ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" червня 2019 р. Справа № 903/614/17

Суддя Господарського суду Волинської області Костюк С. В., розглянувши матеріали

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий центр Темпо

на дії приватного виконавця округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича

у справі № 903/614/17

за позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю ПАККО Холдинг

2) Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий центр Темпо

про стягнення 92770022,62 грн.,

за участю представників сторін:

від стягувача: н/з;

від скаржника: н/з;

від боржника-1: н/з;

від приватного виконавця: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін запис розгляду судової справи не здійснювався відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.

в с т а н о в и в:

18.06.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий центр Темпо звернулося до Господарського суду Волинської області із скаргою № 4 від 18.06.2019 року на дії приватного виконавця округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича по справі № 903/614/17, в якій просить:

- визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 04.06.2019р., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальськимо М. Р. з примусового виконання наказу № 903/614/17-2, виданого 01.02.2019 року Господарським судом Волинської області;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт майна боржника (ВП № 59273186) від 04.06.2019р., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М. Р.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника (ВП № 59273186) від 06.06.2019р., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М. Р.;

- визнати неправомірною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди (ВП № 59273186) від 04.06.2019р., прийняту приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Ковальським М. Р.

Скаргу обґрунтовує тим, що винесені приватним виконавцем оскаржувані постанови на підставі наказу господарського суду від 01.02.2019 року № 903/614/17-2 не відповідають вимогам до виконавчого документа, а саме ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому на підставі п. 4 ч.4 ст.4 зазначеного закону даний наказ підлягав поверненню стягувачу; вважає, що приватний виконавець виніс неправомірно постанову про відкриття виконавчого провадження № 59273186 від 04.06.2019 року, а відтак всі подальші постанови у даному виконавчому провадженні також винесені неправомірно.

Стягувач (АТ «Укрсоцбанк») в поясненні від 21.06.2019 року не погоджується з аргументами скаржника, вважає скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню; зокрема, вказує, що в наказі господарського суду від 01.02.2019 року № 903/614/17-2 зазначено: місцезнаходження, ідентифікаційний код боржника та стягувача; щодо відсутності в резолютивній частині наказу повного найменування стягувача, то дана описка виправлена за заявою стягувача ухвалами суду від 14.05.2019 року та від 17.05.2019 року; в частині того, що в наказі не зазначено ім`я, по батькові та посада посадової особи, що видала наказ, то приватний виконавець вчиняє дії щодо примусового виконання виконавчого документа, передбачені п. 1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наказу, що виданий судом відповідно до ст. 327 ГПК України на підставі судових рішень, зі змісту вказаних норм видно, що такий виконавчий документ, як наказ, видається державним органом судом, а не суддею як посадовою особою; вважає, що наказ господарського суду пред`явлений стягувачем до примусового виконання приватному виконавцю Ковальському М. Р. повністю відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а отже були відсутні підстави його повернення згідно п.6 ч.4 ст. 4 вище зазначеного закону; доводи скаржника про неправомірність постанов приватного виконавця про арешт майна боржника, арешт грошових коштів, стягнення з боржника основної винагороди ґрунтувались лише на неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, наявність яких спростовано в наданому поясненні.

Приватний виконавець 21.06.2019 року подав суду відзив на скаргу, в якій вказує, що дана є безпідставно та необґрунтованою, оскільки наказ № 903/614/17-2 від 01.02.2019 року відповідає вимогам до виконавчого документа, встановлених законом; ухвалами суду від 14.05.2019 року та 17.05.2019 року виправлено описку допущену в п.2 резолютивної частини рішення господарського суду від 10.10.2018 року та резолютивній частині наказу господарського суду № 903/614/17-2 від 01.02.2019 року; з врахуванням зазначеного в поясненні просить відмовити в задоволенні скарги ТзОВ «Торговий центр «Темпо».

З матеріалів справи, вбачається, що рішенням Господарського суду Волинської області від 10.10.2018 року, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.03.2019 року, позов АТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково, стягнуто солідарно з відповідачів (ТзОВ «ПАККО Холдинг», ТзОВ «Торговий центр «Темпо») 88451226,90 грн., з них 63450000,00 грн. заборгованості по тілу кредиту, 16562543,69 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом, 5070562,11 грн. пені по тілу кредиту, 3368121,10 грн. пені по відсотках, а також 590470,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

01.02.2019 року на виконання рішення та постанови апеляційного суду господарським судом видано накази про примусове виконання рішення № 903/614/17-1, 903/614/17-2.

Ухвалою суду від 14.05.2019 року за заявою АТ «Укрсоцбанк» було виправлено описку допущену в резолютивній частині рішення від 10.10.2018 року та наказі суду від 01.02.2019 року; 17.05.2019 року господарський суд виніс ухвалу про виправлення описки в резолютивній частині наказу № 903/614/17-2 від 01.02.2019 року.

04.06.2019 року приватним виконавцем винесена постанова ВП № 59273186 про відкриття виконавчого провадження; постанова про арешт майна боржника, постанова про арешт коштів боржника, постанова про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.148-151 т.4).

Згідно скарги боржника ТзОВ «Торговий центр «Темпо» підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2019 року № 59273186 є невідповідність виконавчого документа вимогам ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», підставою скасування решти оскаржуваних постанов - неправомірність винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дослідивши надані сторонами матеріали, суд вважає скаргу боржника необґрунтованою та відмовляє в її задоволенні з врахуванням наступного.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно із ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, який діяв на момент відкриття спірного виконавчого провадження) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону України Про виконавче провадження передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим законом.

Згідно із ч.1 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 цієї статті виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви або повідомлення, передбачених частиною першою цієї статті, отримує в Єдиному державному реєстрі виконавчих документів електронну копію виконавчого документа та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, зокрема, має містити: найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Частиною 1 ст. 327 ГПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В даному випадку приватний виконавець Ковальський М. Р. вчиняє дії щодо примусового виконання виконавчого документа, передбаченого п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», а саме наказу, що виданий господарським судом відповідно до ст. 327 ГПК України на підставі судових рішень. Зі змісту вказаних норм видно, що такий виконавчий документ, як наказ видається державним органом судом, а не суддею, як посадовою особою.

Наказ № 903/614/17-2 від 01.02.2019 року, виданий Господарським судом Волинської області, з врахуванням ухвал суду про виправлення описки від 14.05.2019 року та 17.05.2019 року, які подані приватному виконавцю з заявою про відкриття виконавчого провадження повністю відповідає вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а отже були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання, передбачені п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», на які посилається скаржник.

Тому розпочаті приватним виконавцем Ковальським М. Р. дії щодо примусового виконання наказу № 903/614/17-2 від 01.02.2019 року, виданого Господарським судом Волинської області, та винесена ним постанова про відкриття виконавчого провадження № 59273186 повністю відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та прийнята в межах повноважень приватного виконавця, а отже, права скаржника порушені не були.

Доводи скаржника про неправомірність постанов приватного виконавця Ковальського М. Р. від 04.06.2019 року про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника, про стягнення з боржника основної винагороди ґрунтувались лише на неправомірності постанови про відкриття виконавчого провадження, які спростовуються матеріалами справи.

Керуючись Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження, статтями 234, 235, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий центр «Темпо» на дії приватного виконавця виконавчого округу Житомирської області Ковальського Максима Романовича.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст

ухвали виготовлено

26.06.2019 року.

Суддя С. В. Костюк