РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2019Справа № 910/4010/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін) матеріали справи

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598)

до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44; ідентифікаційний код: 24175269)

про стягнення 10975,57 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» з вимогами до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення 10 975, 57 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов`язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку із завданням шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , водієм транспортного засобу ВАЗ21214, державний номер НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9118560, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 позовну заяву Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» залишено без руху; встановлено позивач строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 04.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.04.2019 відкрито провадження у справі №910/4010/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

02.05.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав на те, що у складеному суб`єктом оціночної діяльності Звіті, копія якого долучена позивачем до позовної заяви, експертом було допущено технічну помилку при розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 . Так, згідно з наданим вказаним експертом виправленого Звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 32 024, 43 грн. Таким чином, враховуючи розмір франшизи за Полісом АК/9118560 (2 000, 00 грн.), здійснивши виплату позивачу страхового відшкодування у сумі 30 024, 43 грн., відповідач у повному обсязі виконав свої зобов`язання за Полісом АК/9118560.

Крім того, відповідав зазначив, що при відновлювальному ремонті автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , були використані б/у запасні частини, що не передбачено законодавством.

08.05.2019 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що ремонт автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , було проведено з використанням б/у деталей, з огляду на що застосування коефіцієнта фізичного зносу до визначення вартості відновлювального ремонту вказаного ТЗ є необґрунтованим.

При цьому позивач вказав на те, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом

27.05.2019 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач вказав на те, що матеріали справи не містять інформації, який саме коефіцієнт зношення мають б/у деталі, використані для відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 .

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду №947471, виданої Управлінням патрульної поліції у м. Києві, та постанови Роменського міськрайонного суду від 19.12.2018 у справі №585/3773/18. яка набрала законної сили 02.01.2019, встановлено, що 16.09.2018 ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ21214, державний номер НОМЕР_2 , експлуатував причіп КРАЗ-8138, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок технічної несправності якого відірвалося ліве колесо, спричинивши механічні пошкодження автомобілю Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 .

Вказаною постановою встановлено вину ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України та ознаки правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення.

14.09.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» (страховик) та Холодом Олександром Борисовичем (страхувальник) укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/5315369 (Поліс), строк дії якого встановлено з 15.09.2018 по 14.09.2019.

Одночасно, 14.09.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/AM-5315369 (договір не діє без діючого договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів), яким передбачено страхування майнових інтересів страхувальника, пов`язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 5 Договору добровільного страхування №06-TR/AM-5315369 від 14.09.2018 строк його дії встановлено з 15.09.2018 по 14.09.2019.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до Звіту №19-D/45/3 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , від 10.10.2018, складеного суб`єктом оціночної діяльності - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності НОМЕР_4 від 08.09.2017), вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,693) становить 51 576, 23 грн. (копія звіту долучена позивачем до позовної заяви).

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на те, що у складеному суб`єктом оціночної діяльності Звіті, копія якого долучена позивачем до позовної заяви, експертом було допущено технічну помилку при розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 .

Так, згідно з наданим вказаним експертом виправленого Звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 32 024, 43 грн.

Судом встановлено, що відповідно до ремонтної калькуляції №45193 від 10.10.2018, на підставі якої складено Звіт №19-D/45/3 від 10.10.2018 (система Audatex), вартість робіт становить 4 613, 00 грн., вартість матеріалів - 7 388, 52 грн., вартість замінних частин - 62 456, 78 грн.

Однак, суб`єктом оціночної діяльності у Звіті №19-D/45/3 від 10.10.2018 при розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , були помилково застосовані інші величини, а саме: вартість робіт - 28 736, 00 грн., вартість матеріалів - 3 666, 00 грн., вартість замінних частин - 62 456, 78 грн.

Як вбачається з виправленого суб`єктом оціночної діяльності Звіту №19-D/45/3 від 10.10.2018, застосувавши величини, визначені у ремонтній калькуляції №45193 від 10.10.2018 (система Audatex), експерт зазначив, що вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу (Ез = 0,693) становить 32 024, 43 грн.

Відповідно до рахунку-фактури №00413 від 21.09.2018, виставленого СТО - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , становить 43 000, 00 грн.

Згідно з страховим актом №СТ/18/0238 від 02.11.2018, складеним Товариством з додатковою відповідальністю Страховою компанією «Альфа-Гарант», розмір страхового відшкодування за Договором добровільного страхування №06-TR/AM-5315369 від 14.09.2018 становить 43 000, 00 грн, на підставі якого та заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування позивачем 02.11.2018 було виплачено страхове відшкодування за вказаним договором добровільного страхування у розмірі 43 000, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ID-111579 від 02.11.2018, копія якого долучена позивачем до позовної заяви.

Судом встановлено, що станом на дату ДТП (16.09.2018) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ21214, державний номер НОМЕР_2 , була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі Полісу АК/9118560 (ліміт по майну - 100 000, 00 грн., франшиза - 2 000, 00 грн.) - відповідно до інформації з єдиної централізованої бази даних МТСБУ, надані МТСБУ на запит суду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування за Полісом АК/9118560 у сумі 43000,00 грн. (копія заяви долучена позивачем до позовної заяви).

При цьому, судом встановлено, що відповідач сплатив на рахунок позивача страхове відшкодування у розмірі 30 024,43 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР017675 від 04.03.2019.

З огляду на те, що відповідач не у повному обсязі виплатив позивачу страхове відшкодування за Полісом АК/9118560, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд стягнути з відповідача страхове відшкодування у сумі 10 975, 57 грн. (43 000, 00 грн. - «мінус» 30 024, 43 грн. - «мінус» 2 000, 00 грн. франшизи).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв`язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Договором добровільного страхування, позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При цьому, відповідно до ст. 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ21214, державний номер НОМЕР_2 , (тягача) станом на дату ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9118560, відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу ВАЗ21214, державний номер НОМЕР_2 , власнику транспортного засобу Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом АК/9118560).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відповідно до п. п. д) п. 1.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 р. N 142/5/2092 (далі - Методика) Методика застосовується з метою, зокрема, визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

При цьому суд зазначає, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яку необхідно витратити на відновлення транспортного засобу.

Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена СТО сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.07.2018 у справі №922/4013/17.

Водночас, як встановлено судом, у Звіті №19-D/45/3 від 10.10.2018 суб`єктом оціночної діяльності було встановлено наявність коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 (Ез = 0,693).

При цьому, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі №3-1304гс16, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 зазначеної Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Ез), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Ез - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від01.02.2017 у справі №910/6922/16.

Як вбачається з рахунку-фактури №00413 від 21.09.2018, виставленого СТО - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2, для ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 , були використані замінні частини, які вже були у використанні, тобто не нові.

За таких, обставин, суд вважає, що відсутні підстави для застосування коефіцієнта фізичного зносу до визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 (оскільки Ез застосовується лише до нових деталей).

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9118560 становить 2 000 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100 000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/9118560 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 43 000, 00 грн.), в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Volkswagen, державний номер НОМЕР_1 (43000,00 грн. - відповідно до рахунку, виставленого СТО), беручи до уваги розмір франшизи за Полісом АК/9118560, що становить 2 000, 00 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» страхового відшкодування у розмірі 10 975, 57 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі (враховуючи здійснену відповідачем сплату у сумі 30 024, 43 грн.).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволення позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44; ідентифікаційний код: 24175269) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код: 32382598) страхове відшкодування у розмірі 10 975 (десять тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн. 57 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Згідно з підпунктом 17.5 пункту 17 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя М.Є. Літвінова