ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 Справа № 914/571/19

м.Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м.Львів

до відповідача: Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, м.Рудки Самбірського району Львівської області

про стягнення заборгованості у розмірі 646732,90грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

Секретар судового засідання Зарицька О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Мачічка О.О. - адвокат (довіреність №007Др-35-1218 від 29.12.2018);

від відповідача: Музика Р.Т. - представник (довіреність №1 від 04.03.2019)

Суть спору: на розгляді Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут", м.Львів до відповідача: Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення 646732,90грн., з яких 618526,40грн. основного боргу, 3092,63грн. інфляційних втрат, 1931,84грн. 3 % річних, 23182,03грн. пені.

Вказана позовна заява з доданими до неї документами сформована заявником в системі "Електронний суд" та зареєстрована в автоматизованій системі "Діловодство спеціалізованого суду" 29.03.2019р. за №914/571/19.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2019р., для розгляду даної позовної заяви в електронній формі визначено суддю Кітаєву С.Б.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року відкрито провадження у справі №914/571/19 за даним позовом, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 13.05.2019 року. Вимоги до сторін по підготовці справи до розгляду висвітлені в ухвалі. В підготовчому засіданні 13.05.2019р. оголошено перерву до 27.05.2019р.

Ухвалою суду від 27.05.2019р. повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" заяву б/н від 27.05.2019р. (вх.№21774/19 від 27.05.2019р.) із доданими до неї документами - без розгляду, залишено позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" від 26.03.2019р. вих.№792007.2-Ск-2486-0319 - без руху, встановлено позивачу строк п`ять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду позовної заяви в порядку Розділу IIІ Господарського процесуального кодексу України із додержанням вимог, передбачених ст.ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовну заяву подано до суду без додержання вказаних вище вимог.

Позивачем на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2019р. подано клопотання від 30.05.2019 (вх.№22616/19 від 30.05.2019) про усунення допущених при поданні до суду позовної заяви недоліків.

З підстав, викладених в ухвалі суду від 31.05.2019 продовжено розгляд справи № 914/571/19 за правилами загального позовного провадження, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів з 04.06.2019, підготовче засідання призначено 19.06.2019 р.

18.06.2019 за вх.№25116/19 від відповідача поступила заява, у якій відповідач позовні вимоги вважає обґрунтованими і визнає в повному обсязі.

19.06.2019р. за вх.№25222/19 в документообігу суду зареєстровано подане сторонами клопотання, згідно якого позивач і відповідач просять на підставі п.6 ст.183 ГПК України розпочати розгляд справи по суті у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 19.06.2019р. закрито підготовче провадження у справі №914/571/19 та призначено справу до судового розгляду по суті після закінчення підготовчого судового засідання на 19.06.2019р.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Оберіг".

Представник позивача в судовому засіданні 19.06.2019р. позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2019р. позовні вимоги визнав.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області про стягнення 646732,90 грн заборгованості за договором від 31.01.2019 року № 41ЕВ797-514-19.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на укладений між сторонами договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (бюджетних організацій) від 31.01.2019 року № 41ЕВ797-514-19, на виконання умов якого позивачем за січень 2019 року було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 618526,40 грн.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення умов договору, підписавши акт приймання-передачі природного газу, свого обов`язку щодо оплати за поставлений природний газ не виконав, що стало підставою звернення ТзОВ "Львівгаз збут" з позовом до господарського суду про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 618526,40 грн та нарахованих інфляційних втрат на суму 3092,63 грн, 3% річних на суму 1931,84 грн та пені в розмірі 23182,03 грн.

Позиція відповідача.

Відповідач у заяві від 24.05.2019№491 (вх.№25116/19 від 18.06.2019) позовні вимоги вважає обґрунтованими і визнає в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позицію представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 712 ЦК України та частиною 1 статті 265 ГК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, 31.01.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівгаз збут" та Рудківською міською радою Самбірського району Львівської області було укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів (бюджетних організацій) № 41ЕВ797-514-19, відповідно до умов якого, постачальник (позивач) зобовязується передати у власність споживачу (відповідач) природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2. договору сторони погодили річний плановий обсяг постачання газу - до 90,053 тис. куб. м.

Згідно із п. 3.6. договору, загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором.

На виконання умов договору, позивач за січень 2019 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 618 526,40 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2019 № ЗЛВ89007304 на суму 618526,40 грн.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 4.2.3. договору, остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідач своїх зобов`язань за договором в частині оплати за поставлений природний газ не виконав, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 618526,40 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

За таких обставин, враховуючи відсутність доказів оплати боргу відповідачем, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ в розмірі 618526,40 грн.

Крім суми основного боргу позивач заявив до стягнення з відповідача нараховані на заборгованість за договором інфляційні втрати на суму 3092,63 грн, 3% річних на суму 1931,84 грн та пеню в розмірі 23182,03 грн.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 4 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної Постанови).

Суд, перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних нарахувань, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3092,63 грн інфляційних втрат, 1931,84 грн 3 % річних

Згідно зі ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Стаття 549 ГПК України визначає, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, а штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.2.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення платежу.

Суд перевіривши розрахунок пені, проведений позивачем на підставі п. 6.2.2. договору, вважає правомірною та обґрунтованою позовну вимогу про стягнення з відповідача 23182,03 грн пені.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати проведених позивачем нарахувань суду не надано, позовні вимоги визнано.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За умовами ч.1 ст.75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до відповідача є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Оскільки спір виник через неправомірні дії відповідача, відповідно до ст. 129 ГПУ України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області (81440, Львівська область, Самбірський район, м.Рудки, вул.Відродження, 1, ідентифікаційний код 04056291) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (79039, м.Львів, вул.Золота, 42, ідентифікаційний код 39594527) 618526,40 грн. основного боргу, 23182,03 грн. пені, 1931,84 грн. 3% річних, 3092,63 грн. інфляційних втрат, 9700,99 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 26.06.2019р.

Суддя Кітаєва С.Б.