ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Справа№ 920/561/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Верхацький І.В. (довіреність №14-193 від 17.05.2019)

від відповідача: Колесников І.Г. ( довіреність №5635 від 28.12.2018)

розглянувши матеріали апеляційної скарги державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

на рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2018р.

у справі №920/561/18 (суддя - Резніченко О.Ю.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

про стягнення 6 446 грн 79 коп., -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року позивач - публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернувся до суду з позовом про стягнення 6 446 грн. 79 коп. з державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон".

Рішенням господарського суду Сумської області від 15.08.2018р. позов задоволено повністю: стягнуто з державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (41601, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, буд. 25, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) 2204 грн. 51 коп. пені, 183 грн. 06 коп. - 3% річних, 3508 грн. 09 коп. інфляційних втрат, а також 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі в сумі 881,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що при розгляді справи, судом враховано факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами договором, але за порушення відповідачем строків зобов`язання перед позивачем за договором в частині строків проведення розрахунків за газ, вимоги щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач - державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2018р. у справі №920/561/18 та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що при винесенні судового рішення, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а саме не застосовано судом Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії» від 03.11.2016 року , який набрав чинності 30.11.2016 року, на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності чим Законом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" та призначено справу до розгляду

В судовому засіданні 04.06.2019 року представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (продавець) та ДП "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (покупець) було укладено договір №2179/14-КП-29 купівлі-продажу природного газу від 30.01.2014р. (надалі - договір), а також підписано також низку додаткових угод до нього.(а.с.19-29)

На виконання умов договору продавець з січня 2014 по грудень 2014 р. передав покупцю природний газ на суму 52 229,09 грн., що також підтверджено актами приймання-передачі газу в період з31.01.2014 по 31.12.2014 рік. та не заперечується сторонами (а.с. 30-41).

За умовами договору - п. 6.1. - оплата газу здійснюється виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

Останній платіж відповідача за спожитий газ за договором №2179/14-КП-29 позивач отримав 30.07.2015р. (а.с. 43).

У зв`язку з несвоєчасним розрахунком за газ позивач звернувся до суду та просив стягнути з відповідача 6446,79 грн. - борг, 183,06 грн. - 3% річних, 3508,09 грн. інфляційних збитків, 2755,64 грн. - пені.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що при розгляді справи, судом враховано факт відсутності у відповідача основного боргу за укладеним між сторонами договором, але за порушення відповідачем строків зобов`язання перед позивачем за договором в частині строків проведення розрахунків за газ, вимоги щодо стягнення пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне

Між сторонами виникли та існували договірні відносини оплатної поставки газу (як різновид товару) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

За правовою природою договір купівлі-продажу від 31.01.2014р. №2179/14-КП-29 є договором поставки енергоносіїв приєднаними мережами і відповідає вимогам статті 714 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що до договору поставки енергоносіїв приєднаними мережами застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договір поставки від 31.01.2014р. №2179/14-КП-29 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Судом також враховано презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 Цивільного кодексу України). Дія договору припинена внаслідок його виконання.

Позивач в період з січня 2014 по грудень 2014р. здійснив поставку газу, а відповідач прийняв газ (як різновид товару) в об`ємі 9,8520 м3 на суму 52229,09 грн., в тому числі ПДВ - 8 704,85 грн., що підтверджується підписаними двосторонніми актами приймання - передачі газу:

- від 31 січня 2014р. - 2,061 куб.м. газу на суму 8 562,86 грн. (а.с. 30);

- від 28 лютого 2014р. - 2,222 куб.м. газу на суму 9 231,77 грн. (а.с. 31);

- від 31 березня 2014р. - 1,280 куб.м. газу на суму 5 318,03 грн. (а.с. 32);

- від 30 квітня 2014р. - 0,638 куб.м. газу на суму 3 359,00 грн. (а.с. 33);

- від 31 травня 2014р. - 0,016 куб.м. газу на суму 99,34 грн. (а.с. 34);

- від 30 червня 2014р. - 0,008 куб.м. газу на суму 49,78 грн. (а.с. 35);

- від 31 липня 2014р. - 0,016 куб.м. газу на суму 99,56 грн. (а.с. 36);

- від 31 серпня 2014р. - 0,015 куб.м. газу на суму 93,34 грн. (а.с. 37);

- від 30 вересня 2014р. - 0,015 куб.м. газу на суму 96,08 грн. (а.с. 38);

- від 31 жовтня 2014р. - 0,014 куб.м. газу на суму 89,68 грн. (а.с. 39);

- від 30 листопада 2014р. - 2,144 куб.м. газу на суму 14 327,15 грн. (а.с. 40);

- від 31 грудня 2014р. - 1,423 куб.м. газу на суму 10 902,50 грн. (а.с. 51),

та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та вартості отриманого товару (газу) не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж проведений відповідачем 31.07.2015р. (а.с. 43 - рух коштів по рахунку позивача).

У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язання, позивач нарахував пеню, 3% річних з простроченої суми та інфляційні втрати за період з 15.02.2014р. по 30.07.2015р. (за кожен місяць окремо)

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» від 03.11.2016р. №1730-VIII, який набрав чинності 30.11.2016р., (надалі - Закон) законодавцем визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

За змістом статті 2 вищевказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Згідно статті 1 Закону України «Про теплопостачання» №2633-ІV від 02.06.2005р. теплогенеруюча організація - суб`єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про теплопостачання» господарська діяльність з виробництва, транспортування, постачання теплової енергії підлягає ліцензуванню в порядку, встановленому законом.

Господарська діяльність відповідача з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії підтверджується відповідними ліцензіями і спору в цій частині немає.

Частиною 1 статті 3 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною 3 статті 7 названого Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду у справі № 904/11325/16 від 03.04.2018 року, №925/108/18 від 29.01.2019 року та № 904/1615/18 від 29.012.2019 року.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач ДП «Конотопський авіаремонтний завод «Авіакон» підпадає під дію частини 3 ст. 7 ЗУ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії, оскільки відповідно до п.1.2 договору № 2179/14 -КП-29 купівлі продажу природного газу від 31.01.2014 року газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ), отже є теплопостачальною організацією. Окрім того, як вже зазначалось вище заборгованість погашена відповідачем 31.07.2015 року, до набрання чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії»

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача, як споживача природного газу для виробництва теплової енергії, спірних сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму основного боргу за поставлений позивачем природний газ, який погашено споживачем 30.07.2015 на момент набрання чинності 30.11.2016 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню, в позові слід відмовити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженого рішення наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкове рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2018 р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2018 року у справі № 920/561/18 задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської області від 15.08.2018 року у справі № 920/561/18 скасувати та прийняте нове рішення, яким у задоволені позовних вимог публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, код: 20077720) на користь державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (41600, Сумська обл., м. Конотоп, вул. Рябошапка, 25; код: 12602750) 2 643,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду Сумської області.

Матеріали справи № 920/561/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.06.2019р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко