ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року м. Черкаси справа № 925/352/19

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянув справу за позовом приватного підприємства «Фенікс Агро» до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про стягнення 204681 грн. 55 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватне підприємство «Фенікс Агро» звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське» про стягнення, на підставі договору поставки товару № 05/09/18 від 05.09.2018 року, 155000 грн. боргу, 45859 грн. 89 коп. пені, 3821 грн. 66 коп. 3% річних, що разом складає 204681 грн. 55 коп., та відшкодування судових витрат.

Позов мотивований порушенням відповідачем зобов`язання з поставки товару по договору поставки товару № 05/09/18 від 05.09.2018 року.

Ухвалою суду від 08.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/352/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи у судовому засіданні, письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не заперечував, у судове засідання явку представника не забезпечив, про причини неявки не повідомив.

Позивач в особі свого представника подав 14.05.2019 року клопотання про розгляд справи без його участі (вх. № 14588/19), в якому просив розглянути справу № 925/352/19 без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення у справі без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з наступних підстав.

05.09.2018 року позивач - приватне підприємство «Фенікс Агро», як покупець, і відповідач сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське», як постачальник, уклали договір поставки № 05/09/18 (далі Договір, а.с. 24-26), за умовами п.п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язався передавати у власність (поставляти), а покупець приймати і оплачувати: зернові культури (далі в тексті договору - товар), найменування, кількість, якість, умови та строки поставки, ціна за одиницю та загальна вартість якого зазначається у специфікації(ях) та/або видатковій(их) накладній(их), які є невід`ємними частинами даного договору.

У договорі сторонами погоджені всі його істотні умови, визначені умови поставки, порядок розрахунків, прийняття товару, відповідальність сторін.

Так, поставка товару здійснюється як однією, так і декількома партіями відповідно до специфікації, під «партією товару» сторони розуміють кількість товару, на яку оформлена одна видаткова накладна та/або ТТН. Загальна вартість (ціна) договору становить суму, що складається із вартості кожної поставленої партії товару, вказаних у відповідних видаткових накладних та/або специфікаціях. Остаточна вартість товару визначається за наслідками перерахунку ціни товару, здійсненого на підставі даних хлібоприймального підприємства (елеватора) у точці розвантаження (п.п. 1.3., 3.2., 3.3. Договору).

Відповідно до п.п. 3.4.-3.7. Договору, 80 % вартості товару покупець оплачує постачальнику по факту завантаження за ціною, зазначеною специфікації відповідної партії товару. Залишок вартості товару, визначеної відповідно до п.п. 3.3. цього договору, покупець сплачує постачальнику протягом 5 банківських днів від дати реєстрації постачальником податкової накладної за ціною товару, визначеною відповідно до п.п. 3.3. цього договору. Спосіб оплати товару покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. При взаємному погоджені можуть застосовуватися інші форми розрахунків, що не суперечать положенням діючого законодавства України. Покупець має право оплачувати товар на всю суму, визначену у відповідній специфікації, або частинами відповідно до замовленої кількості товару.

Строк і умови поставки зазначаються у специфікації, які обумовлюються сторонами на кожну поставку партії товару. Погодження поставки партії товару здійснюється на підставі заявок покупця, переданих за допомогою електронної пошти на електронну адресу, зазначену в п.п. 11.10. п. 11 даного договору у вигляді електронного листа. Заявка на поставку товару має містити найменування товару, кількість та конкретну дату поставки. У разі якщо постачальник не згоден з заявкою покупця, він має направити свої заперечення або пропозиції у строк, що не перевищує 24 години. Якщо протягом зазначеного строку постачальник не надасть відповідь заявку, заявка вважається прийнятою (п.п. 4.1-4.2.2. Договору).

Постачальник зобов`язується поставити товар в строк мне пізніше 24 годин від дати, зазначеною у заявці (п.п. 4.3. Договору).

Постачальник, на кожну партію товару в обов`язковому порядку надсилає за місцем знаходження покупця оригінали на ступних документів (документи надсилаються не пізніше трьох календарних днів з дати поставки товару): рахунок-фактуру, видаткову накладну, ТТН (п.п. 4.4. Договору).

Датою поставки партії товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній, підписаній уповноваженими представниками сторін. Перехід права власності, а також ризику випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається в момент передання товару покупцеві за видатковими накладними (п.п. 4.8. Договору).

Пунктом 7.1., 7.4., 7.4.4. розділу 7 Договору сторони погодили умови своєї відповідальності, зокрема, у разі порушення прийнятих на себе зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором. У разі порушення строку поставки товару, постачальник сплачує на користь покупця штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення. У випадку односторонньої відмови у завантаженні товару або поставки товару в меншій кількості ніж кількості, оплаченої покупцем, постачальник зобов`язується повернути покупцеві попередню оплату, на яку поставку не було здійснено протягом 3 робочих днів з дня пред`явлення письмової вимоги покупцем. У випадку прострочення повернення попередньої оплати, постачальник сплачує на користь покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Під відмовою від поставки товару розуміють будь-які дії/бездіяльність постачальника, які свідчать про відмову постачальника поставляти товар (повідомлення покупця по телефону, електронній пошті, не завантаження прибулих транспортних засобів місце поставки, відмова після направлення заявки на поставку товару).

Договір підписаний представниками обох сторін, скріплений печатками юридичних осіб, набрав чинності з моменту його підписання та діяв до 31.12.2018 року, однак, припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами свої зобов`язань по цьому договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (п.п. 10.1., 10.2. Договору).

До Договору сторонами погоджена Специфікація № 1 від 05.09.2018 року згідно з якою, сторони дійшли згоди про поставку наступної партії товару: соняшник у кількості 100 тон +/- 10%, загальною вартістю 1030000 грн. з ПДВ, строк поставки 5.09.2018-10.09.2018 рік, оплата товару здійснюється на умовах: 80 % оплата вартості товару по факту завантаження, 20 % - згідно реєстрів якості товару в пункті вивантаження та після реєстрації податкової накладної в ЄРПН. Специфікація підписана сторонами Договору, скріплена їхніми печатками (а.с. 27).

Із платіжних доручень № 25890 від 05.09.2018 року на суму 450000 грн., № 25903 від 05.09.2018 року на суму 374000 грн. вбачається, що позивач перерахував на рахунок відповідача 824000 грн. із призначенням платежу оплата за соняшник згідно з відповідних рахунків (а.с. 10-11).

Із видаткових накладних № РН-0000223 від 16.09.2018 року на суму 207563 грн. 28 коп. з ПДВ, № 0000224 від 18.09.2018 року на суму 189314 грн. з ПДВ вбачається, що відповідачем поставлено, а позивачем прийнято без зауважень товар соняшник у загальній кількості 38,78 тон на загальну суму 396877 грн. 88 коп. з ПДВ. Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені їхніми печатками (а.с. 28-29).

Із платіжних доручень № 336 від 04.10.2018 року на суму 52122 грн. 72 коп., № 366 від 05.10.2018 року на суму 25000 грн., № 386 від 08.10.2018 року на суму 25000 грн., № 413 від 09.10.2018 року на суму 25000 грн., № 596 від 23.10.2018 року на суму 25000 грн., № 637 від 25.10.2018 року на суму 25000 грн., № 684 від 31.10.2018 року на суму 25000 грн., № 808 на суму 25000 грн., № 1071 від 14.01.2019 року на суму 25000 грн., № 1192 від 12.02.2019 року на суму 20000 грн. вбачається, що відповідач перерахував на рахунок позивача 277122 грн. 72 коп. попередньої оплати із призначенням платежу: повернення надмірно перерахованих коштів по договору № 05/09/18 від 05.09.2018 року.

За розрахунком позивача, станом на дату подання позовної заяви, відповідач поставку оплаченого товару на суму 155000 грн. не здійснив, кошти попередньої оплати не повернув.

Отже, предметом спору, що розглядається у даній справі, є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про повернення грошових коштів попередньої оплати в розмірі 155000 грн. боргу, та стягнення 45859 грн. 89 коп. пені, 3821 грн. 66 коп. 3% річних за прострочення повернення попередньої оплати, обумовлених п. 7.4.4. договору, ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Спірні правовідносини сторін виникли із укладеного ними договору поставки товару № 05/09/18 від 05.09.2018 року, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань поставки, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості поставки - параграфом 3 глави 54 ЦК України, параграфом 1 глави 30 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусового виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 20 Господарського кодексу (ГК) України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із викладених обставин справи вбачається, що на виконання укладеного з відповідачем договору поставки товару № 05/09/18 від 05.09.2018 року позивач, як покупець, здійснив попередню оплату товару у розмірі 824000 грн., відповідач поставив позивачу товар на суму 396877 грн. 88 коп. та повернув 277122 грн. 72 коп. попередньої оплати. Частину коштів попередньої плати у розмірі 204681 грн. відповідач отримав, проте, як постачальник, поставку товару у встановлені договором строки не здійснив, кошти попередньої оплати не повернув, тому вимогу позивача про їх примусове стягнення суд вважає обґрунтованою, доказаною та такою, що підлягає задоволенню.

У зв`язку з простроченням відповідачем строків поставки товару, позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача, на підставі п. п. 7.4.4. Договору, 49681 грн. 55 коп. пені та 3% річних за порушення строків поставки товару з 04.10.2018 року по 20.03.2019 року.

При вирішенні спору в частині стягнення спірних сум пені та 3% річних, суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614, 625 ч. 2 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» N 14 від 17.12.2013 року, умовами п.п. 7.4.4. розділу 7 договору поставки товару № 05/09/18 від 05.09.2018 року, укладеного сторонами.

Вимога позивача в цій частині позову відповідає наведеним нормам законодавства, умовам договору, встановленим обставинам справи, їх розрахунок проведено позивачем методологічно і арифметично правильно, судом перевірено і визнано вірним, тому судом визнається такою, що також підлягає задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин справи, умов договору та наведених норм законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з зазначених у ньому підстав задовольняє повністю.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3070 грн. 22 коп.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ліщинівське», , місцезнаходження: 20013, Черкаська обл., Христинівський район, с. Ліщинівка, вул. Леніна, буд. 69 на користь приватного підприємства «Фенікс Агро», , місцезнаходження: 203202, Черкаська обл., м. Умань, вул. Гонти, буд. 3 155000 грн. боргу, 45859 грн. 89 коп. пені, 3821 грн. 66 коп. 3% річних, 3070 грн. 22 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 18.06.2019 року.

Суддя В.М. Грачов