ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/619/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубремонт", м.Харків,
до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м.Харків,
про стягнення 740021,67 грн.
за участю представників:

позивача - Абовян К.С. (довіреність б/н від 14.01.2019),

відповідача - Журавель О.В. (довіреність № 1-305 від 19.12.2018),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Трубремонт", м. Харків, 04.03.2019 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків, про стягнення інфляційних витрат у розмірі 603032,67 грн. та 3% річних у розмірі 136989,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем у період з 29.03.2018 по 22.02.2019 не була сплачена заборгованість за Договором про закупівлю робіт № від 30.11.2015 у розмірі 3840620,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.03.2018 вищевказану позовну заяву було залишено без руху на підставі ч. 1 ст. 174 ГПК України, у зв`язку з відсутністю довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження представника позивача як адвоката, що є порушенням ч. 5 ст. 164 ГПК України.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2019, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубремонт" було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/619/19 за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 01.04.2019, відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що 19.02.2019 відповідач на виконання рішення суду у справі № 922/2148/18 перерахував на користь позивача основний борг в сумі 9673016,88 грн., 3% річних у сумі 72777,00 грн. та судовий збір в розмірі 146187,00 грн., у зв`язку з чим у позивача відсутні правові підстави для стягнення з відповідача додаткових нарахувань.

09.04.2019 позивач надав до суду відповідь на відзив відповідача, в якому зазначив, що фактичне виконання рішення суду не впливає на право ТОВ "Трубремонт" на стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України за весь період до моменту виконання грошового зобов`язання, а момент сплати заборгованості виступає лише граничним терміном нарахування відповідних штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.05.2019, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження у справі № 922/619/19 було закрито; справу призначено до розгляду по суті.

У судовому засіданні, яке відбулося 11.06.2019, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала на підставах, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 28.11.2018 по справі № 922/2148/18 було повністю задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубремонт" до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та з відповідача присуджено до стягнення на користь позивача основну заборгованість в розмірі 9673016,88 грн., 72777,00 грн. 3% річних та 146187,00 грн. судового збору.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 рішення Господарського суду Харківської області від 28.11.2018 у справі № 922/2148/18 залишено без змін. Всі обставини виникнення підстав для стягнення заборгованості були досліджені та встановлені вищевказаними рішеннями на підставі сукупності необхідних доказів (договір про закупівлю робіт, календарний план, акти виконаних робіт).

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищевказані судові рішення були ухвалені, у зв`язку з невиконанням АТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтранесгаз" Договору про закупівлю робіт № від 30.11.2015.

Так, відповідно до п. 4.1. Договору, розрахунки за виконані роботи проводяться шляхом перерахування коштів замовником (відповідачем) на розрахунковий рахунок підрядника (позивача), що вказаний в Договорі.

Згідно п. 4.2. Договору, оплата здійснюється поетапно, протягом 180 календарних днів після підписання Актів виконаних робіт по кожному етапу (форма КБ-2в, КБ-3) або фактом поставки обладнання та матеріалів, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок підрядника.

З матеріалів справи вбачається, що сторонами були підписані наступні акти:

- Акти № 1, № 2 та № 3 приймання виконаних робіт за жовтень 2017 року від 31.10.2017, а також Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2017 року від 31.10.2017. Загальна вартість будівельних робіт, виконаних підрядником, склала - 3840620,47 грн. Строк сплати за виконані роботи за вказаними актами настав 02.05.2018;

- Акти № 1, № 2, № 3, № 4 та № 5 за листопад 2017 року, а також Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за листопад 2017 року на загальну суму виконаних робіт - 4104133,15 грн. Строк сплати за виконані роботи за вказаними актами настав 27.06.2018;

- Акт № 1 за грудень 2017 року та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року на загальну суму виконаних робіт - 1728263,26 грн. Строк сплати за виконані роботи за вказаними актами настав 27.06.2018.

Проте, як вбачається з копій платіжних доручень № 5713 від 19.02.2019, № 5714 від 19.02.2019 та № 5715 від 19.02.2019, заборгованість у загальному розмірі 9891980,88 грн. була погашена відповідачем лише 19.02.2019.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17.10.2011 у справі 6- 42цс11).

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Аналогічний висновок міститься у п.1.10 постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013.

Відповідно до п. 7.1 Постанови Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 року № 14 щодо стягнення інфляційних нарахувань і відсотків річних після прийняття судового рішення зазначено, що, саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання, що, в свою чергу, спростовує доводи відповідача, на які він посилається у своїх запереченнях проти позову.

Рішення суду у справі № 922/2148/18 набрало законної сили 05.02.2019 та, як вже було зазначено вище, виконано у добровільному порядку 19.02.2019.

У справі № 922/2148/18 було стягнуто основну суму боргу та три проценти річних до 03.09.2018. Інфляційні витрати не були нараховані ТОВ "Трубремонт" взагалі. За таких обставин, строки нарахування інфляційних витрат у розмірі 603032,67 грн. нараховано позивачем з моменту настання строку сплати за виконані роботи.

Нарахування 3% річних у розмірі 136989,00 грн. здійснено позивачем за Актами за жовтень 2017 року (період нарахування з 03.09.2018 по 22.02.2019), за листопад 2017 року (період нарахування з 03.09.2018 по 22.02.2019) та за грудень 2017 року (період нарахування з 03.09.2018 по 22.02.2019).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд дійшов висновку, що позивачем було невірно визначено кінцевий термін періодів прострочення - 22.02.2019. Оскільки основну заборгованість відповідачем було погашено 19.02.2019, саме ця дата має бути визначена як останній день прострочення.

Отже, перерахувавши інфляційні втрати та 3% річних за допомогою онлайн системи "Ліга-Закон", з урахуванням кінцевого терміну періодів прострочення - 19.02.2019, суд встановив, що сума інфляційних втрат за Актами за жовтень-грудень 2017 року має становити 654412,97 грн.; 3% річних - 135157,22 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог, суд визнав за можливе задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубремонт" в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 603032,67 грн. та 3% річних у розмірі 135157,22 грн.

В частині стягнення 1831,78 грн. процентів річних суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у зв`язку з неправомірним нарахуванням.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (61001, м. Харків, вул. Культури, буд. 20-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубремонт" (61040, м. Харків, вул. Котлова, буд. 236; ) - інфляційні втрати в розмірі 603032,67 грн.; 3% річних у розмірі 135157,22 грн.; витрати зі сплати судового збору в розмірі 11073,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 1831,78 грн. процентів річних у позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "19" червня 2019 р.

Суддя Н.М. Кухар