СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа № 917/137/19

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Пушай В.І.,

за участі секретаря судового засідання Кохан Ю.В.,

за участі представників:

позивача - Багмут Д.С. (особисто) та адвокат Близнюк І.В., який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.06.2014 серія ПТ № 1408 та ордеру від 18.06.2019 серія ПТ № 129676;

відповідача - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (вх. № 1373П3) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року по справі № 917/137/19 про забезпечення позову у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Багмута Дмитра Степановича, с. Садки Кременчуцького району Полтавської області,

до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області, м. Полтава,

про поновлення договору оренди землі, визнання укладеною додаткової угоди,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року ФОП Багмут Д.С. звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Головного управління Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру Полтавської області (далі - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області), в якому просить: 1) визнати поновленим договір оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011, укладений між Кременчуцькою районною державною адміністрацією та Суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою Багмутом Д.С., зареєстрований у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00781, строком на 7 (сім) років з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі; 2) визнати укладеною з моменту набрання законної сили рішенням суду по даній справі додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 01.12.2011, зареєстрованого у Відділі Держкомзему у Кременчуцькому районі Полтавської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 16.01.2012 за № 00781, на умовах, запропонованих позивачем.

05.04.2019 за вх. 3493 (а.с. 12-16 матеріалів оскарження) позивач подав до Господарського суду Полтавської області заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити відповідачу - Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та знаходяться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду по даній справі. Вжиття заходів забезпечення позову обґрунтовує необхідністю недопущення жодних змін стосовно земельної ділянки, яка є предметом договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011, до закінчення судового розгляду за позовом про визнання поновленим зазначеного договору оренди земельної ділянки, оскільки в противному випадку фактичне виконання рішення суду та відновлення порушених прав позивача буде неможливим. Зазначає, що після подання позову з державного земельного кадастру зникли відомості щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240. Замість вказаної земельної ділянки з`явилось 7 окремих земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408. Вважає, що через скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки та видалення записів про неї з державного земельного кадастру внаслідок поділу існує ризик передачі новосформованих ділянок у власність або в користування третім особам, тому вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 у справі № 917/137/19 (суддя Сірош Д.М.) заяву ФОП Багмута Д.С. про забезпечення позову задоволено на підставі ст. 136, ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України. Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Полтавській області (36039, Полтавська обл., місто Полтава, вул. Уютна, будинок 23, ідентифікаційний код 39767930) приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження (передачу у власність, користування чи інше речове право) земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та знаходяться на території Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі. Зазначену ухвалу мотивовано тим, що Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів ст. 122 Земельного кодексу України, не позбавлене права та можливості, незважаючи на наявність судового спору, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки. У випадку припинення існування спірної земельної ділянки, як об`єкта цивільних прав, або у випадку передачі земельної ділянки у власність чи користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право шляхом подання інших позовів до судів різних юрисдикцій, а тому невжиття заходів до забезпечення позову не забезпечить реального захисту прав позивача на оренду спірної земельної ділянки. Отже, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти певні дії сприятиме запобіганню порушенню прав позивача та забезпечить можливість реального судового захисту.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області 18.04.2019 звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08.04.2019 у справі № 917/137/19, у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовити. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, вважає, що висновок суду щодо необхідності вжиття запобіжних заходів, суперечить обставинами справи, оскільки земельна ділянка, яка є предметом спору, вже на момент розгляду судом заяви позивача про забезпечення позову перестала існувати, натомість на її місці з`явилось кілька новостворених земельних ділянок. Позивачем не вживалося жодних заходів з приводу оскарження поділу земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240. Тому, як вважає відповідач, забезпечення позову, яке ухвалив суд в оскаржуваній ухвалі, неспроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, і, навіть, задоволення позову не зможе забезпечити фактичне виконання судового рішення, без окремого оскарження законності поділу земельної ділянки, що є предметом позовних вимог у даній справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 у справі № 917/137/19 у зв`язку з неподанням скаржником доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1921,00 грн та доказів надсилання копії апеляційної скарги позивачу - ФОП Багмуту Д.С. апеляційну скаргу відповідача залишено без руху на підставі пп. 2, 3 ч. 3 ст. 258, ст. 259 та чч. 2, 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу з наданням скаржнику строку для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

На виконання зазначеної ухвали скаржник 24.05.2019 за вх. № 5115 надав квитанцію № 27 від 15.05.2019, яка свідчить про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн та поштові накладні з описами вкладення від 22.05.2019, які свідчать про надсилання копій апеляційної скарги на адреси позивача - ФОП Багмута Д.С. та Кременчуцької районної державної адміністрації.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 у справі № 917/137/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, розгляд справи призначено на 13.06.2019 об 11:00 год. та викликано в судове засідання представників учасників справи.

На виконання зазначеної ухвали позивач - ФОП Багмут Д.C. надав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому не погоджується з доводами апелянта, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що позивач був змушений подати заяву про забезпечення позову з метою негайного реагування на протиправні дії відповідача щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, яка є предметом позовних вимог у даній справі, та поділу вказаної земельної ділянки на окремі частини. Як вбачається з листа відповідача від 19.04.2019, Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області вже видало накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» громадянам - учасникам антитерористичної операції за рахунок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240. Отже, у випадку невжиття заходів забезпечення позову оскаржуваною ухвалою від 08.04.2019, позивач - ФОП Багмут Д.С. мав би оскаржувати не лише протиправність скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, а й накази Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про затвердження технічної документації та передачі земельних ділянок у власність, що не сприяло б ефективному відновленню порушених прав позивача та порушувало його право на справедливий суд.

В процесі розгляду апеляційної скарги ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 у справі № 917/137/19 за клопотанням позивача відкладено розгляд справи на 18.06.2019 о 15:30 год.

Зазначену ухвалу 14.06.2019 направлено на адреси позивача та відповідача рекомендованими листами з повідомленнями. Крім того, позивача та відповідача телефонограмами від 14.06.2019 за вих. № 09-71/012620 (а.с. 128 матеріалів оскарження) та від 14.06.2019 за вих. № 09-71/012617 (а.с. 127 матеріалів оскарження) повідомлено про відкладення розгляду справи на 18.06.2019 о 15:30 год.

14.06.2019 у зв`язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. проведено повторний автоматичний розподіл справи № 917/137/19 та для розгляду зазначеної справи визначено колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Гребенюк Н.В., суддя Пушай В.І.

Позивач - ФОП Багмут Д.С. в судовому засіданні 18.06.2019 підтримав відзив на апеляційну скаргу повністю.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області свого представника в судове засідання 18.06.2019 не направив, причину відсутності в судовому засіданні не повідомив.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка в судове засідання сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що позиція відповідача достатньо повно викладена в апеляційній скарзі, в матеріалах справи наявні документи для розгляду апеляційної скарги по суті, з метою недопущення невиправданого затягування судового процесу й порушення прав позивача щодо розгляду справи судом упродовж розумного строку, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, а також викладені у запереченні на апеляційну скаргу доводи учасників справи, вислухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Отже, необхідною умовою для вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами у даній справі виник з приводу поновлення договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, Управління реалізує покладені на нього повноваження у відповідності до вимог ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності.

У відповідності до ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр", внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Пунктом 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, встановлено, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Згідно з п. 19 Постанови Кабінету міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Тобто, Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області, як розпорядник спірної земельної ділянки, в силу приписів ст. 122 Земельного кодексу України, не позбавлений права та можливості, незважаючи на наявність судового спору, приймати рішення та здійснювати дії, спрямовані на передання у власність чи надання у користування спірної земельної ділянки, зокрема шляхом її поділу на кілька окремих земельних ділянок.

Як зазначає позивач в заяві про забезпечення позову після звернення ФОП Багмут Д.С. до місцевого господарського суду з позовом про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011, з державного земельного кадастру зникли відомості щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240. Замість неї в державному земельному кадастрі з`явилось 7 окремих земельних ділянок з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408.

В листі від 19.04.2019 за № 258/6-19 (а.с. 104-105 матеріалів оскарження) Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області зазначає, що право користування попереднього землекористувача (ФОП Багмута Д.С.) земельною ділянкою з кадастровим номером :06:000:0240 закінчилось у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди землі, право власності у землекористувача на земельну ділянку не виникало. Рішення про поділ земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та про затвердження технічної документації із землеустрою щодо поділу зазначеної земельної ділянки Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області не приймались.

Разом з тим, в тому ж листі Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повідомляє, що ним були видані накази «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» громадянам - учасникам антитерористичної операції за рахунок, зокрема земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240.

Зазначені обставини свідчать про те, що зважаючи на наявність у відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в силу приписів ст. 122 Земельного кодексу України повноважень щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність чи надання у користування, в разі невжиття запропонованих позивачем в заяві про забезпечення позову заходів існує реальна загроза поділу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240 та подальшої передачі новосформованих ділянок у власність або в користування третім особам, що унеможливить реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Тому судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення та/або здійснювати дії, спрямовані на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: :06:000:0402, :06:000:0404, :06:000:0406, :06:000:0403, :06:000:0407, :06:000:0405, :06:000:0408, які утворені шляхом поділу спірної земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0240, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, оскільки завдяки заходам про забезпечення позову, застосованим судом до прийняття рішення у справі за позовом про поновлення договору оренди земельної ділянки площею 12,8572 га кадастровий номер :06:000:0240 від 01.12.2011 та визнання укладеною додаткової угоди до зазначеного договору, а також до дослідження обставин, зазначених позивачем в заяві про забезпечення позову щодо поділу спірної земельної ділянки, було не лише усунуто можливі ускладнення виконання рішення суду у справі № 917/137/19 але й стало можливим збереження стану земельних ділянок під час розгляду справи.

Отже, заходи забезпечення позову, застосовані оскаржуваною ухвалою, є розумними, обгрунтованими та адекватними, спрямованими на реальне виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, у випадку задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 236 Господарського процесуального Кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства визначеному господарським процесуальним Кодексом України.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без змін ухвали Господарського суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року по справі № 917/137/19 про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 129 Конституції України, чч. 1, 2 ст. 136, п. 2 ч. 1, ч. 4 ст. 137, ч. 2 ст. 254, п. 3 ч. 1 ст. 255, ст.ст. 269, 270, ч. 1 ст. 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року по справі № 917/137/19 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 08 квітня 2019 року по справі № 917/137/19 про забезпечення позову залишити без змін.

Повний текст постанови складено 20.06.2019.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає касаційному оскарженню в порядку п. 2 ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя В.І. Пушай