РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/1171/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
за участю представників сторін:

від позивача, не з`явилися, , ;

від відповідача-1, Дубовський П.В., , адвокат;

від відповідача-2, не з`явилися, , ;

від третьої особи, не з`явилися, , ;

від позивача, не з`явилися, , ;

від третьої особи ОСОБА_8, не з`явилися, , ;

від третьої особи ОСОБА_1, не з`явилися, , ;

від третьої особи ТОВ "СВІТ-СЕРВІС", не з`явилися,

за позовом учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» ОСОБА_4
до відповідача-1 відповідача -2 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів проТовариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонова Ю.А. учасники Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр», а саме: ОСОБА_8; ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-Сервіс» визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень та додаткового договору до договору оренди нежитлових приміщень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» ОСОБА_4 (позивач) надійшла позовна заява б/н, б/д до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» (відповідачі) про визнання недійсним договору оренди № 2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року та додаткового договору № 1 від 11 жовтня 2018 року до договору оренди нежитлових приміщень № 2/18, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Ю.А. 11 травня 2018 року за реєстровим № 548.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір оренди нежитлових приміщень та додатковий договір до договору оренди нежитлових приміщень, укладені в порушення положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про господарські товариства", які були чинними на момент їх укладення, що є підставою для визнання їх недійсними. Вказані документи, а саме: договір оренди нежитлових приміщень та додатковий договір до договору оренди нежитлових приміщень були укладені без згоди загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» (в тому числі й позивача), що порушує приписи статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» та на підтвердження чого відсутній протокол загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1171/19, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.03.2019 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сафонова Ю.А.

Суд зазначає, що третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сафонова Ю.А. на виконання вимог ухвали суду від 20.02.2019 року, через канцелярію суду надав належним чином засвідчені копії оспорюваних договору оренди № 2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року та додаткового договору № 1 від 11 жовтня 2018 року до договору оренди нежитлових приміщень № 2/18, які укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ», посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Ю.А. 11 травня 2018 року за реєстровим № 548.

11.03.2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 звернувся до суду з проханням відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

11.03.2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-1 звернувся до суду з проханням відмовити повністю в задоволенні позовних вимог.

13.03.2019 року підготовче засідання було відкладено на 10.04.2019 року.

В підготовчому засіданні 10.04.2019 року оголошувалась перерва на 15.05.2019 року.

15.05.2019 року, керуючись ст. ст. 177-185, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд оголосив закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 05.06.2019 року.

04.06.2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» надійшов лист про долучення доказів по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр», а саме: ОСОБА_8 (АДРЕСА_2); ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) та Товариство з обмеженою відповідальністю «СВІТ-Сервіс» (04080, м. Київ, вул. Межигірська, 82 А). Розгляд справи № 910/1171/19 відкладено на 12.06.2019 року.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» є власником нерухомого майна - нежитлового приміщення, загальною площею 5 251 кв. м., яке знаходиться за адресою місто Київ, вул. Межигірська, 82-А . Даний факт підтверджується офіційними відомостями, котрі розміщені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що 11 травня 2018 року між ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» та ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» було укладено Договір оренди №2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року, яким визначено передання частини нежитлового приміщення площею 26.6 кв. м., яке знаходиться за адресою місто Київ, вул. Межигірська. 82-А. корпус б офіс 169. та належить ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», зі строком дії до 11 травня 2024 року.

Даний договір оренди посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сафоновим Юрієм Анатолійовичем 11 травня 2018 року за реєстровим №548.

Згідно зі статтею 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Статтею 97 ЦК України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на момент укладення договору та існування правовідносин у сторін, вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Аналогічні норми містяться у статті 145 ЦК України

Відповідно до частини 1-2, 4 статті 62 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на момент укладення договору та існування правовідносин у сторін, у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган: колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) діє від імені товариства в межах, встановлених даним Законом та установчими документами.

Відповідно до статті 143 ЦК України та статті 4 Закону України «Про господарські товариства», у редакції чинній на момент укладення договору та існування правовідносин у сторін, установчим документом товариства з обмеженою відповідальністю є статут, який, зокрема, має містити відомості про склад та компетенцію органів управління і порядок прийняття ними рішень, включаючи перелік питань, по яких необхідна кваліфікована більшість голосів, порядок внесення змін до установчих документів та порядок ліквідації і реорганізації товариства.

Так, згідно із пункту 6.9. статуту ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», який затверджено Загальними зборами учасників у відповідності до протоколу №34 від 06.06.2007 року та державну реєстрацію якого проведеного 15.06.2007 року, вбачається, що виконавчим органом товариства є дирекція, яку очолює Генеральний директор.

Згідно п.п. 6.10.1. п. 6.10. статуту ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» вбачається, що Генеральний директор вирішує всі питання роботи товариства крім тих, які входять у виключну компетенцію Загальних зборів. Загальні збори більшістю у 60 % голосів можуть винести рішення про передачу частини належних їм прав у компетенцію Генерального директора.

Відповідно до п.п. 6.10.3. п. 6.10. статуту ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» вбачається, що у випадку отримання будь-яких кредитів або укладання договорів чи угод на суму більш ніж 100 000 (сто тисяч) гривень директор товариства повинен отримати згоду на такі дії від загальних зборів учасників товариства.

Зазначені відомості (щодо обмеження прав керівника відповідача, щодо укладення договорів) зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зокрема з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», вбачається, що у керівника останнього наявні обмеження на отримання будь-яких кредитів або укладення договорів чи угод на суму більше ніж 100 00 грн., Генеральний директор повинен отримати згоду на такі дії від загальних зборів учасників.

ОСОБА_4 (Позивач) є одним із учасників ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», а розмір її внеску до статутного капіталу становить 14.1 %.

ТОВ «Світ-Сервіс» є одним із учасників ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», а розмір його внеску до статутного капіталу становить 32.2%.

Генеральним директором та єдиним учасником (засновником) ТОВ «Світ-Сервіс» є ОСОБА_4 .

Суд ще раз звертає увагу на те, що з п.п. 6.5.2. п. 6.5. статуту ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» вбачається, що загальні збори мають право вирішувати питання, якщо на них присутні учасники, які володіють в сукупності більш як 60% голосів. При вирішенні питань на засіданні Загальних зборів голоси між учасниками розподіляються пропорційно їх внескам до статутного фонду (п. 6.5. статуту).

ОСОБА_4 та ТОВ «Світ-Сервіс» у сукупності володіють 46,3 % голосів та не брали участі у загальних зборах учасників, де вирішувалося б питання, щодо надання представникам (керівнику, тощо), ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» на укладення договору оренди №2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року із ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ».

Проведення ж загальних зборів учасників ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» за наявності лише 53.7 % голосів, тобто за відсутності голосів ОСОБА_4 та ТОВ «Світ-Сервіс» є нелегітимним.

Суд звертає увагу на те, що з вказаного приводу відсутній протокол загальних зборів учасників ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР».

Відповідно до частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Частиною другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно з частинами першою-третьою статті 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов`язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стаття 16 ЦК України визначає визнання правочину недійсним одним із способів захисту порушеного права.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Загальні підстави визнання правочину недійсним і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215 та 216 ЦК України.

між ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» та ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» було укладеного Договір оренди №2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року

Відповідно до умов оспорюваного Договору оренди №2/18 нежитлових приміщень від 11 травня 2018 року, укладеного між ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» та ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ», ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», як Орендодавець передає, а ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ», як Орендар, приймає у тимчасове платне користування на умовах оренди індивідуально - визначене нерухоме майно загальною площею 26,6 м2, яке складається із нежитлових приміщень №№ 167-169 на 3-му поверсі будівлі, позначених на плані будівлі (Додаток №1 до Договору), розташованої за адресою: місто Київ, вулиця Межигірська, буд. 82А, корпус Б, плату за користування яким Орендар здійснює у строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

Відповідно до пункту 3.1. спірного договору, вартість оренди 1 (одного) метра квадратного площі найманих з урахуванням індексації складає: 27,50 грн., крім того 20% ПДВ - 5,50 грн., разом з ПДВ - 33,00 грн. (тридцять три грн. 00 коп.).

Загальний розмір щомісячної плати за користування Приміщеннями, які вказані в пункті 1.1 цього Договору, та яку Орендар сплачує Орендодавцю, становить 877,80 (вісімсот сімдесят сім гривень 80 копійок).

Пунктом 12.1. договору встановлено, що він набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та припиняє свою дію « 11» травня 2024 року.

Отже, загальний строк на який укладено договір складає 6 (шість) років, або 72 (сімдесят два) місяці.

Таким чином, загальна ціна Договору найму нежитлових приміщень №2/18 від 11.05.2018 за 72 (сімдесят два) місяці складає 63 201, 60 грн. (72*877,80 грн.), що не перевищує встановлені Статутом ТОВ «Сервіс-Центр» обмеження повноважень Генерального директора на укладення правочинів.

Відповідно до частини другої статті 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його суттєвих умов.

Правочин може бути визнаний судом недійсним лише з підстав, визначених Законом, та із застосуванням наслідків недійсності, встановлених Законом.

Зміст правочину складають права та обов`язки, про набуття, припинення та зміну яких домовилися учасники правочину, а також особи, визначені сторонами в якості учасників цього правочину.

За приписами статей 6, 627 та 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог статтями 6, 627 та 628 ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Щодо припущення зробленого Позивачем на підставі «достовірних, публічних та загальнодоступних джерел/відомостей про існування реальних ринкових цін» стосовно того, що «загальні платежі складають значно більше 100 000, 00 грн.» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з доводів позовної заяви, таке твердження Позивача обґрунтовано посиланням на порівняння ціни офісного приміщення за спірним Договором найму нежитлових приміщень та цін в об`явах, виявлених ним в мережі «Інтернет».

Разом з тим, для порівняння цін оренди на певні офісні приміщення, такі приміщення повинні бути аналогічними.

При цьому, суд зауважує, що при експертних дослідженням які врегульовано Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» та застосуванні порівняльного підходу визначення ціни, експертами виконуються певні обов`язкові умови.

Зокрема, згідно «Національного стандарту № 1» порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об`єктами порівняння та об`єктом оцінки.

Пунктом 15 Національного стандарту № 1 передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

В силу пункту 16 Національного стандарту № 1 визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна.

В пункті 3 Національного стандарту № 1 надано поняття «подібного майна», а саме майно, що за своїми характеристиками та (або) властивостями подібне до об`єкта оцінки і має таку саму інвестиційну привабливість.

Разом з тим, об`єкт, що є предметом оренди за спірним договором не просто не є подібним до тих об`єктів на які посилається Позивач, а й суттєво відрізняється від них.

Так, зокрема, приміщення за спірним договором, площею 26,6 м2, є одними з приміщень розташованих на 3-му поверсі будівлі загальною площею більше 5000 м2.

Це приміщення, не має ані окремого входу, ані власного санвузла або кухні.

Натомість ті об`єкти, які були взяті Позивачем для порівняння, є офісними приміщеннями з окремими входами, з санвузлами, деякі з кухнями.

Крім того, у вказаних об`явах, зазначено, що об`єкти, які були взяті Позивачем для порівняння в більшості знаходяться в межах 400 - 500 метрів від метро «Контрактова площа», тобто в історичній частині місті.

В свою чергу, приміщення за спірним договором розташоване за 1,5 (півтора) кілометри від метро «Контрактова площа» на території ЗАТ «Завод Супутник», тобто в промисловій зоні.

За таких обставин, суд вважає доводи Позивача щодо розміру орендної плати не обґрунтованими.

Щодо твердження Позивача про порушення положень статті 238 ЦК України, оскільки на його думку договір оренди укладено в інтересах дружини ( ОСОБА_6 ) одного із учасників ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» (ОСОБА_8), яка є учасником ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з спірного договору він підписаний представниками від ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» Генеральним директором, - Гірняк О.О., від імені ТОВ «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ» Директором, - Гордієнко О.М., які діяли на підставі Статутів Товариств.

За статтею 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства та передбачає певні законодавчі обмеження.

Конструкція частини третьої статті 238 ЦК України містить у своєму складі сполучник «або», що свідчить про те, що вона встановлює два обмеження щодо укладення представником правочину.

По-перше, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах.

По-друге, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Позивачем не надано доказів того, що вказані вище представники Гірняк О . О . та Гордієнко О.М. діяли або у своїх інтересах, або в інтересах інших осіб, представниками яких вони є одночасно.

Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не є ані сторонами спірного правочину, ані представниками сторін. Більш того, Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначені особи є подружжям, а наявність лише однакового прізвища, не дає суду можливості вважати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 такими, що перебувають у шлюбі.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_4 щодо посилання, на справу № 910/12144/16, суд вважає за необхідне звернути увагу на фабулу вказаної справи.

Так, на розгляді господарських судів знаходилась справа № 910/12144/16 за позовом ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» до ТОВ «Світ-Сервіс» про визнання недійсним договору оренди № 1/05-01/2014 від 26.05.2014. Підставою позовних вимог було те, що ОСОБА_4 , станом на дату укладення договору оренди № 1/05-01/2014, обіймала посади директора як у ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», так і у ТОВ «Світ-Сервіс». Договір оренди № 1/05-01/2014 був підписаний від імені ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР» ОСОБА_4, а від імені ТОВ «Світ-Сервіс», Юрченко А .С. на підставі довіреності виданої ОСОБА_4 саме на підписання вказаного договору. За результатом розгляду справи № 910/12144/16 судами було встановлено, що договір суперечить вимогам частини третьої статті 238 ЦК України, оскільки він вчинений ОСОБА_4 від імені ТОВ «СЕРВІС-ЦЕНТР», якого вона представляє як директор, у своїх інтересах та інтересах ТОВ «Світ-Сервіс», директором якої вона одночасно була.

Таким чином, правовідносини за спірним договором у справі, що розглядається, не є аналогічними або подібними правовідносинам у справі №910/12144/16.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У позові учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр» ОСОБА_4 до відповідача-1Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр», відповідача -2 Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ЕНД СЕК`ЮРИТІ», за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сафонова Ю.А., учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Центр», а саме: ОСОБА_8 ; ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «СВІТ-Сервіс» про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень та додаткового договору до договору оренди нежитлових приміщень - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2019р.

Суддя М.В. Данилова