ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 915/157/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54)

до відповідача: Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А)

про: стягнення 1207609,80 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

21.01.2019 комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 18.01.2019 (вх. № 982/19) про стягнення з дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» заборгованості за Договором купівлі-продажу № 2, у розмірі 1207609,80 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов Договору купівлі-продажу № 2 від 24.02.2017 з додатковими угодами до нього; рахунків на оплату: № 45 від 19.04.2017, № 47 від 28.04.2017, № 126 від 19.05.2017, № 164 від 31.05.2017, № ЭЛУ00000065 від 19.06.2017, № 86 від 30.06.2017; видаткових накладних № 45 від 19.04.2019; № 47 від 28.04.2017, № 126 від 19.05.2017, № 164 від 31.05.2017, № 78 від 19.06.2017, № 86 від 30.06.2017; застосування норм статей 629, 691, 692 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині повноти та своєчасності оплати за поставлений товар.

Позовна заява б/н від 18.01.2019 (вх. № 982/19) містить попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який складається із судового збору в розмірі 18114,15 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/157/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 12.03.2019 о 15 год. 30 хв.; викладено вимоги до позивача; встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

07.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заявник вважає позов необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За умовами п. 3.1 Договору, продавець зобов`язаний передати товар покупцю в повному обсязі протягом двох днів з дати укладання Договору. Згідно з п. 3.2 Договору, передача товару оформлюється атом прийому-передачі.

Додатковими угодами № 1 від 02.03.2017, № 2 від 25.05.2017, б/н від 21.06.2017 до Договору купівлі-продажу № 2 від 24.02.2017 вносилися зміни в частині збільшення кількості товару та ціни договору.

Відповідач зауважує, що передача товару за договором відбувалася частинами в період з 19.04.2017 по 30.06.2017, що значно перевищує двохденний строк, визначений п. 3.1 Договору купівлі-продажу № 2 від 24.02.2017. В підтвердження передачі Товару позивачем надано копії рахунків на оплату та накладних на кожну партію Товару. Але, в порушення п. 3.2. Договору, позивачем не надано відповідних актів прийому-передачі, якими у відповідності до умов Договору мала бути оформлена передача товару. Ніяких інших первинних документів позивачем не надано. Також не надано жодних документів, які підтверджують право власності позивача на товар. Зазначені обставини, на думку відповідача, вказують на порушення позивачем істотних умов Договору. Відсутність актів прийому-передачі, які за умовами Договору є підтвердженням факту отримання покупцем товару, вказують на те, що юридично відповідачем товар не отримано, і відповідно зобов`язання щодо оплати за нього у відповідача не настало. Окремо відповідач зазначає, що в наданих позивачем копіях довіреності № 101/1 від 25.05.2017 року, № 105/4 від 01.06.2017 року, № 121 від 30.06.2017 року на отримання цінностей - не зазначено номеру і дати рахунку, на підставі якого покупець мав отримувати від продавця Товар.

За твердженням дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України», відповідачем було частково сплачено заборгованість перед позивачем у розмірі 721588,03 грн. Але позивач, виходячи з тексту позовної заяви, цю суму ніде не враховував.

Крім того, відповідач вказує про невідповідність, необґрунтованість та необ`єктивність сум, які позивач вважає боргом відповідача перед собою, у зв`язку з суперечливістю сум заборгованості відповідача перед позивачем, зазначених у доданій до матеріалів позову претензії від 06.12.2017 № 711 та в акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2017 по 22.05.2018.

За результатами судового засідання, проведеного 12.03.2019 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11 квітня 2019 року о 11:30.

У судовому засіданні 11.04.2019 представник позивача клопотав про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів, для належної підготовки справи до розгляду на підставі ст. 177 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 11.04.2019 за клопотанням позивача було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 915/157/19 на 30 днів, та підготовче засідання відкладено на 16 травня 2019 року об 11:30.

11.05.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 08.05.2019 (вх. № 7657/19) на виконання ухвали суду від 1.04.2019, за текстом якої заявник надав суду розрахунок заборгованості Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» перед комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та надано суду копії повного тексу довіреностей № 97 від 19.05.2017, №101/1 від 25.05.2017, № 121 від 30.06.2017, доданих до позовної заяви.

16.05.2019 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 16.05.2019 (вх. № 8040/19) про відкладення розгляду справи, за текстом якої заявник повідомляє суд про те, що на призначену дату судового засідання представник відповідача з`явитися не має можливості через участь у цей же час в іншому судовому засіданні по іншій справі, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи на іншу дату в межах встановленого строку її розгляду.

За результатами судового засідання проведеного 16.05.2019, враховуючи положення ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 915/157/19, з призначенням її до судового розгляду по суті на 11 червня 2019 року о 10:00.

21.05.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 20.05.2019 (вх. № 8398/19), якою відповідач надав суду обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

11.06.2019 сторони своїх повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать відмітки про отримання позивачем (23.05.2019) та відповідачем (23.05.2019) копій ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.05.2019 у справі № 915/157/19 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 221, 213.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дану справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження.

11.06.2019 за результатами розгляду справи на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2017 року між комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» був укладений договір купівлі продажу № 2 (далі Договір), відповідно до предмету якого позивач, як продавець, продає, а відповідач, як покупець, купує асфальтну крихту (далі за текстом Товар).

За умовами наведеного Договору:

- найменування товару матеріал отриманий після холодного фрезерування асфальтобетону (асфальтна крихта) (п. 2.1 Договору);

- кількість товару: одиниця виміру кількості товару тонна; загальна кількість товару 1800 тн. (п. 2.2 Договору);

- продавець зобов`язаний передати товар в повному обсязі протягом 2 днів з дати укладання договору; місце передачі товару за адресою: м. Миколаїв, вул. Гречишнікова ріг Паромний спуск (п. 3.1 Договору);

- передача товару оформлюється Актом прийому-передачі (п. 3.2 Договору);

- загальна ціна договору складає 394200,00 грн у тому числі ПДВ; ціна за одиницю товару складає 219 грн з ПДВ; покупець здійснює оплату після отримання товару (п. 4.1 Договору);

- договір набирає чинності з дати укладання і діє до 31 грудня 2017 р. (п. 8.1 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Додатковою угодою № 1 від 02.03.2017 до Договору внесено зміни в частині збільшення кількості товару та ціни Договору. Так, кількість товару збільшено до 4 550 тонн (п. 1 Додаткової угоди); та відповідно збільшено ціну Договору до 996 450,00 грн. (п. 1 ч. 2 Додаткової угоди).

Інші умови Договору залишено без змін (п. 2 ч. 2 Додаткової угоди).

Додатковою угодою № 2 від 25.05.2017 до Договору внесено зміни в частині збільшення кількості товару та ціни Договору. Так, кількість товару збільшено до 6 550 тонн (п. 1 Додаткової угоди); та відповідно збільшено ціну Договору до 1 434 450,00 грн. (п. 1 ч. 2 Додаткової угоди).

Інші умови Договору залишено без змін (п. 2 ч. 2 Додаткової угоди).

Додатковою угодою від 21.06.2017 до Договору внесено зміни в частині збільшення кількості товару та ціни Договору. Так, кількість товару збільшено до 9 000 тонн (п. 1 Додаткової угоди); та відповідно збільшено ціну Договору до 1 971 000,00 грн. (п. 1 ч. 2 Додаткової угоди).

Інші умови Договору залишено без змін (п. 2 ч. 2 Додаткової угоди).

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як продавця, про стягнення з відповідача, як покупця, заборгованості за договором купівлі-продажу внаслідок порушення останнім строків розрахунків за одержаний товар.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про купівлю-продаж.

Так, згідно з приписами ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 689 ЦК України, покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За приписами частин 1-2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного Договору позивачем було передано відповідачу товар на загальну суму 1207609,80 грн, що підтверджується:

1. Копіями накладних:

- № 45 від 19.04.2017 на суму 166659,00 грн;

- № 47 від 28.04.2017 на суму 31755,00 грн;

- № 126 від 19.05.2017 на суму 148701,00 грн

- № 164 від 31.05.2017 на суму 210240,00 грн;

- № 78 від 19.06.2017 на суму 399018,00 грн;

- № 86 від 30.06.2017 на суму 251236,80 грн.

2. Копіями довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей:

- № 97 від 19.05.2017

- № 101/1 від 25.05.2017;

- № 105/4 від 01.06.2017

- № 121 від 30.06.2017.

Для здійснення оплати переданого за Договором товару, позивачем (продавцем) були виставлені відповідачу (покупцю) рахунки на оплату на загальну суму 1207609,80 грн, зокрема:

- № 45 від 19.04.2017 на суму 166659,00 грн;

- № 47 від 28.04.2017 на суму 31755,00 грн;

- № 126 від 19.05.2017 на суму 148701,00 грн

- № 164 від 31.05.2017 на суму 210240,00 грн;

- № ЭЛУ00000065 від 19.06.2017 на суму 399018,00 грн;

- № 86 від 30.06.2017 на суму 251236,80 грн.

За даними позивача, оплата за переданий товар відповідачем не проведена.

Наведені факти та обставини відповідачем не спростовані. Відповідач за текстом відзиву стверджує про здійснення часткової сплати заборгованості перед позивачем у розмірі 721588,03 грн, однак жодних доказів на підтвердженням вказаного факту не надає.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою досудового врегулювання спору, позивач оформив та скерував на адресу відповідача претензію № 711 від 06.12.2017. У вказаній претензії позивач просив сплатити прострочену заборгованість перед комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг».

За даними позивача, відповідач відповіді на претензію не надав.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані відповідачем, відповідач свого обов`язку по оплаті переданого товару в сумі 1207609,80 грн не виконав, що і спонукало позивача звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за поставлений товар закон покладає на покупця.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати за переданий товар за договором купівлі продажу № 2 від 24.02.2017 не представив, доводи позивача не спростував.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обставини, на які посилається відповідач заперечуючи на позов, не взяті судом до уваги, виходячи з такого.

По-перше, акт прийому-передачі, назва документа якого передбачена умовами п. 3.2 Договору та накладні, що фактично оформлені і підписані між сторонами без заперечень та зауважень, за оцінкою суду не є різними за своєю суттю документами, оскільки є тими первинними документами, які саме фіксують передбачену Договором передачу товару від продавця до покупця.

По-друге, заперечення відповідача щодо порушення позивачем строків поставки товару відхиляються судом, оскільки факт передачі товару підтверджується накладними, які місять підпис уповноваженої особи відповідача, та були підписані ним без будь-яких зауважень і заперечень. Доказів же зауважень, існування будь-яких спірних питань (претензії, вимоги, листи тощо) щодо порушення позивачем умов п. 3.1 Договору, відповідач суду не надав.

По-третє, суд зазначає, що акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2017 по 22.05.2018 та претензія № 711 від 06.12.2017, якими обґрунтовує свої заперечення відповідач, не є первинними документами, які підтверджують, або спростовують факт виконання робіт (надання послуг) позивачем за спірним договором. Разом із тим, накладні, які оформлені та підписані між сторонами, містять необхідні ознаки первинного документу та слугують підтвердженням здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем по спірним правовідносинам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед позивачем за договірними зобов`язаннями.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності оплати за а переданий товар за договором купівлі продажу № 2 від 24.02.2017 на суму 1207609,80 грн, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 1207609,80 грн зазначено вірно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просив покласти на відповідача судові витрати, які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого судовий збір в сумі 18114,15 грн у даній справі покладається на відповідача.

Щодо стягнення на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд зазначає таке.

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом за матеріалами господарської справи № 915/157/19, до закінчення судових дебатів у даній справі позивачем подано до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- копію договору про надання правової допомоги від 27.04.2018, укладеного між комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та адвокатським бюро Євгенія Павловича в особі Керуючого Павловича Євгенія Володимировича;

- копію акта виконаних робіт від 30.04.2019 з описом наданих послуг по справі № 915/157/19;

- копія платіжного доручення №1297 від 16.05.2019 на суму 4000,00 грн (призначення платежу: «За послуги з підготовки позову(справа № 915/157/19) зг. договору з надання прав. допомоги№03/04/19 від 27.04.2018. Без ПДВ Конкурсних торгів не потребує»).

Суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.126 ГПК України).

Разом із цим клопотання про зменшення розміру витрат комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» на професійну правничу допомогу від дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» до суду не надходило.

Таким чином, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн документально доведені, є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг, а, отже, підлягають стягненню.

За такого, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн у даній справі покладаються на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 201, 219, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А; ідентифікаційний код 31159920) на користь комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54; ідентифікаційний код 03349499) заборгованість у розмірі 1207609,80 грн, а також судові витрати у загальній сумі 22114,15 грн, з яких: 18114,15 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54; ідентифікаційний код 03349499);

Відповідач: Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А; ідентифікаційний код 31159920).

Повне рішення складено та підписано 21.06.2019.

Суддя О.Г. Смородінова