ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

27.06.2019м. ДніпроСправа № 904/2309/19

за позовом Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" (49000, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, буд. 16-А)

про стягнення коштів у розмірі 428 701,67 грн.

Суддя Бондарєв Е.М.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

03.06.2019 Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" неотриманої орендної плати у розмірі 428 701,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що підчас перевірки 07.02.2018 земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 16-А за якою знаходиться відповідач, групою по самоврядування контролю за використанням та охороною земель було встановлено неправомірне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, що призвело до понесення позивачем збитків у вигляді неотримання ним доходу від орендної плати.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, згідно якої позивач просить накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Такт" в розмірі 428 701,67 грн., які знаходяться в банківських установах та на рахунках відповідача, інформація про які буде виявлена Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Згідно поданої заяви позивач стверджує, що враховуючи значний розмір заборгованості відповідача, навмисне ухилення від плати за користування землею, заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача у розмірі 428 701,67 грн. є співмірними і пов`язаними з предметом позову та можуть потенційно забезпечити виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до ст.ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник жодного доказу на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених, оспорюваних прав, інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суду не надав.

Доводи заявника про навмисне ухилення відповідача від плати за користування землею, значний розмір його заборгованості самі по собі не є правовою підставою для висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Отже, з урахуванням наведених мотивів для вжиття заходів до забезпечення позову та наявних у матеріалах справи доказів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Дніпровській міській раді у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 27.06.2019.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв