ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 Справа № 917/241/19

м. Полтава

За позовом Приватного підприємства "ІНТЕБ-ПЛАСТ", пров. Героїв Бреста, буд. 52, м. Кременчук, Полтавська область, 39631

до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. В`ячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, 36024

про стягнення 1459566,40 грн.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: Москаленко І.О. (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1796 від 25.07.17, ордер ПТ № 108313 від 20.03.19);

від відповідача: Глазкова С. О. (адвокат, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1315 від 26.08.16, ордер серії ПТ № 140539 від 14.05.19).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "ІНТЕБ-ПЛАСТ" (далі - позивач/ ПП "ІНТЕБ-ПЛАСТ") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі - відповідач/ ДП "Полтавський облавтодор") 1459566,40 грн., в тому числі 1361703,07 грн. основного боргу, 1865,53 грн. пені, 15333,00 грн. 3% річних, та 80664,80 грн. інфляційних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 12/04-18-2 від 12.04.2018.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 20.02.2019 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 20.03.2019.

Ухвалою від 20.03.2019 суд відклав підготовче засідання на 04.04.2019.

04.04.2019 суд за клопотанням відповідача продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі на 14.05.2019.

Ухвалою від 14.05.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.06.2019.

Ухвалою від 30.05.2019 суд повідомив сторін про те, що у зв`язку із відрядженням судді Семчук О.С. судове засідання по справі № 917/241/19 відбудеться 13.06.2019.

Відповідач у відзиві заперечує позов в частині стягнення пені, річних та інфляційних втрат посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

В судовому засіданні 13.06.2019 представник позивача наполягає на задоволенні позову у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечує.

Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України та повідомив дату виготовлення повного тексту рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2018 між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець за договором) укладено договір купівлі-продажу (поставки) товарів (з доставкою) № 12/04-18-2 від 12.04.2018 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар: код ДК 021:20-4 Бітум (далі - Товар).

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 Договору ціна цього Договору становить 24820000 грн. з врахуванням ПДВ. Загальна вартість товару по даному Договору складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Згідно п. 4.1 Договору розрахунки за придбаний товар проводяться шляхом оплати покупцем рахунку продавця за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у п. 4.2 Договору, проте у будь-якому випадку після отримання покупцем повного розрахунку від замовника робіт на відповідні цілі.

Відповідно до п. 4.3 Договору Сторони засвідчили, що покупець зобов`язується розрахуватись з постачальником за отриманий товар протягом 90 днів з моменту отримання від постачальника документів, зазначених в п. п. 4.1., 4.2 цього Договору, проте у будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від замовника на відповідні цілі.

Згідно з п. 5.3 Договору після передачі товару та виконання обов`язку з його продажу уповноважена покупцем особа підписує видаткові накладні на товар та передає їх продавцю.

Датою передачі товару від продавця покупцю вважається дата підписання видаткової накладної на товар, що засвідчує реальне отримання товару за кількістю та якістю матеріально-відповідальними (уповноваженими) особами, які визначені Сторонами на виконання умов Договору (п. 5.4 Договору).

Згідно з п. 7.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Відповідно до п. 7.3.7. Договору у разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу продавця зобов`язаний сплати останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001 від суми боргу (сплачується одноразово).

Неустойка встановлена цим Договором для покупця є виключною. В разі порушення покупцем умов договору, винна сторона зобов`язана сплатити на користь іншої сторони (на вимогу останньої неустойку (штраф, пеню) передбачену цим Договором, без відшкодування збитків. Сплата стороною неустойки (штрафу, пені), не звільняє від обов`язку виконати цей Договір в натурі, якщо інше прямо не передбачено цим договором або чинним законодавством України. Нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності покупця за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов`язання (п. п. 7.3.8., 7.3.9, 7.3.12).

Відповідно до п. 7.3.13. Договору сторони домовилися та підтверджують, що загальний розмір відповідальності покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань покупця.

Позивач стверджує, що на виконання умов Договору ним було поставлено відповідачу за період з 12.04.2018 по 16.05.2018 товар на загальну суму 1711703,07 грн. На підтвердження вказаного позивачем надано копії видаткових накладних: № 15 від 12.04.2018 на суму 371423,80 грн., № 17/04 від 17.04.2018 на суму 312147,83 грн., № 31 від 25.04.2018 на суму 373759,80 грн., № 34 від 27.04.2018 на суму 350107,81 грн., № 16/05 від 16.05.2018 на суму 304263,83 грн.

Також позивач зазначає, що враховуючи основи діяльності (основні завдання) Державного агентства автомобільних доріг України (Укравтодору), затверджених кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014 «Про затвердження Положення про Державне агентство автомобільних доріг України», а також структуру Укравтодору, то замовником робіт (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення) виступають відповідні регіональні підрозділи Укравтодору - Служби автомобільних доріг в областях, які мають статус юридичної особи, наділені цілим комплексом прав та повноважень у сфері управління дорожньою інфраструктурою.

За таких обставин замовником робіт (послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення) відносно ДП «Полтавський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» є Служба автомобільних доріг у Полтавській області (далі - САД у Полтавській області) до повноважень (завдань) якої входить, зокрема, визначення в межах повноважень напрямків використання коштів, що надходять на розвиток мережі автомобільних доріг загального користування; фінансування робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання мережі автомобільних доріг та штучних споруд згідно із законодавством; здійснення функції замовники з усього комплексу дорожніх робіт.

Відповідно у випадку укладення угод про закупівлю робіт (послуг) за державні (бюджетні) кошти між САД у Полтавській області (замовник) та ДП «Полтавський облавтодор» (виконавець), саме на САД у Полтавській області покладається обов`язок проводити повний та своєчасний розрахунок з виконавцем послуг за наслідками виконання договорів, предметом яких є експлуатаційне утримання автомобільних доріг державного значення. Також позивач звертає увагу суду на те, що ДП «Полтавський облавтодор» є самостійною юридичною особою з повним комплексом прав та обов`язків, проте самостійно не виробляє та не має у власному розпорядженні матеріалів та майна необхідного для проведення поточного та капітального ремонту, експлуатаційного утримання автомобільних доріг і тому здійснює власну діяльність з проведення всього комплексу дорожніх робіт, закуповуючи відповідні матеріали та послуги у інших суб`єктів господарювання, укладаючи відповідні угоди від свого імені та беручи таким чином на себе зобов`язання, пов`язані з їх виконанням відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, відповідач уклавши з позивачем договір купівлі-продажу (поставки) товарів № 12/04-18-2 від 12.04.2018 та отримавши від позивача бітум використав його в ході проведення комплексу дорожніх робіт (експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення) у 2018 році, за які мав отримати кошти від замовника - Служби автомобільних доріг у Полтавській області після прийняття таких робіт (послуг) замовником за наслідками виконання договорів про закупівлю робіт (послуг) за державні (бюджетні) кошти та підписання довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрати (форма № КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) сторонами таких угод.

Позивач зазначає, що оскільки він не є стороною взаємовідносин САД у Полтавській області та відповідача і не може впливати на рішення, дії або бездіяльність замовника, що стосуються виконання його обов`язків в частині здійснення оплати виконаних робіт (наданих виконавцем, то про стан розрахунків замовника, може стверджувати виключно з офіційних (публічних) та загальнодоступних джерел, які підтверджують надходження коштів розпорядника, яким є САД у Полтавській області, до виконавця - ДП «Полтавський облавтодор».

Відповідно у якості доказу того, що відповідач отримав розрахунок від замовника за виконані роботи (надані послуги) позивачем надано витяг з офіційного державного інформаційного порталу у мережі Інтернет, на якому оприлюднюється інформація про використання публічних коштів (сайт https://spending.gov.ua/spa/transactions/search) і який створений на виконання Закону України «Про відкритість використання публічних коштів» та адмініструється державною установою «Відкриті публічні фінанси».

Так за період, що вказаний у витязі з сайту https://spending.gov.ua/spa/transactions/search (з 08.11.2018 по 07.02.2019 (відповідно до програмного забезпечення сайту доступний зальний період огляду трансакцій - 92 дні, який і надано суду) ДП «Полтавський облавтодор» неодноразово отримувало кошти від замовника - САД у Полтавській області.

В зв`язку з цим, позивач стверджує, що замовник здійснив перерахунок коштів на відповідні цілі, розрахувавшись з виконавцем за послуги з експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення за договорами укладеними не лише у 2018 році, але й вже у 2019 році, при чому коштів отриманих від Замовника цілком достатньо для виконання зобов`язань щодо сплати заборгованості перед ПП «ІНТЕБ-ПЛАСТ» за Договором.

Незважаючи на це, відповідач сплатив позивачу вартість поставленого за Договором товару частково, на суму 350000 грн. На підтвердження оплат позивачем надано копії платіжних доручень № 953 від 08.06.2018 на суму 300000 грн. та № 1382 від 01.10.2018 на суму 50000 грн.

В зв`язку з цим у відповідача утворилася заборгованість за поставлений позивачем товар у розмірі 1361703,07 грн. (1711703,07 грн. - 350000,00 грн.).

Крім цього, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України та п. 7.3.7 Договору позивач нарахував відповідачу 1865,33 грн. пені за період з 24.09.2018 по 08.02.2019, 15333,00 грн. 3% річних за період з 24.09.2018 по 08.02.2019 та 80664,80 грн. інфляційних за період з вересня 2018 року по січень 2019 року.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача вказані суми основного боргу, пені, річних та інфляційних.

Відповідач у відзиві підтверджує, що у зв`язку з відсутністю фінансування та вільних обігових коштів станом на 08.02.2019 у нього дійсно виникла заборгованість за поставлені позивачем товари на суму 1361703,07 грн.

При цьому, позовні вимоги щодо сплати пені, 3% річних та інфляційних на переконання відповідача є незаконними та необґрунтованими. Зокрема, відповідач посилається на умови п. 7.3.12. Договору, згідно якого нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності замовника за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов`язання.

Відповідачем здійснено контррозрахунок пені, згідно якого пеня нарахована за період з 24.09.2018 по 24.10.2018 (кількість днів 31) складає 422,12 грн.

Щодо нарахування річних та інфляційних втрат відповідач зазначає, що згідно п. 7.3.13. Договору сторони домовилися, що загальний розмір відповідальності покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань покупця. В зв`язку з цим, на думку відповідача, загальний розмір пені, річних та інфляційних не повинен перевищувати 13617,03 грн. (1% від суми боргу).

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 1865,53 грн., 3% річних у розмірі 15333,00 грн. та інфляційного збільшення боргу у розмірі 80664,80 грн.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що за товар поставлений по Договору відповідач заборгував позивачу 1361703,07 грн. Відповідач визнає вказану суму основного боргу.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення 1361703,07 грн. основного боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 1865,53 грн. пені за період з 24.09.2018 по 08.02.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 7.3.7. Договору у разі порушення строків оплати товару, покупець на вимогу продавця зобов`язаний сплати останньому пеню в розмірі 0,001 % від суми боргу за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,0001 від суми боргу (сплачується одноразово).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 7.3.12 Договору нарахування будь-яких сум, щодо відповідальності покупця за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором, припиняється через один місяць від дня порушення такого зобов`язання.

Враховуючи вказані норми, позивач правомірно нараховує пеню у розмірі 0,001% від суми боргу за кожен день прострочення, проте вказаний позивачем період нарахування з 24.09.2018 по 08.02.2019 перевищує встановлений п. 7.3.12 Договору 1-місячний строк нарахування штрафних санкцій.

Тобто, відповідач вірно зазначив, що стягненню підлягає пеня за період з 24.09.2018 по 24.10.2018, проте сума пені за вказаний період становить 422,13 грн., а не 422,12 грн., як це зазначає відповідач.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, в сумі 422,13 грн. В іншій частині стягнення пені позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 15333,00 грн. 3% річних за період з 24.09.2018 по 08.02.2019 та 80664,80 грн. інфляційних за період з вересня 2018 року по січень 2019 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, заперечення відповідача стосовно того, що згідно п. 7.3.13. Договору сторони домовилися, що загальний розмір відповідальності покупця за цим Договором не може перевищувати 1% від загальної вартості порушених зобов`язань покупця, і в зв`язку з цим, загальний розмір пені, річних та інфляційних не повинен перевищувати 13617,03 грн. судом до уваги не беруться, адже відповідно до п. 4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Відтак, суд вважає, що умови п. 7.3.13 не стосуються порядку нарахування річних та інфляційних втрат.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок річних і встановлено його правильність.

З врахуванням викладеного, позовні вимоги щодо стягнення 15333,00 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат судом встановлено, що при нарахуванні суми інфляційних втрат позивачем не дотримано вимоги п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", відповідно до якого індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З врахуванням вказаної норми стягненню підлягають інфляційні втрати за загальний період з жовтня 2018 року по січень 2019 року в розмірі 67925,54 грн. В іншій частині стягнення інфляційних втрат позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. В`ячеслава Чорновола, 22-а, м. Полтава, 36039; ) на користь Приватного підприємства "ІНТЕБ-ПЛАСТ" (пров. Героїв Бреста, буд. 52, м. Кременчук, Полтавська область, 39631; код ЄДРПОУ 36805 грн. 07 коп. основного боргу, 422 грн. 13 коп. пені, 15333 грн. 00 коп. 3% річних, 67925 грн. 54 коп. інфляційних втрат, 21680 грн. 76 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 19.06.2019.

Суддя О.С. Семчук