ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1110/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Михайлової К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Укрриба", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карачунівське рибоводне господарство", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 199 883 грн. 58 коп. за договором про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11 та розірвання договору

Представники:

від позивача: Панасенко О.А., дов. №11-13/38 від 24.05.19, представник;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Укрриба" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карачунівське рибоводне господарство" заборгованість у розмірі 199 883 грн. 58 коп., з яких: 159 515 грн. 04 коп. - основний борг, 13 885 грн. 88 коп. - пеня, 5 834 грн. 26 коп. - 3% річних, 20 648 грн. 40 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11;

- розірвати договір про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11 в частині повної та своєчасної оплати експлуатації майна, а також порушенням відповідачем істотних умов спірного договору, що є підставою для його розірвання за рішенням суду відповідно до норм ст. 651 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у судовому засіданні на 23.04.2019.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 27.05.2019.

У судовому засіданні 27.05.2019 судом оглянуті надані позивачем оригінали доданих до позовної заяви документів.

Ухвалою господарського суду від 27.05.2019 розгляд справи відкладений на 11.06.2019, у зв`язку із неявкою представника відповідача у призначене засідання.

07.06.2019 на адресу суду надійшли письмові пояснення позивача від 03.06.2019 № 11-09/58, в яких зазначив, що з метою фіксування факту господарської операції та належного ведення бухгалтерського обліку, позивачем щомісячно надсилались відповідачу видаткові накладні (акти виконаних робіт (надання послуг)), на які наявні посилання у розрахунку суми позову, хоча такі дії позивача не передбачені умовами спірного договору.

У призначені засідання відповідач явку повноважного представника не забезпечив та не надав витребувані судом документи. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду надіслані відповідачу завчасно, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але останній не скористався своїм правом на участь представника у призначених засіданнях.

У судовому засіданні 11.06.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2011 між Державним підприємством "Укрриба" (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карачунівське рибоводне господарство" (сторона 2) укладено договір про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" № 30/11 (надалі договір).

Предметом цього договору є надання (передача) стороною 1 стороні 2 права на експлуатацію гідротехнічних споруд, пов`язаних з ними робочих машин та обладнання у єдиному технологічному процесі для рибогосподарської діяльності, консультаційних послуг, пов`язаних з експлуатацією гідроспоруд, інших додаткових послуг, а також проведення розрахунків за ці послуги. Місцезнаходження гідротехнічних споруд, пов`язаних з ними робочих машин та обладнання: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Космонавта Волкова, 1. Детальний перелік майна, право на експлуатацію якого передається, наведено у додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.1. договору сторона 2 надає стороні 1 у визначені терміни виробничі програми з експлуатації гідротехнічних споруд, інших, пов`язаних з ними, робочих машин та обладнання. Надає заявки щодо отримання консультаційних та інших послуг, пов`язаних з експлуатацією гідротехнічних споруд.

За п. 2.2. договору сторона 1 приймає виробничі програми з експлуатації гідротехнічних споруд, заявки щодо надання консультаційних послуг щодо експлуатації гідротехнічних споруд та є стороні 2 додаткові послуги, пов`язані з експлуатацією гідротехнічних споруд.

Відповідно до п. 4.1. договору сторона 2 зобов`язується здійснити протягом 5 банківських днів з моменту підписання цього договору попередню оплату у розмірі двомісячної плати в сумі 19 774 грн. 26 коп., у т.ч. ПДВ, та до 05 числа поточного місяця здійснювати оплату в розмірі не менше 100% від щомісячної плати.

Плата за договором визначається відповідно до Протоколу про договірну ціну,

який є невід`ємною частиною договору, за право експлуатації гідротехнічних споруд,

пов`язаних з ними робочих машин та обладнання (п. 4.2. договору).

Згідно п.п. 4.3., 4.4. договору консультаційні послуги, пов`язані з експлуатацією гідротехнічних споруд, інші додаткові послуги, що надаються стороною 1, оплачуються додатково стороною 2 шляхом перерахування коштів на відповідні банківські реквізити сторони 1 відповідно до додаткової угоди. Розмір оплати додаткових послуг встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦКУ сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення і оцінюються сторонами сумою в розмірі 30339,18грн., яку необхідно сплатити протягом місяця з дня підписання договору. У разі невчасної сплати зазначеної суми поширюється дія п. 3.4. договору про нарахування пені (п. 6.3. договору).

Договір набуває чинності з дня його підписання і діє протягом 10 років до 04.11.2021 (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 7.2. договору підстави припинення договору в односторонньому порядку:

- невиконання істотних умов договору, зокрема п.п. 2.5., 4.1. у повному обсязі

протягом 30 календарних днів. Сторона 1 попереджає про рішення щодо розірвання

договору сторону 2 за 15 календарних днів;

- експлуатація гідротехнічних споруд не за цільовим призначенням;

- невиконання виробничої програми.

Договір вважається припиненим з моменту закінчення терміну розгляду сторонами претензії щодо невиконання умов цього договору.

Цей договір може бути припинений за згодою сторін або у судовому порядку (п. 7.3. договору).

Відповідно до Протоколу про договірну ціну від 04.11.2011 щомісячна ціна за договором складала 9 887 грн. 13 коп. з ПДВ.

Надалі, додатковою угодою від 01.08.2012 сторони домовились вилучити з експлуатації частину майна, у зв`язку з чим Протокол про договірну ціну викладено у новій редакції та визначено щомісячну ціну у розмірі 6 185 грн. 22 коп. з ПДВ.

Додатковою угодою від 01.02.2015 сторони домовились припинити експлуатацію гідротехнічних споруд строком на три місяці з 01.02.2015 по 30.04.2015 та призупинити дію п. 4.1. та 4.2. Розділу "Порядок розрахунків" до 30.04.2015 включно.

Також, цією угодою сторони виключили з п. 4.1. Розділу "Порядок розрахунків" слова "... та до 05 числа поточного місяця здійснювати оплату в розмірі не менше 100% від щомісячної плати". Пункт 4.1. Розділу "Порядок розрахунків" набирає чинності з 01.05.2015.

Крім того, цією угодою сторони виклали п. 4.2. у новій редакції: "Ціна за договором визначається відповідно до Протоколу про договірну ціну, який є невід`ємною частиною договору і становить 6 185 грн. 22 коп., у т.ч. ПДВ.

Розмір щомісячної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Сторона 2 зобов`язується здійснювати оплату за договором, щомісячно на розрахунковий рахунок сторони 1 не пізніше 14 числа місяця, наступного за звітним". Пункт 4.2. Розділу "Порядок розрахунків" набирає чинності з 01.05.2015.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов п.п. 4.1., 4.2. договору, у останнього виникла заборгованість перед позивачем з експлуатації гідротехнічних споруд, пов`язаних з ними робочих машин та обладнання у єдиному технологічному процесі для рибогосподарської діяльності, за період з 06.12.2012 по 05.03.2019 на загальну суму 159 515 грн. 04 коп.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Згідно із п. 3.4. договору у разі виникнення заборгованості за експлуатацію гідротехнічних споруд та додаткові послуги сторона 2 сплачує стороні 1 пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

На підставі п. 3.4. договору позивачем нарахована до сплати відповідачу пеня у розмірі 13 885 грн. 88 коп. за загальний період з 15.03.2018 по 05.03.2019, за кожним місяцем окремо. Періоди нарахування обмежено 6 місяцями відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; пеня обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 5 834 грн. 26 коп. за загальний період з 15.03.2016 по 05.03.2019 та інфляційні втрати у розмірі 20 648 грн. 40 коп. за загальний період з березня 2016 по січень 2019, за кожним місяцем окремо.

Крім того, позивач, посилаючись на порушення відповідачем істотних умов спірного договору, просить суд розірвати договір про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За приписами ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як встановлено судом, договір від 04.11.2011 № 30/11 є змішаним договором та містить в собі елементи договору найму (оренди) та договору про надання послуг.

Згідно з положеннями ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч.1 ст.761 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 2 ст. 762 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог, передбачених ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором,

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача з експлуатації гідротехнічних споруд, пов`язаних з ними робочих машин та обладнання у єдиному технологічному процесі для рибогосподарської діяльності, за період з 06.12.2012 по 05.03.2019 становить 159 515 грн. 04 коп.

З урахуванням положень п.п. 4.1., 4.2. договору та ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, строк оплати є таким, що настав.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно п. 3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 (надалі - Постанова № 14) розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Крім того, у п. 1.9. загаданої постанови пленуму Вищим господарським судом зауважено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені

Так, господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, наданого позивачем, і встановлено, що під час його проведення позивачем не було враховано вищевказаних вимог, а саме: до періодів нарахування інфляційних втрат включені місяці, в яких мав бути здійснений розрахунок; з включенням до періодів нарахування днів фактичної часткової/повної оплати суми боргу, у зв`язку із чим розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, доданий до матеріалів справи, визнається судом необґрунтованим і таким, що не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

За розрахунком суду 3% річних (враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України) за загальний період з 15.03.2016 по 05.03.2019 становлять 5 696 грн. 64 коп. та підлягають стягненню з відповідача Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

За розрахунком суду інфляційні втрати за загальний період з квітня 2016 по січень 2019 становлять 18 306 грн. 94 коп. та підлягають стягненню з відповідача У решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно п. 3.4. договору у разі виникнення заборгованості за експлуатацію гідротехнічних споруд та додаткові послуги сторона 2 сплачує стороні 1 пеню в розмірі 0,5 % від суми боргу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

За розрахунком суду, пеня (враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України) за загальний період з 15.03.2018 по 05.03.2019 становить 13 831 грн. 04 коп. Періоди нарахування обмежено 6 місяцями відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України; пеня обчислена на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань". Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 159 515 грн. 04 коп. основного боргу, 13 831 грн. 04 коп. - пені, 5 696 грн. 64 коп. - 3% річних, 18 306 грн. 94 коп. - інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позовних вимог майнового характеру слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 7.2. договору підстави припинення договору в односторонньому порядку, зокрема у разі невиконання істотних умов договору, зокрема п.п. 2.5., 4.1. у повному обсязі протягом 30 календарних днів. Сторона 1 попереджає про рішення щодо розірвання договору сторону 2 за 15 календарних днів.

Договір вважається припиненим з моменту закінчення терміну розгляду сторонами претензії щодо невиконання умов цього договору.

За умовами п. 7.3 договору цей договір може бути припинений за згодою сторін або у судовому порядку.

Господарський суд зазначає, що з урахуванням встановлених обставин, внаслідок істотного порушення відповідачем зобов`язання щодо своєчасного та повного внесення плати за право експлуатації гідротехнічних споруд, пов`язаних з ними робочих машин та обладнання, позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні правові підстави для дострокового розірвання договору.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 1 921 грн. 00 коп. (вимога немайнового характеру) покладається на відповідача; судовий збір у розмірі 2 998 грн. 25 коп. (вимога майнового характеру) покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карачунівське рибоводне господарство" (50099, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Калиниченка, 3, офіс 413, ) на користь Державного підприємства "Укрриба" (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, 82 А, ) 159 515 грн. 04 коп. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч п`ятсот п`ятнадцять грн. 04 коп.) основного боргу, 13 831 грн. 04 коп. (тринадцять тисяч вісімсот тридцять одну грн. 04 коп.) пені, 5 696 грн. 64 коп. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість грн. 64 коп.) 3% річних, 18 306 грн. 94 коп. (вісімнадцять тисяч триста шість грн. 94 коп.) інфляційних втрат, 4 881 грн. 24 коп. (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну грн.. 24 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Розірвати договір про передачу права експлуатації гідротехнічних споруд, що перебувають на балансі ДП "Укрриба" від 04.11.2011 № 30/11, укладений між Державним підприємством "Укрриба" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карачунівське рибоводне господарство".

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 20.06.2019