УХВАЛА

24 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/985/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случа О.В. – головуючого (доповідача), Волковицької Н.О., Могил С.К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон»

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 (головуючий –Дармін М.О., судді Березкіна О.В., Іванов О.Г.)

про повернення апеляційної скарги

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон»

до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

про визнання недійсними односторонніх правочинів у формі заяв про припинення зобов’язань за договором оренди

у справі № 904/985/19

за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аеротех ЛТД»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

про визнання недійсним одностороннього правочину у формі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (припинення зобов’язання зарахуванням),

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 ТОВ «Тайлон» подало через Центральний апеляційний господарськи суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/985/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 13.06.2019 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О.В.– головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Могил С.К.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/985/19 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Тайлон» залишено без руху з підстав, що до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі та доказів надсилання копії скарги іншим сторонам у справі. Вказаною ухвалою надано скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

В подальшому скаржником недоліки, які були зазначено в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, було усунуто, але, як встановив апеляційний суд – усунуто частково.

ТОВ «Тайлон» не виконано вимоги ухвали від 02.05.2019 в частині сплати судового збору, однак разом із цим, скаржником заявлено клопотання про звільнення від його сплати.

Ухвалою від 13.05.2019 Центральний апеляційний господарський, за наслідками розгляду вказаного клопотання, відмовив у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору та повернув апеляційну скаргу ТОВ «Тайлон» на підставі того, що скаржником у строк, встановлений судом, не було усунуто недоліки апеляційної скарги, які було зазначено в ухвалі суду про залишення апеляційної скарги без руху від 02.05.2019, а саме – не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги ТОВ «Тайлон», суд керувався частиною четвертою статті 174 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо позивач не усунув недоліки у строк встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із апеляційною скаргою.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду ТОВ «Тайлон» звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою у якій просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду.

У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що товариство вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв'язку з тим, що вказане судове рішення прийнято судом із порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Верховний Суд вважає, що доводи даної касаційної скарги фактично зводяться до необхідності встановлення фінансового стану скаржника в контексті приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» та надання оцінки такого стану.

Однак така оцінка не матиме значення для загальної судової практики, оскільки суди, використовуючи свої дискреційні повноваження, у кожному конкретному випадку, на підставі поданих заявниками доказів, приймають рішення про відстрочення (звільнення від) сплати судового збору чи відмову у вчинення відповідних процесуальних дій.

Крім цього, наводячи свої доводи, скаржник не враховує, що станом на день подання ним апеляційної скарги у даній справі, статтю 8 Закону України «Про судовий збір» було викладено у наступній редакції: «враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті».

Таким чином застосовування приписів статті 8 Закону України «Про судовий збір» зводиться до встановлення наявності чи відсутності конкретних умов, які надають заінтересованим особам право на отримання пільг зі сторони суду, такі процесуальні дії не становлять будь-якої складності для судів першої та апеляційної інстанції, а тому не потребують перегляду у Верховному Суді.

Оцінивши доводи скаржника, Верховний Суд вважає, що судом апеляційної інстанції правильно застосовано частину четверту статті 174 та частину шосту статті 260 Господарського процесуального кодексу України шляхом повернення апеляційної скарги ТОВ «Тайлон».

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Тайлон» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/985/19 у зв'язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 904/985/19.

2. Повернути матеріали касаційної скарги разом з додатками скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Случ О.В.

Судді                                                                                           Волковицька Н.О.

Могил С.К.