ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"01" липня 2019 р. Справа№ 910/2618/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Смірнової Л.Г.

Дідиченко М.А.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі №910/2618/19 (суддя Морозов С.М.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» до приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про стягнення 155 900,58 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі №910/2618/19 позов задоволено частково; стягнуто з приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія» суму основного боргу у розмірі 53 805,11 грн., суму пені в розмірі 12 428,05 грн., суму 3% річних в розмірі 6 641,45 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 30 225,93 грн. та суму судового збору в розмірі 1 546,51 грн. В іншій частині позову відмовлено. Також, вказаним рішенням ухвалено покласти судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 792,00 грн. на товариство з обмеженою відповідальністю «Київська комунальна компанія»

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення з відповідача 12 428,05 грн. пені та 1 546,51 грн. судового збору та прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені до 3 000,00 грн., а розмір судового збору - до 373,31 грн.

Розглянувши апеляційну скаргу, додані до неї матеріали, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка діє на дату звернення з апеляційною скаргою), встановлені ставки судового збору в таких розмірах:

- за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Апелянтом оскаржується судове рішення від 24.05.2019 в частині стягнення з відповідача 12 428,05 грн. пені.

В такому разі, в силу вимог ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання апеляційної скарги мав би обчислюватися з оспорюваної скаржником суми.

Однак, положеннями Закону України «Про судовий збір» встановлено мінімальний розмір судового збору (1 прожитковий мінімум для працездатних осіб), що підлягає сплаті за подання позовної заяви майнового характеру.

Враховуючи те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подання позовної заяви складав 1 921 грн., апелянт оскаржуючи судове рішення в апеляційному порядку, має сплатити 150 відсотків вказаної суми, тобто 2 881,50 грн.

В свою чергу, апелянтом доказів оплати судового збору до суду не надано.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»).

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є визначений в ГПК України обов`язок заявника при зверненні до суду сплачувати судовий збір. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати скаргу скаржнику.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі Креуз проти Польщі, no. 28249/95, від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Також, апелянтом до апеляційної скарги не додано доказів направлення її копії позивачу листом з описом вкладення.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Згідно зі ст. 259 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Частиною 2 статті 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу підлягає залишенню без руху.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржником не виконано вимоги п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до положень статті 260 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Крім того, апеляційну скаргу подано апелянтом після закінчення строку, встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України для її подання, без клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, судом 24.05.2019 було прийнято оскаржуване рішення (без виклику сторін), відповідно останнім днем строку, у який вказане рішення могло бути оскаржене в апеляційному порядку, є 13.06.2019.

Згідно відмітки штемпеля вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва, що міститься на апеляційній скарзі, остання була подана апелянтом 18.06.2019, тобто з пропуском встановленого ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України строку на апеляційне оскарження, без клопотання про поновлення цього строку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта на отримання ним оскаржуваного рішення лише 30.05.2019 може бути покладено в основу клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі №910/2618/19.

Згідно з ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі №910/2618/19 залишити без руху.

2. Приватному акціонерному товариству «Енергополь-Україна» усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказів оплати судового збору у розмірі 2 881,50 грн. та доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу листом з описом вкладення, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз`яснити апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали в частині надання доказів оплати судового збору та доказів направлення копії апеляційної скарги у встановлений вище строк, апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута апелянту.

4. Роз`яснити апелянту про право на звернення до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2019 у справі №910/2618/19 протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

5. Роз`яснити апелянту, що у випадку неподання скаржником заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Ухвала підписана суддями: 01.07.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.Г. Смірнова

М.А. Дідиченко