ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в задоволенні скарги

21.06.2019м. ДніпроСправа № 904/4568/18

Суддя Красота О.І., розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О.

У справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТРА-ТРЕЙДІНГ", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення попередньої оплати та збитків

Суддя Красота О.І.

За участю секретаря судового засідання Сліпченко С.В.

Представники:

від Позивача: не з`явився

від Відповідача (скаржника): Команов В.В., довіреність №169 від 11.09.2018р., адвокат

від Виконавця: Лисенко Ю.О., посвідчення №0002 від 30.05.2017р.

Арбітражний керуючий: Сокол О.Ю., посвідчення №193 від 28.02.2013р.

СУТЬ СПОРУ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019р. позов задоволено та вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АСТРА-ТРЕЙДІНГ" суму попередньої оплати у розмірі 13 135 250,74 грн. збитки у розмірі 4 772 036,61 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 268 609,31 грн. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 41 250,00 грн.

Поставною Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі №904/4568/18 - залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 року у справі № 904/4568/18 - залишено без змін.

03.06.2019р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. видано наказ.

12.06.2019р. Публічне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний комбінат" подало скаргу на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. і просить суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ЛИСЕНКО Ю.О. з винесення у виконавчому проваджені №59263073 Постанови від 03.06.2019 про арешт майна ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (ідентифікаційний код 05393043, місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця СОБОРНА, будинок 18-Б), відповідно до якої арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати.

- визнати неправомірною та скасувати Постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ЛИСЕНКО Ю.О. від 03.06.2019, винесеної у виконавчому проваджені №59263073, про арешт майна ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (ідентифікаційний код 05393043, місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця СОБОРНА, будинок 18-Б), відповідно до якої арешт накладено на все рухоме майно боржника та заборонено відчужувати.

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області ЛИСЕНКО Ю.О. з реєстрації публічного обтяження: тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019, видавник: приватний виконавець ЛИСЕНКО Юрій Олександрович.

- визнати неправомірною та скасувати реєстрацію публічного обтяження: тип реєстрації: поточна; тип обтяження: арешт рухомого майна; зареєстровано: 04.06.2019 10:32:14 за №26679461 на підставі постанови про арешт майна боржника, серія та номер: 59263073, виданий 03.06.2019, видавник: приватний виконавець ЛИСЕНКО Юрій Олександрович.

Згідно Витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, у зв`язку із відставкою судді Петрової В.І., проведено повторний автоматичний розподіл справи по вх. №26023/19 справи №904/4568/18, за результатами якого, скаргу передано для розгляду судді Красота О.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.06.2019р. скаргу призначено до розгляд у судовому засіданні на 20.06.2019р. о 10:30.

Позивач (Стягувач) в судове засідання не з`явився про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. Будь-яких пояснень с приводу неявки в судове засідання на адресу суду не направив.

Представник Відповідача (Скаржника, Боржника) в судовому засіданні вимоги викладені у скарзі підтримав просив суд їх задовольнити.

Приватний виконавець в судовому засіданні надавши свої заперечення проти скарги заперечує, вважає, що його дії відповідають вимогам діючого законодавства, просить суд в задоволенні скарги відмовити.

Арбітражний керуючий надавши в судовому засіданні усні пояснення підтримує Скаржника, вказує на те, що дії приватного виконавця є незаконними та такими, що порушують права кредиторів в рамках справи про банкрутство Скаржника.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вказує Скаржник, 03.06.2019р. приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. (далі - приватний виконавець) відкрито виконавче провадження №59263073 на виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019р. по справі №904/4568/18 щодо стягнення з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" суми попередньої оплати у розмірі 13 135 250,74 грн. збитків у розмірі 4 772 036,61 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 268 609,31 грн. та витрат, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 41 250,00 грн.

03.06.2019р. приватним виконавцем на виконання вказаного вище виконавчого документа було винесено постанову про арешт коштів боржника.

Скаржник вважає, що Постанова від 03.06.2019 року про арешт майна є протиправною та незаконною та дії приватного виконавця щодо її винесення грубо порушують вимоги частини 2, 18,34 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.. 16, 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Обґрунтовуючи свою скаргу Скаржник вказує на те, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019р. відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", введено процедуру розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Оголошення про порушення справи про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019р. за №59961.

Відповідно до частини 1, 2, 3, 5 статті 19 Закону про банкрутство, мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов 'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з відкриттям провадження (проваджень) у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду.

Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; виконання вимог, на які поширюється мораторій.

В той же час, з огляду на приписи статті 19 Закону, на задоволення майнових вимог Стягувача розповсюджується дія мораторію.

З 31.05.2019 (моменту відкриття провадження у справі про банкротство Боржника), Боржник перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин Боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні щодо інших законодавчих актів України.

З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство (31.05.2019) арешт майна Боржника чи інші обмеження Боржника щодо розпорядження належним йому майном можуть бути застосовані виключно господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство (абз. 4 частини 15 статті 16 Закону про банкрутство).

З 31.05.2019 арешт грошових коштів та будь-якого іншого майна Боржника може бути здійснений виключно Господарським судом Дніпропетровської області у справі №904/2104/19 про банкрутство Боржника.

Заявник вважає дії Приватного виконавця та Постанови від 03.06.2019 про арешт майна Боржника незаконними та протиправними.

Положеннями частини 5 статті 18 Закону прямо встановлено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Однак, приймаючи до виконання наказ господарського суду Дніпропетровської області, Приватний виконавець в порушення засад неупередженості, об`єктивності, справедливості, законності та верховенства права ухилився від якісної реалізації наданих йому повноважень та проігнорував факт перебування Боржника за виконавчим провадження у процедурі розпорядженням майном та факту введення мораторію на задоволення вимог кредиторів Боржника.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 34 Закону, у разі, порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій.

Приватний виконавець не лише не зупинив виконавче провадження, а й допустив вчинення виконавчих дій щодо стягнення грошових коштів за вимогами Стягувача на які поширюється дія мораторію.

Приватний виконавець прийняв до примусового виконання Наказ та виніс Постанову від 03.06.2019 по факту після винесення Господарським судом Дніпропетровської області Ухвали від 31.05.2019 та розміщення оголошення про порушення справи про банкрутство Боржника на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет (публікація №59961 від 31.05.2019).

Як стало відомо Боржнику, Розпорядником майна було особисто вручено 04.06.2019 Повідомлення-запит від 04.06.2019 №01-34/07-06 яким було додатково повідомлено Приватного виконавця про відкриття провадження у справі про банкротство Боржника.

Як вбачається із змісту Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.06.2019 за №60185593, реєстрація публічного обтяження на підставі Постанови від 03.06.2019 про арешт майна Боржника здійснено 04.06.2019 о 10:32:14, тобто, Приватний виконавець свідомо здійснив реєстрацію обтяження за протиправною Постановою після фактичної та беззаперечної обізнаності останнього щодо свого обов`язку зупинити всі виконавчі дії.

Отже, Скаржник вказує на те, що виходячи із вищевикладеного, Приватний виконавець не був позбавлений жодної можливості якісно та законно реалізувати свої повноваження, однак, з грубим порушенням Закону допустив здійснення незаконних та протиправних дій, що полягають у винесені Постанов від 03.06.2019 про арешт коштів та майна Боржника.

При цьому, на сьогоднішній день Постанова від 03.06.2019 не скасована, а отже подальше існування арешт майна Боржника презюмує їх чинність, а отже законність арешту майна Боржника, що прямо суперечить як Закону про банкрутство так і Закону про виконавче провадження, що як наслідок вимагає скасування такої Постанови.

Боржник Вважає, що Постановою від 03.06.2019 та діями приватного виконавця, що полягали у стягненні коштів за вимогами на які поширюється дія мораторію порушено права Боржника, який є стороною виконавчого провадження №59263073, що і стало підставою для звернення до суду із скаргою.

Розглядаючи вказану скаргу необхідно вказати на наступне.

Стадія виконання рішення господарського суду є завершальною стадією господарського процесу, тому питання оскарження дій приватного виконавця (якщо такі дії були вчинені останнім під час виконання рішення господарського суду) вирішується в порядку господарського судочинства відповідно до Розділу VI ГПК України і таке оскарження реалізується шляхом звернення до господарського суду із скаргою на дії приватного виконавця.

Вимогами ст.ст.339-343 ГПК України встановлено, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скаргу може бути подано до суду:

а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права;

б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

2. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України "Про виконавче провадження" та інші нормативно-правові акти.

Згідно до вимог ст. 1 ЗУ "Про виконавче провадження" (далі-Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 3 та ч.1 статті 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст. 36 та ч.1 ст.37 вказаного вище Закону визначено що, рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Заходами примусового виконання рішень згідно ст.10 Закону України "Про виконавче провадження" є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно приписів ст.18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2, 4 ст. 24 Закону визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Статтею 26 Закону врегульований початок примусового виконання рішення.

Так, згідно п.1 ч.1 вказаної статті, Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення;

Згідно до ст.48 цього Закону: звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання стосовно арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Частинами 1, 2 та 5 вказанної статті 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Копія постанови про опис та арешт майна (коштів) надається сторонам виконавчого провадження.

Частина 10 вказаної статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» зазначає, що у порядку, встановленому цією статтею, виконавець, в провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст. 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст. ст. 76-79 ГПК України)

Відповідно до ст.. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вказувалось вище, Скаржник в особі Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" обґрунтовуючи свою скаргу, посилається на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019р. якою відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", введено процедуру розпорядження майном, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Крім того, Скаржник вказує про наявність оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" яке розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019р. за №59961.

А також Скаржник вважає дії приватного виконавця незаконними та протиправними з скасуванням Постанови від 03.06.2019 про арешт майна Боржника та реєстраційних дій.

В якості доказів Скаржником на адресу суду направлено:

Копію листа приватного виконавця від 03.06.2019 року №01-29/2205,

Копію Постанови від 03.06.2019 року про арешт коштів боржника у ВП №59263073,

Копію Повідомлення-заяви Розпорядника майна від 04.06.2019 року №01-34/07-06,

Копію витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 11.06.2019 року за №601185593.

Будь-яких доказів стосовно існування ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019р. якою відкрито провадження у справі про банкрутство ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ", якою введено процедуру розпорядження майном та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, оголошення про порушення справи про банкрутство ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" яке розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 31.05.2019р. за №59961 та Постанови від 03.06.2019 про арешт майна Боржника Скаржником суду не надано.

З матеріалів справи та заперечень приватного виконавця направлених на адресу суду вбачається, що приватним виконавцем 03.06.2019 року на підставі заяви Стягувача (Позивача у справі) на виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 03.06.2019 року по справі №904/4568/19 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Положеннями частини 5 статті 18 Закону прямо встановлено, що під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних.

Закон України "Про виконавче провадження" не зобов`язує виконавця при відкритті виконавчого провадження здійснювати дії стосовно перевірки на Офіційному веб-сайті Вищого господарського суду опублікованих оголошень про порушення справ про банкрутство боржників або відомостей опублікованих на веб-сайті «Судова влада України». Лише під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників.

Початок примусового виконання рішення врегульований ст.. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 5 вказаної статті визначено, що Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Вимоги до виконавчого документа встановлюються частинами 1-3 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо (серед іншого): боржника визнано банкрутом, юридичну особу - боржника припинено; (п. п. 3, 5 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

Приватним виконавцем з метою перевірки наявності обставин, які можуть слугувати для повернення виконавчого документа, перед прийняттям виконавчого документа 03.06.2019 року зроблено безкоштовний запит до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (сайт: usr/minjust.gov.ua) стосовно Боржника Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" відповідно до якого: Дані про перебування юридичної особи у процесі припинення/Дані про перебування юридичної особи у процесі провадження у справі про банкрутство, санації вказано - не перебуває в процесі припинення. Така інформація була також підтверджена і Державним підприємством «Інформаційно-ресурсний центр» на безкоштовний запит приватного виконавця (сайт: irc.gov.ua).

Отже, на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у приватного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа.

Винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є процесуальною дією виконавця якщо виконавчий документ відповідає вимогам до виконавчого документа та строк пред`явлення останнього не сплинув, відсутність будь-яких підстав для повернення виконавчого документа стягувачу вказує саме про законність дій приватного виконавця в частині її винесення 03.06.2019 року.

На підставі винесеної 03.06.2019 року Постанови про відкриття виконавчого провадження, приватним виконавцем того ж дня 03.06.2019 року винесено Постанову про арешт майна боржника.

Як вказувалось вище, статтею 48 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Так, відповідно до частини 1 вказаної статті, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини 2 ст. 48 вказаного Закону, стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» врегульовано питання стосовно арешту і вилучення майна (коштів) боржника.

Частинами 1, 2 та 5 вказаної статті 56 Закону передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Таким чином у разі винесення постанови про відкриття виконавчого провадження виконавець повинен одночасно винести постанову про арешт майна боржника, що і було зроблено приватним виконавцем 03.06.2019 року, що також спростовує доводи Скаржника в частині неправомірних дій приватного виконавця відносно винесення постанови про арешт майна боржника від 03.06.2019 року та відповідно і її скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Державним реєстратором є - державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Таким чином, виносячи постанову про накладення арешту на майно боржника, приватний виконавець повинен як державний реєстратор в обов`язковому порядку здійснити дії щодо державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень.

Вказане спростовує доводи Скаржника стосовно неправомірності дій приватного виконавця з реєстрації публічного обтяження на підставі постанови про арешт майна боржника від 03.06.2019 та відповідно відсутні підстави для визнання неправомірною та скасування такої реєстрації.

Зупинення вчинення виконавчих дій передбачено ст.. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 4 частини 1 ст. 34 Закону передбачено, що Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, запровадженого господарським судом. Виконавець не зупиняє вчинення виконавчих дій за рішеннями про виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, авторської винагороди, повернення невикористаних та своєчасно неповернутих коштів загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, рішеннями немайнового характеру, у разі перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника).

Тобто основною умовою про зупинення вчинення виконавчих дій є обізнаність виконавця щодо порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство відносно конкретного Боржника виконавчі документи якого перебувають на виконанні у приватного виконавця.

Перевіривши матеріали справи а також заперечення приватного виконавця надані до суду, було встановлено, що Арбітражним керуючим Соколом Олексієм Юрійовичем на адресу приватного виконавця Лисенко Ю.О. було направлено Повідомлення-заява від 04.06.2019 року №01-34/07-06 (а.с. 210), яка отримана приватним виконавцем 04.06.2019 року відповідно до якої арбітражний керуючий просив приватного виконавця зупинити виконавче провадження ВП № 59263073 та зупинити всі виконавчі провадження у яких Скаржник в особі ПАТ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" є боржником.

Вказане свідчить про те, що приватний виконавець фактично дізнався про порушення провадження у справі про банкрутство боржника ПАТ ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" згідно ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 року у справі №904/2104/19 саме 04.06.2019 року, що також фактично вказує про правомірність його дій з винесення спірної постанови від 03.06.2019 року про накладення арешту на майно боржника.

Отже, встановлені вище обставини, фактично вказують про недоведеність вимог Скаржника при розгляді вказаної скарги з приведених в неї підстав.

На підставі викладеного, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку, що скарга ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" на дії та бездіяльність приватного виконавця Лисенко Ю.О. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 234, 339-342 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.І. Красота