ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р.            Справа№ 910/294/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Дідиченко М.А.

суддів:           Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі:          Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: не з’явився;

від відповідача: Бабко Ю.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019

за заявою Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

про забезпечення доказів

у справі № 910/294/19 (Суддя Кирилюк Т. Ю.)

за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Міністерства оборони України

про стягнення 3 208 772,53 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи у суді першої інстанції

Державне підприємства "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 3 208 772, 53 грн. витрат за зберігання військового майна за 2015-2017 роки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 31.12.2018 Міністерством оборони України не проведено оплати за зберігання військового майна за 2015-2018 роки.

До Господарського суду міста Києва позивачем 25.03.2019 було подано заяву про забезпечення доказів, в якій останній просить витребувати у Міністерства оборони України документи та інформацію про кількість та вид військового майна, що перебувало на зберіганні у позивача за 2015-2018 роки.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 повернуто заяву про забезпечення доказів у справі № 910/294/19 з доданими документами Державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод".

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" не було наведено жодних достатніх, належних та допустимих у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, забезпечення яких є необхідними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 по справі № 910/294/19 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивач має на меті долучити витребуванні докази на підтвердження своїх позовних вимог та у заяві про забезпечення доказів було зазначено, що будь-якої відповіді на направлене звернення ДП «Житомирський бронетанковий завод» не отримано. Вказане, на думку скаржника, ускладнює останньому доведення справедливості та законності своїх вимог. Також апелянт наголосив на тому, що витребувані докази у своїй сукупності є належним доказом зберігання позивачем військового майна на своїй території.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи між суддями, справу № 910/294/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 було відкрито апеляційне провадження у справі № 910/294/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 та призначено розгляд справи на 12.06.2019.

Позиції учасників справи

03.05.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу – без змін.

Відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначив, винесена судом першої інстанції ухвала є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга – безпідставною і не вмотивованою.

Явка представників сторін

Представник позивача у судове засідання 12.06.2019 не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи представники сторін були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов’язковою судом апеляційної інстанції, в матеріалах справи наявний відзив на апеляційну скаргу, а участь в засіданні суду є правом, а не обов’язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 12.06.2019 за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 12.06.2019 представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив, ухвалу суду першої інстанції просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Державне підприємства "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Міністерства оборони України про стягнення 3 208 772, 53 грн. витрат за зберігання військового майна за 2015-2017 роки.

До Господарського суду міста Києва позивачем 25.03.2019 було подано заяву про забезпечення доказів.

У поданій заяві про забезпечення доказів позивач просить суд витребувати у Міністерства оборони України інформацію та підтверджуючі документи про кількість та вид військового майна, що перебувало на зберіганні державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" у 2015-2017 роках, зазначивши про неможливість самостійно надати документи, які підтверджують кількість та вид військового майна, що перебувало на зберіганні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 повернуто заяву про забезпечення доказів у справі № 910/294/19 з доданими документами Державному підприємству "Житомирський бронетанковий завод".

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" не було наведено жодних достатніх, належних та допустимих у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, забезпечення яких є необхідним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 110 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 111 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) іншої сторони (сторін), якщо вона відома заявнику, а також якщо відомо відомості, що її ідентифікують: її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, відомі номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти; 4) докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; 5) обґрунтування необхідності забезпечення доказів; 6) спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Отже, колегія суддів зазначає, що забезпечення доказів застосовується з метою запобігання настанню негативних наслідків, тобто вжиття судом невідкладних заходів до закріплення у визначеному процесуальному порядку фактичних даних з метою використання їх як доказів при розгляді господарських справ. Підставою для забезпечення доказів є побоювання учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, що вони будуть втрачені або подача потрібних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що заявником не наведено та належними і допустимими доказами не доведено існування обставин, які б свідчили, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, як обов'язкової умови для забезпечення доказів в порядку ст.110 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, жодного обґрунтованого припущення того, що відповідач може ймовірно втратити інформацію, яку заявник просить витребувати, або неможливості витребування такої інформації згодом (після звернення з позовом) заява не містить.

Так, у заяві про забезпечення доказів на підставі ч. 1 ст. 111 ГПК України зазначаються, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог, передбачених статтею 111 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим таку заяву було правомірно повернуто заявнику на підставі частини 4 ст. 111 ГПК України.

В свою чергу колегія суддів відзначає, що доводи заявника в поданій заяві про забезпечення доказів зводяться до неможливості отримання доказів (запитуваної інформації) позивачем самостійно.

Так, відповідно до ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, у даному випадку позивач не позбавлений права звернутись до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог, передбачених статтею 111 Господарського процесуального кодексу України, у зв’язку з чим таку заяву було правомірно повернуто заявнику на підставі частини 4 ст. 111 ГПК України.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 року у справі № 910/294/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 у справі № 910/294/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2019 у справі № 910/294/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/294/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.06.2019 р.

Головуючий суддя                                                            М.А. Дідиченко

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко