Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р.                     м. Рівне                              Справа № 918/379/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Б.Рижого, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Фермерського господарства "Хорс - КЛМ"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс ЛТД"

про стягнення 482 398,00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився,

УСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Фермерське господарство "Хорс - КЛМ" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Зевс ЛТД" (відповідач) про стягнення в сумі 482 398,00 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.06.2019 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Як вбачається з позовної заяви, 30.07.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ЗЕВС ЛТД" (відповідач, покупець) та Фермерським господарством «Хорс - КЛМ» (позивач, продавець) укладено договір купівлі-продажу № 39, за умовам якого позивач зобов'язався продати, а відповідач прийняти товар - велику рогату худобу в кількості, згідно з ПК-1, голів за ціною, зазначеною в накладній на кожну окрему партію, яка є невід'ємною частиною договору.

02.08.2018 року на виконання умов зазначеного договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 662 636,99 грн, що підтверджується товарно-транспортними накладними, приймальними квитанціями на закупівлю худоби, видатковими накладними.

У свою чергу, відповідач, отримавши товар, порушив п. 2.1 договору, частково провівши розрахунки на суму 230 000,00 грн, відтак сума боргу відповідача перед позивачем становить 432 636,99 грн.

Крім того, за період прострочення виконання відповідачем зобов'язань позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача, крім основного боргу, 8 356,00 грн 3 % річних та 41 405,48 грн інфляційних втрат.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на ч.1 ст.223 ГК України, ч.1 ст. 257, ч. 1 ст. 261, ст.ст. 509, 526, 610, 612, 625, 626, 629, 655 ЦК України.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 03.06.2019 року, не надав, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв'язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

30.07.2018 року між відповідачем (покупець) та позивачем (продавець) укладено договір купівлі-продажу № 39 (договір).

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом року, а в частині виконання своїх зобов’язань - до повного їх виконання. У випадку якщо жодна із сторін письмово не заявить про свій намір розірвати або змінити договір за тридцять днів до його закінчення, договір вважається автоматично пролонгованим на наступний календарний рік (п. п. 4.2., 4.3. договору).

Згідно з п. 1.1. договору продавець зобов'язується продати, а покупець прийняти товар – велику рогату худобу в кількості, згідно з ПК-1, голів за ціною, зазначеною в накладній на кожну окрему партію, яка є невід'ємною частиною договору.

Невід’ємною частиною договору є накладні, що супроводжують товар (п. 2.2. договору).

У п. 5.1. договору передбачено, що продавець зобов'язаний вчасно передати товар покупцю, забезпечити наявність відповідних документів: видаткової накладної, податкової накладної; ветеринарного свідоцтва (форма-1); паспорта ВРХ; ветеринарної картки ВРХ.

Відповідно до п. 5.2. договору покупець зобов’язаний прийняти товар за кількістю, якістю в порядку і терміни, установлені цим договором і чинним законодавством.

Судом установлено, що на виконання умов договору 02.08.2018 року позивач поставив відповідачу товар – велику рогату худобу в кількості 38 голів вагою 17 061,00 кг на суму 662 636,99 грн, що підтверджується приймальною квитанцією на закупівлю худоби № 015435 від 02.08.2018 року, видатковою накладною №78 від 02.08.2018 року та довіреністю № 000094 від 02.08.2018 року.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором також свідчить відсутність з боку відповідача письмових претензій та повідомлень про порушення продавцем умов договору.

За п. 2.1. договору покупець здійснює оплату товару згідно з рахунками, пред’явленими продавцем, або готівкою в касу.

Оплата за цим договором проводиться в національній валюті України, шляхом видачі готівки з відміткою в приймальній квитанції, що є невід’ємною частиною договору, або безготівково на розрахунковий рахунок продавця (п. 3.1. договору).

Протлумачивши зміст вказаних умов, суд дійшов висновку про те, що останні пов'язані не зі строком проведення розрахунків (виставлення рахунку), а з порядком їх проведення - безготівковим чи готівковим, а отже оплата товару здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Відповідач, отримавши товар, у порушення умов договору розрахувався за нього частково.

Так, як встановлено з матеріалів справи, відповідач згідно з платіжними дорученнями № 688 від 30.07.2018 року, № 868 від 12.09.2018 року, № 903 від 13.09.2018 року здійснив проплату за поставлений товар на суму 100 000,00 грн, 80 000,00 грн, 50 000,00 грн відповідно, в всього в розмірі 230 000,00 грн.

Отже, розмір основного боргу відповідача перед позивачем становить 432 636,99 грн.

04.09.2018 року відповідачем надано позивачу гарантійний лист №183, в якому відповідач гарантував проведення оплати за поставлений згідно з договором товар в сумі 562 636,00 грн у строк до 21.09.2018 року.

Доказів оплати поставленого товару станом на дату розгляду справи в матеріалах справи немає, відтак за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 432 636,99 грн.

Згідно з п. 6.1. договору за невиконання умов договору однією із сторін, винна сторона несе відповідальність згідно з чинним законодавством.

Враховуючи викладене, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань позивачем нараховано та заявлено до стягнення 8 356,00 грн 3 % річних та 41 405,48 грн інфляційних.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані із несвоєчасною оплатою товару за договором поставки, та відповідальністю за порушення строків оплати за поставлений товар, регулювання яких здійснюється ГК України та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України унормовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як установлено судом, відповідач отримавши від позивача товар на загальну суму 662 636,99 грн, що підтверджується приймальною квитанцією на закупівлю худоби, видатковою накладною, своєчасно розрахунків за нього провів, частково сплативши 230 000,00 грн, а відтак позовна вимога в частині стягнення 432 636,99 грн підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, здійснив нарахування 3% річних та інфляційних у розмірі 8 356,00 грн та 41 405,48 грн відповідно.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наведеної норми матеріального права, яка регулює відповідальність за неналежне виконання грошового зобов’язання, вбачається право кредитора здійснити нарахування 3% річних та інфляційних.

Суд, перевіривши наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних за договором купівлі-продажу № 39 від 30.07.2018 року, виходячи із фактичних обставин справи, здійснив власний розрахунок та встановив, що 3% річних становлять 8 391,97 грн (при заявленому - 8 356,00 грн), а інфляційні втрати - 32 566,61 грн (при заявленому - 41 405,48 грн) (розрахунок додається).

Отже, 3% річних підлягають задоволенню у заявленому розмірі, а інфляційні втрати - частково.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з'ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи в їх сукупності та взаємозв'язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 432 636,99 грн основного боргу, 8 356,00 грн 3% річних та 32 566,61 грн інфляційних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 7 235, 98 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 7 103,56 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фермерського господарства "Хорс - КЛМ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Зевс ЛТД про стягнення в сумі 482 398, 00 грн задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Зевс ЛТД" (35650, Рівненська область, м. Дубно, вул. Клима Савури, буд. 6, ідентифікаційний код 30362061) на користь Фермерського господарства "Хорс - КЛМ" (13512, Житомирська область, Попільнянський район, с. Лучин, вул. Жовтнева, буд. 35, ідентифікаційний код 35449251) 432 636,99 грн основного боргу, 8 356,00 грн 3% річних та 32 566,61 грн інфляційних.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 8 838,87 грн інфляційних відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Зевс ЛТД" (35650, Рівненська область, м. Дубно, вул. Клима Савури, буд. 6, ідентифікаційний код 30362061) на користь Фермерського господарства "Хорс - КЛМ" (13512, Житомирська область, Попільнянський район, с. Лучин, вул. Жовтнева, буд. 35, ідентифікаційний код 35449251) 7 103,56 грн судового збору.

Позивач: Фермерське господарства "Хорс - КЛМ" (13512, Житомирська область, Попільнянський район, с. Лучин, вул. Жовтнева, буд. 35, ідентифікаційний код 35449251).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Зевс ЛТД" (35650, Рівненська область, м. Дубно, вул. Клима Савури, буд. 6, ідентифікаційний код 30362061).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 24.06.2019 року.

Суддя О.Андрійчук