ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1556/19

За позовом Акціонерного товариства "Кристалбанк", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-промислова компанія "Енергія", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 118 298 грн. 55 коп. за договором про надання гарантії від 11.09.2018 № Г/2018/637-20

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Кристалбанк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому, з урахуванням уточнення прохальної частини позовної заяви від 30.05.2019, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-промислова компанія "Енергія" заборгованість у сумі 118 298 грн. 55 коп., з яких: 96 431 грн. 09 коп. - основний борг, 2 441 грн. 16 коп. - проценти за користування гарантією, 19 286 грн. 22 коп. - штраф, 140 грн. 08 коп. - інфляційні, відповідно до умов договору про надання гарантії від 11.09.2018 № Г/2018/637-20.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повного та своєчасного відшкодування позивачу суми фактично сплачених останнім за гарантією на користь бенефіціара грошових коштів, а також процентів за користування гарантією.

Ухвалою господарського суду від 22.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін у судове засідання 30.05.2019, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 19.04.2019 повне найменування третьої особи - Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі від 22.04.2019, що направлялась на адресу відповідача, з відміткою відділення поштового зв`язку Адресат відсутній.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвала суду направлялась відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 19.04.2019).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечила та не надала витребувані судом документи, про причини неявки суд не повідомила, згідно із поштовим повідомленням № 890 ухвала господарського суду про відкриття провадження у справі від 22.04.2019 отримана третьою особою 02.05.2019.

У судовому засіданні 30.05.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

30.05.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-промислова компанія "Енергія" звернулось до Акціонерного товариства "Кристалбанк" із заявою про надання гарантії (а.с. 11).

11.09.2018 між Акціонерним товариством "Кристалбанк" (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-промислова компанія "Енергія" (принципал) укладено договір про надання гарантії № Г/2018/637-20 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору гарант за заявою принципала надає безвідкличну гарантію (надалі - гарантія) на користь Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (бенефіціар), в забезпечення виконання зобов`язання принципала перед бенефіціаром щодо поставки продукції: ДК 021:2015 - 44510000-8, знаряддя (ручний інструмент), який буде укладений відповідно до ТЕНДЕРНОЇ ДОКУМЕНТАЦІЇ ДОКУМЕНТАЦІЄЮ ВІДКРИТІ ТОРГИ НА ЗАКУПІВЛЮ 44510000-8, знаряддя (ручний інструмент), затвердженою протоколом засідання тендерного комітету від 08.08.2018 № 763 в редакції від 19.06.2018, та розміщеної згідно оголошення про проведення відкритих торгів, що оприлюднено на офіційному сайті: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-08-09-000227-а, ідентифікатор закупівлі № UА-2018-08-09-000227-а.

Термін гарантії - до 31 січня 2019 року (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що у випадку невиконання принципалом свого зобов`язання щодо поставки товарів, відповідно до умов договору поставки, гарант на підставі наданої гарантії сплачує на користь бенефіціара суму коштів у гривнях, у розмірі, визначеному в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 96 431,09 грн. з ПДВ, що становить 5% від вартості договору поставки.

За п. 2.2. договору гарант бере на себе зобовязання сплатити бенефіціару протягом 7 робочих днів після отримання письмової вимоги останнього суму коштів на поточний рахунок, що має бути визначений за текстом такої вимоги, у розмірі та у випадку, визначеному п. 2.1. договору, виключно при наявності сукупності таких випадків:

2.2.1. отримання письмової вимоги бенефіціара з визначенням суми платежу, що підлягає сплаті, та реквізитів бенефіціара для здійснення платежу. З метою забезпечення ідентифікації бенефіціара, вимога бенефіціара має бути передана гаранту з підтвердженням того, що підписи на ній є юридично обов`язковими для бенефіціара. Вимога бенефіціара має бути передана через банк бенефіціара, з підтвердженням того, що підписи на вимозі бенефіціара належать уповноваженій особі, яка має право першого підпису згідно з карткою зі зразками підписів бенефіціара або у вигляді рекомендованого листа або нарочним під розпис про отримання листа за місцезнаходженням гаранта, з підтвердженням того, що підписи на ньому є юридично обов`язковими для бенефіціара;

2.2.2. надання бенефіціаром документів, які підтверджують невиконання принципалом своїх зобов`язань щодо поставки товарів, відповідно до умов договору поставки;

2.2.3. вимога бенефіціара отримана до 31.01.2019 включно.

Відповідно до п. 3.1. договору з метою виконання зобов`язань за цим договором принципал відповідає перед гарантом всім належним принципалу на праві власності майном, на яке може бути звернено стягнення згідно із законодавством України, у розмірі, що відповідає зобов`язанням принципала перед гарантом.

Згідно п. 4.5. договору суму фактично сплачених за гарантією на користь бенефіціара грошових коштів відповідно до п. 2.1. договору принципал відшкодовує гаранту протягом двох банківських днів з моменту направлення за місцезнаходженням принципала листа гаранта з вимогою про відшкодування останньому суми фактично сплачених бенефіціару грошових коштів або вручення його під розпис.

За п. 4.6. договору принципал сплачує на користь гаранта проценти у розмірі 33% річних у випадку сплати гарантом на користь бенефіціара грошових коштів відповідно до п. 2.1. договору.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що принципал зобов`язаний, зокрема:

- 5.1.1. протягом 2 робочих днів з моменту направлення за місцезнаходженням принципала та/або за іншою адресою, яка вказана в заяві про надання гарантії, що надається принципалом, листа гаранта з вимогою про відшкодування останньому суми фактично сплачених бенефіціару грошових коштів за гарантією, а також процентів за користування гарантією або вручення його (листа) під розпис, відшкодувати гаранту фактично сплачену останнім на користь бенефіціара суму грошових коштів, а також проценти за користування гарантією, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів у валюті наданої гарантії на рахунки, вказані у вимозі гаранта;

5.1.2. сплачувати проценти за користування гарантією в розмірі, визначеному в п. 4.6. договору, а також забезпечити повну сплату процентів за гарантією в день відшкодування гаранту сплаченої останнім бенефіціару за гарантією суми грошових коштів.

Згідно п. 5.3. договору гарант має право, зокрема:

5.3.2. вимагати від принципала сплатити плату і проценти, в сумі та в порядку, що передбачені цим договором;

5.3.3. на зворотну вимогу (регрес) до принципала в межах суми, сплаченої гарантом бенефіціару за гарантією.

Відповідно до п. 6.2. договору у випадку порушення принципалом умов цього договору принципал зобов`язаний сплатити гаранту штраф у розмірі 20 % від суми наданої гарантії, якщо інше не буде вирішено гарантом.

Пунктом 7.6. договору передбачено, що проценти за користування гарантією нараховуються гарантом на фактичний залишок заборгованості принципала перед гарантом за здійснений платіж на користь бенефіціара, за методом „факт/факт (фактична кількість днів користування грошовими коштами в місяці та фактична кількість днів у році), починаючи з дня здійснення гарантійного платежу по день, що передує дню погашення заборгованості).

Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до повного виконання принципалом перед гарантом своїх зобов`язань згідно умов цього договору (п. 7.1. договору).

11.09.2018 позивачем видано банківську гарантію № Г/2018/637-20, для забезпечення виконання відповідачем своїх зобов`язань перед Регіональною філією "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у відповідності до якої позивач взяв на себе безвідкличні зобовязання сплатити Регіональній філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за першою письмовою вимогою протягом 5 банківських днів з моменту її отримання повну суму забезпечення (гарантована сума) у розмірі 5 % від вартості договору поставки, а саме: 96 431,09 грн. з ПДВ, в якій буде посилання на невиконання або неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки (а.с. 14).

18.01.2019 Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулась до позивача з вимогою за № НХ-4/55 від 10.01.2019 про отримання виплати за банківською гарантією у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, передбачених договором поставки ПЗ/НХ 181477/НЮ від 24.09.2018 (а.с. 15).

21.01.2019 позивач надіслав на юридичну адресу та адресу місцезнаходження відповідача повідомлення за № 21.01.2019/4-вих про отримання вимоги Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" щодо сплати 96 431,09грн. за банківською гарантією та просив, для забезпечення компенсації суми вимоги, сплатити позивачу вказану суму (а.с. 16-17, 47-48).

20.02.2019 позивач меморіальним ордером № 53292 перерахував Регіональній філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" кошти в розмірі 96 431 грн. 09 коп. за банківською гарантією № Г/2018/637-20 від 11.09.2018 (а.с. 18).

20.02.2019 позивач надіслав на юридичну адресу та адресу місцезнаходження відповідача вимогу за № 20.02.2019/5-вих щодо відшкодування банку суми фактично сплачених бенефіціару грошових коштів у розмірі 96 431 грн. 09 коп., а також процентів за користування гарантією (а.с. 19-20, 49-50).

Враховуючи умови п. 4.5. та п.п. 5.1.1. п. 5.1. договору, відповідач повинен був відшкодувати позивачу фактично сплачену останнім на користь бенефіціара суму грошових коштів у розмірі 96 431 грн. 09 коп. до 22.02.2019 включно.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, не виконав свої зобов`язання щодо повного та своєчасного відшкодування позивачу суми фактично сплачених останнім за гарантією на користь бенефіціара грошових коштів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за договором про надання гарантії від 11.09.2018 № Г/2018/637-20 у розмірі 96 431 грн. 09 коп.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

На підставі п.п. 4.6., 7.6. договору позивачем нараховані відповідачу проценти за користування гарантією у розмірі 2 441 грн. 16 коп. за період з 22.02.2019 по 21.03.2019, а також на підставі п. 6.2. договору штраф у розмірі 19 286 грн. 22 коп.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача інфляційні у розмірі 140 грн. 08 коп. за період з 20.02.2019 по 28.02.2019.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання гарантії, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

За ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за договором про надання гарантії від 11.09.2018 № Г/2018/637-20 складає 96 431 грн. 09 коп. З урахуванням положень п. 4.5. та п.п. 5.1.1. п. 5.1. договору, строк для відшкодування позивачу суми фактично сплачених останнім за гарантією на користь бенефіціара грошових коштів у розмірі 96 431 грн. 09 коп. є таким, що настав.

На підставі п.п. 4.6., 7.6. договору позивачем нараховані відповідачу проценти за користування гарантією у розмірі 2 441 грн. 16 коп. за період з 22.02.2019 по 21.03.2019.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку процентів за користування гарантією порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу порушень чинного законодавства і умов договору судом не встановлено.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Отже нарахування інфляційних слід здійснювати з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж (з березня 2019), однак цей місяць не входить до періоду нарахування, заявленого позивачем (з 20.02.2019 по 28.02.2019), у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення інфляційних не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 96 431 грн. 09 коп. - основного боргу, 2 441 грн. 16 коп. - процентів за користування гарантією, 19 286 грн. 22 коп. штрафу є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-промислова компанія "Енергія" (49044, м. Дніпро, вул. Узвіз Крутогірний, 20А, ) на користь Акціонерного товариства "Кристалбанк" (04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, 2, ) 96 431 грн. 09 коп. (дев`яносто шість тисяч чотириста тридцять одну грн. 09 коп.) основного боргу, 2 441 грн. 16 коп. (дві тисячі чотириста сорок одну грн. 16 коп.) процентів за користування гарантією, 19 286 грн. 22 коп. (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят шість грн. 22 коп.) штрафу та 1 918 грн. 73 коп. (одну тисячу дев`ятсот вісімнадцять грн. 73 коп.) витрат зі сплати судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 24.06.2019