ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р. Справа№ 910/9256/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 27.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "АРС-Капітал"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.02.2019 (повний текст складено 13.02.2019)

у справі №910/9256/18 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Фінансова компанія "Союз Фінанс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Фінансова компанія "АРС-Капітал"

про стягнення заборгованості та неустойки за договором позики

в розмірі 970 253,77 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» про стягнення заборгованості та неустойки за договором позики в розмірі 970 253,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором позики № 03/05-1 від 03.05.2017, в частині повернення позики.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 705 365, 18 грн., проценти за користування позикою у розмірі 189 767, 20 грн., пеню у розмірі 75 121, 39 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 14 553, 80 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач належними та допустимими доказами довів факт отримання позики відповідачем, а відповідач зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів за користування коштів належним чином не виконав, що є підставою для стягнення заборгованості та штрафних санкцій.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18 - скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 605 957, 05 грн., проценти за користування позикою у розмірі 115 644, 35 грн., пеню у розмірі 39 381, 31 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11 384, 74 грн. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 21 830, 70 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не ґрунтуються на матеріалах справи.

Апелянт зазначає, що на підтвердження виконання спірного договору позивач надає, зокрема, платіжне доручення № 406 від 04.05.2017, де в призначенні платежу вказано не спірний договір, а отже стягнення коштів перерахованих за ним на підставі Договору позики № 03/05-1 від 03.05.2017 є безпідставним.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем не правильно розраховано відсотки за користування коштами та пеню.

Разом з апеляційною скаргою відповідач подав клопотання про зупинення апеляційного провадження до вирішення кримінального провадження № 0011149 від 19.12.2017, щодо колишніх представників відповідача за фактом вчинення шахрайських дій.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2019, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/9256/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22.04.2019. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Запропоновано позивачу надати свої міркування/заперечення щодо клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №910/9256/18. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

19.04.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 27.02.2019, а також копію витягу з сайту МВС України про розшук, на які відповідач посилається як на доказ вчинення неправомірних дій посадовими особами відповідача.

У судовому засіданні 22.04.2019 оголошено перерву на 27.05.2019.

24.05.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою адвоката, який здійснює представництво відповідача у суді та у зв`язку з неможливістю залучити іншу особу, оскільки рахунки відповідача арештовано приватним виконавцем.

Представники сторін у судове засідання 27.05.2019 не з`явились, про причину неявки позивач суд не повідомив.

Дослідивши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу

У відповідності до ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Дослідивши обставини справи та доводи клопотання, колегія суддів зазначає, що відповідач був завчасно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а враховуючи перебування на лікарняному адвоката, міг здійснити самопредставництво в порядку передбаченому ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, а з урахуванням обставин справи та наявних в ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представників сторін.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

До клопотання відповідачем додано копію ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 27.02.2019 у справі № 752/23781/18 у кримінальному провадженні № 0011149 та витяг з сайту МВС України про розшук особи, крім того заявлено, що відповідач позбавлений можливості розпоряджатись коштами у зв`язку з накладенням арешту.

При цьому, в клопотанні не обґрунтовано об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення кримінального провадження № 0011149, колегія суддів враховує можливість вчинення дій представниками відповідача у власних інтересах чи в інтересах третіх осіб, однак вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні законних вимог позивача, у зв`язку з чим колегія суддів відмовляє у задоволенні заявленого клопотання про зупинення провадження у справі.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 27.05.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

03 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Союз Фінанс» (позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арс-Капітал» (позичальник) укладено Договір позики № 03/05-1 (надалі - Договір) за умовами якого позикодавець надає позичальнику кошти у позику на визначений строк для цільового використання та під процент, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю суму позики та сплатити проценти на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору правила цього Договору розповсюджуються на таку позику, яка складається з наступних траншів:

Сума траншуДата надання траншуОфіційний курс Національного банку України гривні до долара США на дату надання траншуСтрок траншуРозмір процентної ставки
100 000 грн.03.05.201726,56093 грн./дол. СШАдо 02.11.201724% річних
Згідно з п. 1.3 Договору правила цього Договору розповсюджуються на таке цільове використання позики: виконання зобов`язань за Договорами, пов`язаними з наданням позик, які використовуються у господарській діяльності позичальника, тобто на забезпечення поточної діяльності підприємства.

Пунктом 2.2 Договору узгоджено, що позичальник зобов`язується використати позику у відповідності з цільовим використання, зазначеним в п. 1.3 даного Договору та повернути суму позики в строки, передбачені цим Договором. Сторони узгодили, що сума позики за кожним траншем зазначеним в п. 1.2 даного Договору, яка підлягає поверненню розраховується за наступною формулою: S=St*k; де, S - сума за траншем яка підлягає поверненню; St - сума наданого траншу, відповідно до пп. 1.2 даного Договору; k - коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміні курсу для цілей п. 2.2.2 розраховується наступним чином: K=MAX (1; A1 / A2); A1 - офіційний курс Національного банку України гривні до долари США на дату надання траншу; А2 - офіційний курс Національного України гривні до долара США на дату повернення траншу; MAX (х;y) - обирається найбільша з величин перелічених у фігурних дужках, через розділовий знак (крапку з комою).

У відповідності до п. 2.2.6 Договору позикодавець зобов`язується сплачувати проценти за користування позикою в строки, передбачені цим Договором.

Згідно з п. 3.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути всю суму наданої позики не пізніше останнього дня строку позики, визначеного цим Договором, якщо інший строк, не був встановлений Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору, за попередньою домовленістю сторін.

За умовами п. 3.4 Договору проценти нараховуються наступним чином:

- проценти за користування коштами нараховуються за кожним траншем позики окремо, з першого дня строку користування цією сумою (включно) по останній день користування цією сумою (включно);

- сума фактично нарахованих процентів за кожним траншем (частиною позики) визначається щомісяця починаючи з дати користування/видачі траншу, станом на день видачі такого траншу поточного місяця (період нарахування). В разі відсутності в поточному місяці дня в якому був виданий транш (частина позики), проценти за таким траншем розраховуються станом на останню дату поточного місяця. При цьому для нарахування враховується фактична кількість днів користування коштами протягом кожного такого періоду нарахування;

- проценти нараховуються на залишки заборгованості окремо за кожним з траншей (частин позики);

- нарахування процентів за певний період користування траншем (частиною позики) здійснюється за такою формулою:

- S%=Edn=1(St*R%/365)*k; S - сума нарахованих процентів за період нарахування; St - сума залишку заборгованості за траншем (частиною позики) за яким здійснюється нарахування процентів, на кожен день періоду нарахування; d - фактична кількість днів в розрахунковому періоді; R% - розмір процентної ставки, за відповідним траншем, зазначеної в п. 1.2 цього Договору, k коефіцієнт зміни курсу. Коефіцієнт зміни курсу для цілей п. 3.4.4 розраховується наступним чином k=MAX (1; A1/ A2).

У відповідності до п. 3.5 Договору проценти сплачуються наступним чином:

- позичальник сплачує позикодавцю суму процентів за кожним виданим траншем (частиною позики) нарахованих протягом періоду нарахування, протягом одного місяця з дня нарахування цих процентів;

- позичальник може здійснювати дострокову сплату процентів. В цьому випадку він діє на власний ризик, а надлишкові кошти, які можуть бути сплачені позичальником в зв`язку з такою достроковою сплатою, є власністю позикодавця та поверненню або зарахуванню на користь позичальника не підлягають.

Договір вважається укладеним після його підписання сторонами та з моменту надання суми позики, або її частини позичальнику. Строк дії Договору складає термін з моменту його укладення до повного виконання сторонами своїх обов`язків за Договором. Припинення Договору здійснюється шляхом повного виконання сторонами своїх обов`язків за Договором, шляхом зміни або розірвання Договору (пункти 5.1 та 5.2 Договору)

Додатковими угодами № 1 від 04.05.2017, № 2 від 06.06.2017 та № 3 від 02.11.2017 до Договору, сторони погоджували пункт 1.2 Договору в нових редакціях, та збільшили кількість траншів до трьох, а суму траншів до 700 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 02.11.2017 до Договору) правила цього Договору розповсюджується на таку позику, яка складається з наступних траншів:

Сума траншуДата надання траншуОфіційний курс Національного банку України гривні до долара США на дату надання траншуСтрок траншуРозмір процентної ставки
100 000 грн.03.05.201726,56093 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних
100 000 грн.04.05.201726,523425 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних
500 000 грн.06.06.201726,280938 грн./дол. СШАдо 03.05.201824% річних

За твердженням позивача, на виконання умов Договору ТОВ «Фінансова компанія «Соз Фінанс» перерахувало ТОВ «Фінансова компанія «АРС-Капітал» 700 000,00 грн., на підтвердження чого, позивачем надано платіжні доручення № 402 від 03.05.2017 на суму 100 000 грн., № 406 від 04.05.2017 на суму 100 000 грн., № 434 від 06.06.2017 на суму 500 000 грн. однак, відповідач порушив порядок повернення позики, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість по поверненню позики у розмірі 705 365,18 грн., по сплаті відсотків у розмірі 189 767,20 грн.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що посилання відповідача на те, що кошти за платіжним дорученням № 406 від 04.05.2017 отримані відповідачем по іншому Договору, є необґрунтованими, оскільки доказів в підтвердження існування Договору позики № 04/5-1 від 04.05.2017 чи іншого правочину на підставі якого вказані кошти були перераховані, сторонами до матеріалів справи не надано.

Також, посилання відповідача на те, що кошти за платіжними дорученнями 434 від 06.06.2017 та № 402 від 03.05.2017 отримані на виконання іншого Договору, з огляду на те, що предметом спору є повернення коштів отриманих за Договором позики № 03/05-1 від 03.05.2017, а у призначенні платежу у наведених платіжних дорученнях зазначено «Договір позики № 03/5-1 від 03.05.2017», судом до уваги також не приймаються, оскільки існування укладеного між сторонами Договору позики № 03/5-1 від 03.05.2017 матеріалами справи не підтверджується.

Враховуючи, що наявні у справі докази мають оцінюватись у їх сукупності, надані позивачем платіжні доручення приймаються колегією суддів як належні та допустимі докази виконання позивачем зобов`язання про надання послуги саме за спірним Договором.

Нормами ст. 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За умовами п. 1.2 Договору строк повернення позики становить до 03.05.2018.

Згідно з п. 3.3 Договору позичальник зобов`язаний повернути всю суму наданої позики не пізніше останнього дня строку позики, визначеного цим Договором, якщо інший строк, не був встановлений Додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору, за попередньою домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Доказів на підтвердження повернення позики у розмірі та у строки встановлені Договором, відповідачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Порядок та строки нарахування процентів за користування коштами сторони визначили в пунктах 3.4. та 3.5. Договору.

Доказів на підтвердження сплати відсотків за користування позикою, у розмірі та у строки встановлені Договором, відповідачем до суду також не надано.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що факт надання позивачем відповідачу позики та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасного та повного повернення позики та сплати відсотків є доведеним і не спростованим відповідачем, позовні вимоги про стягнення суми наданої позики в розмірі 705 365,18 грн. та відсотків за користування позикою в розмірі 189 767,20 грн. підлягають задоволенню.

Крім основної суми заборгованості позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 75 121,39 грн. пені.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

У відповідності до п. 4.2 Договору за прострочення виконання будь-якого грошового зобов`язання, передбаченого Договором, винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів визнає його законним та обґрунтованим, а тому вимоги про стягнення пені в розмірі 75 121,39 грн. правомірно задоволені судом першої інстанції.

Окремо колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем до апеляційної скарги долучено докази, які не були подані до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Враховуючи, що ні в тексті апеляційної скарги, ні в подальшому поданих документах відповідач не обґрунтовує неможливості подання додаткових доказів, долучених до апеляційної скарги, до суду першої інстанції, колегія суддів залишає їх без розгляду.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 у справі №910/9256/18.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРС-Капітал».

5. Матеріали справи №910/9256/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк