ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Справа№ 911/2872/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Смірнової Л.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 26.06.2019

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотвор»

на рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2019 (повне рішення складено 03.04.2019)

у справі № 911/2872/18 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Красилівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - агротехнічний ліцей» ім. М.І. Савельєва Ставищенської районної ради Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотвор»

про розірвання договору,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У грудні 2018 Красилівський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - агротехнічний ліцей» ім. М.І. Савельєва Ставищенської районної ради Київської області (далі - Агротехнічний ліцей) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотвор» (далі - ТОВ «Теплотвор») про розірвання договору оренди майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району № 2 від 25.07.2014, укладеного між Агротехнічним ліцеєм та ТОВ «Теплотвор».

Позовні вимоги про розірвання договору обґрунтовані тим, що відповідач у порушення умов договору та норм ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України допустив погіршення об`єкта оренди, спричинив його пошкодження та створює загрозу його знищення, що дає позивачу право на розірвання договору на підставі ст. 783 Цивільного кодексу України та п. 6.2 договору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.03.2019 позов задоволено повністю. Розірвано договір № 2 від 25.07.2014 оренди майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району, укладений між Агротехнічним ліцеєм та ТОВ «Теплотвор». Стягнуто з ТОВ «Теплотвор» на користь Агротехнічного ліцею 1 762, 00 грн судового збору.

Рішення обґрунтовано тим, що об`єкт оренди, який передано відповідачу за договором оренди № 2 майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району від 25.07.2014, занедбаний, несучі конструкції руйнуються, дах протікає, на трубах котельні та тепломережі відсутні антикорозійне покриття та теплоізоляція, обладнання та інше матеріально технічне забезпечення знаходиться в незадовільному стані, зовнішні теплові мережі частково демонтовано, тобто об`єкт оренди знаходиться в непридатному для постачання та виробництва теплової енергії стані.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вказане свідчить про порушення орендарем ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, оскільки відповідно до акта приймання-передачі майна до договору оренди орендар прийняв у користування приміщення котельні навчального закладу в належному технічному стані, придатному для експлуатації, а своєю недбалою поведінкою створив загрозу пошкодження об`єкта оренди, що вбачається з висновків актів № 223 від 17.10.2018, № 1 від 01.11.2018 та експертного висновку № 33 від 01.11.2018.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У квітні 2019 року ТОВ «Теплотвор» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2019 та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Теплотвор» на рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2019. Справу призначено до розгляду на 27.05.2019.

27.05.2019, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А., яка входила до складу суду, у відпустці, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями було сформовано новий склад суду. Також 27.05.2019 у судовому засіданні було оголошено перерву до 26.06.2019, зокрема для з`ясування питання щодо отримання відзиву.

У судове засідання 26.06.2019 з`явилися представники сторін - позивача та відповідача.

Представник скаржника підтримав клопотання про доручення відповіді на відзив та нових документів. У судовому засіданні директор скаржника повідомив, що відзив на апеляційну скаргу отримав 17.05.2019 після 17:00, у зв`язку з чим передав відзив адвокату 20.05.2019. Водночас, як вбачається з матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу скаржник отримав 17.05.2019 о 13:06:00, що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти за трек-номером 404. Доказів іншого скаржником не додано. Враховуючи те, що клопотання про продовження строку для подання відповіді скаржником не заявлялося, така відповідь на відзив залишається без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України. Клопотання скаржника про долучення нових доказів теж підлягає залишенню без розгляду з огляду на таке. Клопотання про неможливість подачі доказів до суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач був позбавлений об`єктивної можливості надавати свої докази, оскільки суд 05.02.2019 закрив підготовче провадження. При цьому як вбачається з матеріалів справи, скаржник був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції, що підтверджується клопотанням відповідача про ознайомлення з матеріалами справи від 04.01.2019 (а.с. 69). Забезпечення участі та представництва сторони в суді покладається на відповідну сторону. Доказів об`єктивної неможливості забезпечення участі представника та надання всіх доказів, які сторона вважає за потрібне, - скаржником не надано. Отже, клопотання скаржника про долучення нових доказів залишено без задоволення, а такі докази - без розгляду на підставі ст. 207, ч. 3 ст. 269 ГПК України, про що оголошено усну ухвалу. Суд апеляційної інстанції установив, у відповідності до ч. 1 ст. 269, ч. 5 ст. 270 ГПК України, межі, в яких встановлюються обставини і досліджуються докази по даній справі.

Представники скаржника підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ТОВ «Теплотвор» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник вважає, що Агротехнічний ліцей не може бути позивачем в даному спорі, оскільки заявник звернувся з приводу майна, яке не є його власністю. Фактично майно, з приводу якого заявлено позов, використовується позивачем як некомерційною юридичною особою на правах оперативного управління.

Крім того, скаржник зазначає, що ним було заявлено клопотання про врегулювання спору за участі судді до початку розгляду справи по суті, а тому суд, на його думку, мав призначити процедуру врегулювання спору за участю судді та зупинити провадження у справі, що є порушенням норм процесуального права. Порушенням норм процесуального права скаржник також вважає неповернення суду першої інстанції до підготовчого провадження за його клопотанням.

Також скаржник зазначає, що акти комісій від 22.10.2018 та від 01.11.2018 складено з порушеннями вимог ст. 47, 64, 65, 66, 67 Кодексу цивільного захисту України, ст. 4, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України, оскільки до компетенції директора школи не віднесено організовувати та проводити такі комісійні обстеження та робити по них висновки.

Експертний висновок ТОВ «Техноенергопроект» від 01.11.2018, на думку скаржника, зроблено з порушенням Закону України «Про судову експертизу», ст. 98 - 107 ГПК України, Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/59. При цьому, застереження експерта про кримінальну відповідальність в порядку ст. 384, 385 Кримінального кодексу України та підпис про його обізнаність з даними нормами закону відсутні.

Відповідь на відзив поданий скаржником не залишено без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

17.05.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Агротехнічний ліцей просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги з таких підстав.

Позивач зазначає, що порядок проведення розгляду справи по суті передбачено главою 6 розділу III ГПК України, норми якої не передбачають повернення до стадії підготовчого провадження. Відповідач не звертався до суду першої інстанції ні з обґрунтуванням неможливості подання доказів та відзиву у встановлений строк з причин, що не залежали від нього. Задоволення клопотання відповідача про врегулювання спору за участю судді було неможливе у зв`язку з відсутністю на це згоди позивача та подання відповідачем такого клопотання після початку розгляду справи по суті.

Також позивач вказує, що у даній справі є стороною договору оренди, а відтак має абсолютне право на звернення до суду з даним позовом. Посилання скаржника на те, що позивач не є власником орендованого майна, тому не може звертатись до суду з даним позовом, на думку Агротехнічного ліцею, не заслуговують на увагу, оскільки предметом позову не є захист права власності з підстав, передбачених ст. 386 та 391 Цивільного кодексу України. Крім того, договір у встановленому законом порядку не визнавався не чинним на тій підставі, що позивач не мав права його укладати, тобто відповідач з 25.07.2014 не ставив під сумнів чинність договору.

Крім того, позивач зазначає про належність та допустимість наданих ним доказів (якими обґрунтовано позов), оскільки: орендодавець має право проводити перевірку об`єкта оренди та відповідно оформлювати результати таких перевірок письмовими актами; законодавством не встановлено форми акту перевірки об`єкта оренди; до актів комісій від 17.10.2018 та від 01.11.2018 не підлягають застосуванню положення ст. 47, 64, 65, 66, 67 Кодексу цивільного захисту України, ст. 4, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон), оскільки у даному випадку йде мова не про здійснення державного нагляду (контролю), а про здійснення перевірки використання орендарем об`єкта оренди. Крім того, наведений Закон припинив дію з 01.01.2019. Також позивач вказав, що експертний висновок ТОВ «Техноенергопроект» № 33 від 01.11.2018 не є висновком експерта у розумінні ст. 98 ГПК України, а є письмовим доказом у розумінні ст. 91 ГПК України.

Позивач стверджує, що скаржник всупереч положенням чинного законодавства та договору оренди своєю недбалою поведінкою створив загрозу пошкодження та знищення об`єкта оренди, чим створив загрозу життю та здоров`ю учнів та працівників Агротехнічного ліцею, що підтверджується актом № 223 від 17.10.2018 про результати перевірки стану котельні та системи опалення позивача до роботи під чає опалювального сезону 2018 - 2019 років, актом № 1 від 01.11.2018 стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018/2019 років та експертним висновком № 33 від 01.11.2018 за результатами проведеної перевірки 01.11.2018.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правильно з`ясовано судом першої інстанції, 25.07.2014 між Агротехнічним ліцеєм (орендодавець) та ТОВ «Теплотвор» (орендар) було укладено договір оренди № 2 (далі - договір) майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району, який погоджено головою Ставищенської РДА Волошкевичем В.А. та в.о. начальника відділу освіти Ставищенської РДА Добровольським В.В, згідно з п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення котельні навчального закладу, що належить орендодавцю.

Відповідно до пп. 1.2.9, 1.2.10 договору опис технічного стану об`єкта на момент передання в оренду: технічний стан об`єкта задовільний. Відомі орендодавцю технічні недоліки об`єкта на момент передавання його в оренду: ремонту не потребує.

Згідно з п. 2.1 договору об`єкт передається орендодавцем орендарю для встановлення обладнання та виробництва теплової енергії для навчального закладу.

Передача-приймання об`єкта здійснюється на підставі відповідного акта приймання-передачі протягом 3 робочих днів з моменту підписання договору (додаток № 1). Об`єкт вважається переданим в оренду з моменту підписання акта, зазначеного у п. 3.1 договору (п. 3.1, 3.3 договору).

Відповідно до пп. 7.1.1, 7.1.3, 7.1.4, 7.1.6 договору орендар зобов`язаний: використовувати об`єкт відповідно до мети, зазначеної в п. 2.1 договору; самостійно і за власний рахунок здійснювати реконструкцію, поточний та капітальний ремонт об`єкта упродовж строку дії договору; нести всі витрати з експлуатації об`єкта; утримувати об`єкт у належному стані з урахуванням чинних санітарних норм та норм охорони праці і техніки безпеки; забезпечити пожежну безпеку об`єкта, додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду та інспекції з охорони праці, утримувати у справному стані засоби протипожежного захисту і зв`язку не допускати їх використання не за призначенням, проводити службове розслідування випадків пожеж та нещасних випадків, документи розслідування надавати орендодавцю.

Договір набуває чинності в момент, визначений у п. 3.3 та діє до 25.05.2017, але не довше, ніж до підписання акту приймання-передачі згідно з п. 8.3 договору (п. 10.3 договору).

Відповідно до п. 4.2 договору якщо жодна із сторін протягом одного місяця до закінчення строку договору не заявить про намір його розірвати (ст. 764 ЦК України), цей договір автоматично продовжується на тих самих умовах, на той же строк.

Як вбачається з матеріалів справи 25.07.2014 сторонами підписано додаток №1 до договору, а саме - акт приймання-передачі майна до договору, з якого вбачається, що орендодавець передав, а орендар прийняв у користування приміщення котельні навчального закладу за адресою: с. Красилівка, вул. Голощапова, 12, площею 171 кв. м.; майно передано в належному технічному стані, придатному для експлуатації.

Як з`ясовано судом першої інстанції, договір оренди майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району від 25.07.2014 є чинним в розумінні ст. 284 Господарського кодексу України, оскільки жодною з сторін у період з 25.05.2017 по 25.06.2017 та з 25.05.2018 по 25.06.2018 заяви про припинення договору іншій стороні не надсилалось.

01.11.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 01-18/250 від 30.10.2018, в якому позивач, посилаючись на не проведення капітального ремонту об`єкту, в результаті чого є неможливим виробництво теплової енергії для навчального закладу, повідомляє про розірвання договору оренди № 2 майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району від 25.07.2014 та вимагає негайно повернути йому даний об`єкт.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач, посилаючись на акт № 223 від 17.10.2018 про результати перевірки стану котельні та системи опалення Агротехнічного ліцею до роботи під час опалювального сезону 2018 - 2019 років, акт № 1 від 01.11.2018 стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018/2019 років та на експертний висновок №33 від 01.11.2018 за результатами проведеної перевірки 01.11.2018, вказує на те, що відповідач всупереч ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження та знищення об`єкта оренди. При цьому, позивач звертає увагу на те, що дії відповідача створюють значну загрозу життю та здоров`ю учнів та працівників Агротехнічного ліцею, у зв`язку з чим на підставі ст. 783 Цивільного кодексу України та п. 6.2 договору просив розірвати договір оренди № 2 від 25.07.2014 майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі склалися орендні правовідносини. Спір стосується неналежного виконання орендарем своїх зобов`язань та, відповідно, наявністю (відсутністю) у зв`язку з цим підстав для розірвання договору оренди.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2018 комісією у складі Агротехнічного ліцею за участю представників тимчасової контрольної комісії з перевірки стану опалення приміщень комунальних закладів Ставищенської районної ради у зв`язку з початком опалювального сезону з 16.10.2018 та, враховуючи Наказ міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні» від 30.12.2014 № 1417, проведено обстеження стану приміщення котельні, що знаходиться за адресою: Київська обл . , Ставищенський р-н, с. Красилівка, вул. Голощапова, 12 та складено акт № 223 від 17.10.2018 про результати перевірки стану котельні та системи опалення позивача до роботи під час опалювального сезону 2018 - 2019 років.

Згідно з вказаним актом у приміщенні котельні: не дотримано норм Правил пожежної безпеки України, а саме: п. 1.6, 1.8, 1.18, 1.21 розділу 4 (з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; в котельні в наявності улаштування та експлуатація тимчасових електромереж; відстань від кабелів та ізольованих проводів, прокладених відкрито, до місць відкритого зберігання (розміщення) горючих матеріалів менше 1 метра; кабелі і проводи з пошкодженою або такою, що в процесі експлуатації втратила захисні властивості, ізоляцією; застосовуються саморобні подовжувачі, які не відповідають вимогам ПУЕ, що пред`являються до переносних (пересувних) електропроводок; застосовується для опалення приміщення нестандартне (саморобне) електронагрівальне обладнання; пошкоджені розетки, відгалужувальні та з`єднувальними коробки, вимикачі; світильники з лампами розжарювання не обладнані захисним суцільним склом (ковпаками); в наявності складування горючих матеріалів на відстані менше 1 м. від електроустаткування та під електрощитами; відсутній захист будівель котельні від прямих попадань блискавки і вторинних її проявів) (пункти 1 - 5 вказаного акта); п. 1.2 розділу 5 (приміщення котельні не обладнане системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В2.5-56:2010 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Системи протипожежного захисту») (п. 6 акта); кочегари не пройшли навчання пожежно-технічного мінімуму та не отримали відповідних кваліфікаційних посвідчень, не пройшли протипожежний інструктаж (п. 7 акта); територія котельні не забезпечена первинними засобами пожежогасіння (п. 8 акта); приміщення котельні перебуває в неналежному стані та занедбане (несучі конструкції руйнуються, дах протікає, вікна без скла та з пошкодженими рамами, приміщення захаращене сміттям) (п. 9 акта); на трубах котельні та тепломережі відсутні антикорозійне покриття та теплоізоляція (п. 10 акта); не обладнане належним чином і відповідно до норм Правил пожежної безпеки в Україні місце для зберігання паливних матеріалів (п. 11 акта); зруйнований вхід тепломережі в приміщення котельні та відсутня частина тепломережі тощо (п. 12 акта); відсутнє електропостачання до приміщення котельні (п 13 акта); у приміщенні котельні відсутні необхідні засоби охорони праці, техніки, безпеки, недотриманні санітарні норми (п. 14 акта).

Так, відповідно до висновку акта № 223 від 17.10.2018 приміщення котельні Агротехнічного ліцею, що знаходиться за адресою: Київська область, Ставищенський район, с. Красилівка. вул. Голошапова, 12, не придатне для постачання та виробництва теплової енергії. Обладнання та інше матеріально-технічне забезпечення знаходиться в неналежному стані. Акт № 223 від 17.10.2018 підписаний представниками комісії Агротехнічного ліцею, кочегаром ТОВ «Теплотвор», представниками тимчасової контрольної комісії з перевірки стану опалення приміщень комунальних закладів Ставищенської районної ради, начальником відділу освіти Ставищенської РДА (Плахотнюк О.М.) та провідним інспектором Ставищенського РС ГУ ДСНС України у Київській області. У цій частині відхиляються доводи скаржника про його неповідомлення про складення акту, як підстава для відмови у задоволенні позову.

Так, 01.11.2018 комісією у складі директора, заступника директора, завідуючого господарством, голови профспілкового комітету, призначеною наказом від 22.08.2018 № 01-10/82 з 15.09.2018 до 15.11.2018, Агротехнічного ліцею, за участю начальника відділу освіти Ставищенської районної державної адміністрації (Плахотнюк О.М.), голови Ставищенської районної ради (Малаша В.П.), державного інспектора з енергетичного нагляду в Київській області (Колесник О.А.) було проведено перевірку теплового господарства ТОВ «Теплотвор» за адресою: село Красилівка, вул. Голощапова, 12, Ставищенського району Київської області та встановлено наявність недоліків, про що складено та підписано акт стану готовності теплового господарства до роботи в опалювальний період 2018/2019 років № 1 від 01.11.2018 (додаток № 1 до Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду).

Відповідно до вказаного акту приміщення котельні та обладнання має ряд недоліків, зокрема: не виконано об`єм обов`язкових ремонтно-профілактичних робіт із підготовки теплових установок та мереж котельні до опалювального періоду 2018 - 2019 року (п. 2 акта); не проводились (не надано підтвердження) гідравлічні випробування та промивка теплових установок та мереж (п. 3 акта); частково демонтовано зовнішні теплові мережі (п. 4 акта); не надано акти готовності вузла обліку теплової енергії (п. 5 акта); теплові установки недоукомплектовані контрольно-вимірювальними приладами (п. 6 акта); встановлені контрольно-вимірювальні прилади не повірені (п. 7 акта); на трубопроводах в приміщенні котельні відсутня теплова ізоляція (п. 8 акта); відсутня установка хімводопідготовки (п. 9 акта); в незадовільному стані запірна арматура, теплове обладнання та запобіжний клапан, відсутній другий запобіжний клапан (п. 10 акта); відсутнє електроживлення від електричної мережі (п. 11 акта); у приміщенні котельні відсутні необхідні засоби охорони праці, техніки безпеки, недотримані санітарні норми (п. 12 акта). Заходи щодо підготовки теплового господарства до роботи в опалювальний період не виконано.

Відповідно до висновку вказаного акта Агротехнічний ліцей за адресою: село Красилівка, вул. Голощапова, 12, Ставищенського району Київська область не підготовлений до роботи в опалювальний період, не має права на отримання акта готовності до роботи в опалювальний період і не придатний до постачання пари, гарячої води та пов`язаної продукції до моменту усунення всіх зазначених порушень. Матеріально-технічна база котельні знаходиться в неналежному до роботи стані.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно того, що вказані акти складено з порушеннями вимог ст. 47, 64, 65, 66, 67 Кодексу цивільного захисту України, ст. 4, 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України, як необґрунтовані з огляду на таке.

Наведеними нормативно-правовими актами урегульовано відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій; здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій.

Водночас, між сторонами склалися договірні правовідносини, а не правовідносини з державного контролю та регулювання певної сфери діяльності. Положеннями пп. 6.2.1 договору сторони самостійно узгодили право орендодавця за власної ініціативи здійснювати перевірку використання орендарем об`єкта відповідно до умов договору, якому кореспондується обов`язок орендаря допустити орендодавця до об`єкту оренди, передбачений пп. 7.1.9 договору. Тобто наведені нормативно-правові акти не регулюють правовідносини, що склалися між сторонами у дані справі, а тому і не поширюють свою дію на такі правовідносини. А тому посилання скаржника на порушення при складенні зазначених актів визнаються судом необґрунтованими.

Крім того, згідно з експертним висновком № 33 від 01.11.2018 ТОВ «Техноенергопроект» по результатам проведеної перевірки 01.11.2018 директором ТОВ «Техноенергопроект» Порхомчуком М.М. (дозвіл № 465.18.32 виданий Головним Управлінням Держпраці у Київській області 12.02.2018) теплового господарства ТОВ «Теплотвор» за адресою: село Красилівка, вул. Голощапова, 12 Ставищенського району Київської області, встановлено, що котельня Красилівського навчаньно-виховний комплекс, яка розташована за адресою: Київська область, Ставищенський р-н, с. Красилівка, вул. Голощапова, 12, не підготовлена до роботи в опалювальний період. Матеріально-технічна база котельні знаходиться в неналежному до роботи стані. Відсутність установки хімводоподготовки є порушенням п. 8.8.1, 8.8.2.1, 8.8.4.28 Правил технічної експлуатації електричних станцій і мереж, що приводить до незадовільного надання послуги теплопостачання, та негативно впливає на технічний стан теплового господарства абонента. В даному технічному стані, при включенні, тепломеханічне обладнання ТОВ «Теплотвор» несе значну загрозу для здоров`я та життєдіяльності робітників, мешканців та дітей навчально-виховного комплексу. Експлуатація тепломеханічного обладнання ТОВ «Теплотвор» може здійснюватись тільки після виконання реконструкції згідно затвердженої проектної документації із заміною обладнання.

При цьому, Північний апеляційний господарський суд приймає до уваги доводи скаржника про неможливість прийняття такого доказу як висновку експерта в розумінні ст. 98 ГПК України з огляду на відсутність застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність, як це передбачено вказаною нормою. А тому такий доказ може оцінюватися тільки як письмовий доказ у розумінні ст. 91 ГПК України. У вказаній частині приймаються посилання позивача.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи скаржника зводяться виключно до порушення форми та порядку проведених перевірок та відображення їх результатів у актах та висновку. При цьому, жодних доводів по суті порушень на спростування обставин, зазначених у акті № 223 від 17.10.2018, акті № 1 від 01.11.2018 та експертному висновку № 33 від 01.11.2018 щодо недбалої поведінки орендаря, що спричинила загрозу пошкодження об`єкту оренди, скаржник ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Отже, суд першої інстанції правомірно встановив, що об`єкт оренди, який передано скаржнику за договором оренди майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району, занедбаний, несучі конструкції руйнуються, дах протікає, на трубах котельні та тепломережі відсутні антикорозійне покриття та теплоізоляція, обладнання та інше матеріально технічне забезпечення знаходиться в незадовільному стані, зовнішні теплові мережі частково демонтовано. Тобто об`єкт оренди знаходиться в непридатному для постачання та виробництва теплової енергії стані.

Наведене свідчить про порушення орендарем ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України, оскільки відповідно до акта приймання-передачі майна до договору оренди орендар прийняв у користування приміщення котельні навчального закладу в належному технічному стані, придатному для експлуатації, а своєю недбалою поведінкою створив загрозу пошкодження об`єкта оренди, що вбачається з висновків актів № 223 від 17.10.2018, № 1 від 01.11.2018 та висновку № 33 від 01.11.2018.

Відповідно до ст. 783 Цивільного кодексу України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Конструкція наведених норм (ст. 783 Цивільного кодексу України та ст. 291 Господарського кодексу України) передбачає можливість звернення до суду з позовом про розірвання договору найму (оренди) саме наймодавця, сторони договору. А тому посилання скаржника на безпідставність звернення позивача з даним позовом відхиляються як необґрунтовані. Доказів визнання договору недійсним матеріали справи не містять.

Щодо посилань скаржника на неналежність підписанта позовної заяви, то в силу приписів ч. 1 ст. 26 Закону України «Про освіту» керівник закладу освіти здійснює безпосереднє управління закладом і несе відповідальність за освітню, фінансово-господарську та іншу діяльність закладу освіти. Повноваження (права і обов`язки) та відповідальність керівника закладу освіти визначаються законом та установчими документами закладу освіти. Пунктом 6.1 статуту позивача передбачено, що безпосереднє керівництво навчальним закладом здійснює його директор. А тому вказані доводи скаржника визнаються безпідставними.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення орендарем ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України в частині зобов`язання берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, є підставою для розірвання договору на підставі ст. 783 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи 01.11.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача лист № 01-18/250 від 30.10.2018 з вимогою негайно повернути йому даний об`єкт, у зв`язку з непроведенням капітального ремонту об`єкту, в результаті чого є неможливим виробництво теплової енергії для навчального закладу, повідомляє про розірвання договору оренди № 2 майна, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району від 25.07.2014. До листа було додано додаткову угоду № 1 від 06.11.2018 до договору оренди майна № 2, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району від 25.07.2014, підписану зі сторони позивача, відповідно до п. 1 якої сторони домовились припинити дію договору з 06.11.2018.

Направлення вказаних документів підтверджується копіями опису вкладення у експрес відправлення від 01.11.2018, фіскального чеку від 01.11.2018 та поштового повернення (конверт) № 561. Однак, поштове повернення (конверт) № 561 було повернуто на адресу позивача у зв`язку із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду викладену в постанові від 07.06.2018 у справі № 924/678/17, в якій зазначено, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002 (справа № 1-2/2002 про досудове врегулювання спорів) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового врегулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Тому норми статті 188 Господарського суду України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору. Крім того, такий порядок позивачем було дотримано.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, зокрема, якщо наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі (ст. 783 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.2.3 договору орендодавець має право вимагати розірвання договору, зокрема, якщо орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження чи знищення об`єкта.

Крім того, пошкодження об`єкта оренди є істотним порушенням стороною договору.

Оскільки скаржник своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження об`єкту оренди, то висновок суду першої інстанції про те, що вимога позивача про розірвання договору оренди майна № 2 від 25.07.2014, що перебуває у спільній власності територіальних громад селища і сіл Ставищенського району, укладеного між Агротехнічним ліцеєм та ТОВ «Топлотвор» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є правомірним та таким, що відповідає обставинам справи.

Посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо можливості подання ним доказів та не врегулювання спору за участі судді відхиляються судом з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду першої інстанції, в якості доказів надсилання позовної заяви надав опис вкладення в цінний лист на адресу ТОВ «Топлотвор». Ухвалою від 27.12.2018 Господарським судом Київської області було відкрито провадження у даній справі, яку скаржник отримав 03.01.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 4).

Пунктами 6, 7 ухвали Господарського суду Київської області від 27.12.2018 запропоновано відповідачу надати відзив на позов із документальним обґрунтуванням його висновків та встановлено строк для його подачі - протягом 15 з дня вручення ухвали.

09.01.2019 на адресу суду першої інстанції від відповідача надійшла заява від 04.01.2019 № 1 про неможливість подачі відзиву, оскільки сторона не отримала позовну заяву. Також відповідач підтвердив отримання ухвали про відкриття провадження 03.01.2019. тобто матеріалами справи підтверджується факт обізнаності скаржника про відкриття провадження у справі 03.01.2019.

Норма ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства відносить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд першої інстанції з`ясовує чи додано до позовної заяви, зокрема, докази відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів (ст. 164, 176 ГПК України). При цьому, встановлення факту отримання позову учасниками справи не віднесено до обов`язку суду.

Права сторони закріплено ст. 42, 46 ГПК України, до яких, зокрема, віднесені право на ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, доказів на підтвердження своїх доводів. Вчинення процесуальних дій здійснюється в строки визначені законом або встановлені судом.

Суд першої інстанції при відкритті провадження у справі, дотримано визначений законом строк (ст. 165 ГПК України), наданий стороні для подання відзиву та доказів у підтвердження своїх доводів. Водночас, скаржник таким правом не скористався, доказів об`єктивної неможливості ознайомитися з матеріалами справи, подати відзив, надати докази на підтвердження своїх заперечень в матеріалах справи відсутні. У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції розглядав справу за наявними доказами та доводами на підставі ст. 14 ГПК України.

Послання скаржника про занадто пізнє повідомлення про судове засідання 05.02.2019 (коли було закрито підготовче провадження), яке було надіслане, за твердженням скаржника, на адресу бухгалтера відхиляється з огляду на те, що поштова кореспонденція була направлена на адресу відповідача (адреса відповідає інформації з Єдиного державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення представником сторони 26.01.2019 (а.с. 83), тобто за десять днів до судового засідання.

З наведених обставин заявлене скаржником клопотання про повернення до підготовчого провадження не може визнаватися обґрунтованим (відсутні виключні обставини), належних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду вчасно стороною не надано та, відповідно, не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. А тому такі доводи скаржника, крім іншого, відхиляються як безпідставні.

Щодо посилань скаржника про не проведення судом врегулювання спору за участі судді, то матеріали справи взагалі не містять такого клопотання, а тому відхиляються судом як безпідставні. До того ж, наведені скаржником доводи, в силу ч. 3 ст. 277 ГПК України, не є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Агротехнічного ліцею про розірвання договору оренди є обґрунтованими, у зв`язку з чим правомірно задоволені.

Таким чином, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплотвор» на рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2019 у справі № 911/2872/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.03.2019 у справі № 911/2872/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплотвор».

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 27.06.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Л.Г. Смірнова