ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/709/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Горнович О.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Логовський В.В. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ (68000, м.Чорноморськ, пр-т Миру, буд. №2/2-Н);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА (65001, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3)

про стягнення 652 272,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 18.03.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою вх. ГСОО №726/19 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА, в якій просить суд стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 652272,21 грн., з яких: 622813,22 грн. основна заборгованість та 29 458,99 грн. пеня, а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., в частині повної сплати відповідачем передбаченої умовами плати, що стало підставою для нарахування пені.

Ухвалою господарського суду від 25.03.2019 року, за даним позовом відкрито провадження у справі №916/709/19 за правилами загального позовного провадження, із призначенням проведення підготовчого засідання на 15.04.2019 року.

Ухвалою суду від 12.04.2019 року, судом за результатами розгляду заяви позивача вх. ГСОО №2-1639/19 від 09.04.2019 року, в порядку ст.ст.136-137 Господарського процесуального кодексу України, було вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА в розмірі ціни позову 652272,21 грн., які обліковуються на рахунках даного товариства в АТ „ОТП Банк м. Київ, та Южному ГРУ ПАТ КБ „Приватбанк, а також інших рахунках в банківських та фінансових установах.

У судовому засіданні від 15.04.2019 року судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання, в порядку ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, на 13.05.2019 року.

Ухвалою суду від 13.05.2019р., в порядку ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, підготовче провадження у даній справі було закрито та призначено розгляд справи по суті на 24.05.2019 року.

У судовому засіданні від 24.05.2019 року судом було оголошено перерву у розгляді справи до 10.06.2019 року.

У судовому засіданні від 10.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА про дату, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом направлення ухвал суду на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 16.04.2019 року, у судові засідання не з`являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частин 4, 5 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас, ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення були повернуті поштою із відміткою у довідках поштової установи Вибули, а також відсутність жодних повідомлень щодо причин неявки представника ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА у судові засідання, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 10.06.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 20.06.2019р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши належність, допустимість доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов таких висновків:

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності зі статтею 1011 Цивільного кодексу України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За приписами статті 1012 Цивільного кодексу України, договір комісії може бути укладений на визначений строк або без визначення строку, з визначенням або без визначення території його виконання, з умовою чи без умови щодо асортименту товарів, які є предметом комісії. Комітент може бути зобов`язаний утримуватися від укладення договору комісії з іншими особами. Істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Як встановлено матеріалами справи, 19.10.2018р. між ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА (надалі - комітент) та ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ (надалі комісіонер) укладено договір комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 (надалі договір), відповідно до умов якого комітент доручив, а комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за плату здійснити від свого імені та за рахунок комітента наступні юридично значимі дії: здійснювати реалізацію на експорт з України товару, що належить комітенту. Найменування товару, асортимент, кількість і ціна товару визначаються в додатках до договору; укладати експортні договори (контракти) купівлі-продажу, оформляти і підписувати інші необхідні для здійснення продажу документи в інтересах комітента, а також діяти в інтересах комітента в рамках вже укладених зовнішньоекономічних експортних контрактів; укладати договори (митного оформлення продукції) з підприємствами (брокерами), що мають свідоцтва про визнання підприємства декларантом; інші дії, пов`язані з вищевказаними операціями, необхідні для виконання доручень комітента.

Умовами п. 2.1 та п. 2.3 договору встановлено, що комітент зобов`язаний надати комісіонеру товар в обсязі і на умовах, передбачених цим договором та сплатити комісіонеру передбачену цим договором плату та відшкодувати витрати.

Положеннями п. 3.1 та п. 3.6 договору визначено, що комісіонер зобов`язаний самостійно здійснити необхідну комерційно-маркетингову роботу, знайти покупця товару, власником якого є комітент з метою здійснення експорту, провести всю переддоговірну роботу й укласти з покупцем договір купівлі-продажу на найбільш вигідних для комітента умовах. Комісіонер може реалізувати продукцію, передану йому комітентом, у рамках вже укладених комісіонером експортних контрактів. Комісіонер здійснює транспортування товару відповідно до базису поставки за експортним контрактом, укладає необхідні договори для митного оформлення товару при відправці і виробляє всі необхідні митні платежі. Після реалізації товару надати комітенту звіт комісіонера в погодженій сторонами формі, який після його затвердження комітентом, прирівнюється до акту виконаних робіт.

У відповідності до умов п.п 4.2-4.4 договору, комітент постачає комісіонеру товар на умовах, обумовлених в додатках до даного договору. Комітент разом з товаром, що постачається, передає комісіонеру акт прийому-передачі товару на комісію. Ціна товару для реалізації на експорт, встановлюється відповідно до базису поставки і обговорюється в додатках до даного договору.

Згідно п. 6.1 договору, за виконання доручення комітент виплачує комісіонеру комісійну плату. Розмір комісійноїплати погоджується сторонами окремо на кожну партію відвантаженого на експорт товару, в додатках до договору або шляхом підписання додаткових угод. Комісійна плата містить у собі податок на додану вартість, що нарахований у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що витрати комісіонера пов`язані з виконанням цього договору комісії відшкодовуються комітентом із суми комісійної плати на підставі звіту комісіонера.

Умовами п. 10.1 договору визначено, що договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.01.2019р., а в частині невиконаних зобов`язань - до повного їхнього виконання. У випадку, якщо жодна зі сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не заявить про його припинення, договір вважається продовженим на наступний рік.

Положеннями п. 10.2 договору передбачено, що усі доповнення і зміни до даного договору є дійсними, якщо вони зроблені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін та завірені печатками підприємств.

Згідно додатку № 1 від 22.10.2018р. до договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. (а.с. 27), сторони встановили, що комісіонер від свого імені, але за рахунок і на користь комітента продає на експорт наступний товар: пшениця 2 кл., українського походження, врожаю 2018 року, кількістю: 7 000,000 (сім тисяч тонн 000 кг) тонн+/-10%, за таких умов: умови постачання товару на експорт: FOB Чорноморськ, Одеська область, Україна, відповідно до Інкотермс-2010; комісіонер приймає на себе зобов`язання продати товар на експорт за ціною, не нижчою ніж 210,00 (двісті десять доларів 00 центів) доларів США за 1 т або в еквіваленті іншої валюти за крос-курсом НБУ; місце передачі товару на комісію: СРТ-ТОВ „Транссервіс 2008, смт. Молодіжне, Одеська область, Україна (далі „Термінал); термін передачі товару на комісію: не пізніше 30.11.2018р.; термін відвантаження товару на експорт: до 31.12.2018р.

В подальшому, 31.10.2018р. на виконання умов договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., згідно додатку №1 від 22.10.2018р. до даного договору, ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА передало, а ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ прийняло на комісію пшеницю 2 кл., українського походження, врожаю 2018 року в кількості 5 123,840 т, насипом, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі товару на комісію №1 від 31.10.2018р. (а.с. 29).

22.11.2018 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до додатку №1 до договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. (а.с. 28), згідно умов якої комісійна плата комісіонера за оформлення операції з продажу на експорт товару - пшениця 2 класу, українського походження, врожаю 2018 року, що був переданий від комітента комісіонеру згідно з додатком № 1 від 22.10.2018 р. до договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., та актом прийому-передачі товару на комісію №1 від 31.10.2018р., становить 198,00 грн. за 1 т, в т.ч. ПДВ - 33,00 грн., та включає в себе всі витрати пов`язані з виконанням даного доручення.

Як стверджує позивач, у листопаді 2018 р. в рамках договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ відвантажило на експорт покупцю-нерезиденту Trans Trade RK SA (Швейцарія) товар пшеницю 2 класу, українського походження, врожаю 2018 року в кількості 5118,716 т за ціною 215,00 доларів США за тону.

В подальшому, 23.11.2018 року ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА було прийнято та затверджено звіт комісіонера про повне виконання робіт згідно додатку № 1 від 22.10.2018р. до договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., у відповідності до якого комісіонер повинен перерахувати комітенту суму за реалізований на експорт товар в розмірі 30 566 940,18 грн. без ПДВ (п. 5 звіту), а комітент зобовязався перерахувати комісіонеру комісійну плату в сумі 1 014520,32 грн. в т.ч. ПДВ 169086,72 грн., яка включає в себе всі витрати пов`язані з виконанням даного доручення (п. 6 звіту).

Як стверджує позивач, в порушення умов договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. відповідач здійснив лише часткову оплату за звітом про повне виконання робіт від 23.11.2018 року згідно додатку № 1 від 22.10.2018р. до договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. в сумі 600 000,00 грн., що підтверджується випискою банку від 29.12.2018 року (а.с. 43-44).

Отже, за підрахунком позивача заборгованість ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА перед ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ за звітом про повне виконання робіт від 23.11.2018р. згідно додатку №1 від 22.10.2018р. до договору комісії № ЮУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. складає 414 520,32 грн.

Разом з тим, згідно додатку № 2 від 26.11.2018р. до договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. (а.с. 34), сторони встановили, що комісіонер від свого імені, але за рахунок і на користь комітента продає на експорт наступний товар: кукурудза 3 кл., українського походження, врожаю 2018 року, кількістю: 10 000,000 (десять тисяч тонн 000 кг) тонн+/-10%, за таких умов: умови постачання товару на експорт: FOB Чорноморськ, Одеська область, Україна, відповідно до Інкотермс-2010; комісіонер приймає на себе зобов`язання продати товар на експорт за ціною, не нижчою ніж 160,00 (сто шістдесят доларів 00 центів) доларів США за 1 т або в еквіваленті іншої валюти за крос-курсом НБУ; місце передачі товару на комісію: СРТ-ТОВ „Транссервіс 2008, смт. Молодіжне, Одеська область, Україна (далі „Термінал); термін передачі товару на комісію: не пізніше 30.12.2018р.; термін відвантаження товару на експорт: до 31.03.2019р.

В подальшому, 30.11.2018р. на виконання умов договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., згідно додатку №2 від 26.11.2018р., ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА передало, а ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ прийняло на комісію кукурудзу 3 кл., українського походження, врожаю 2018 року в кількості 7433,970 т, насипом, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом прийому-передачі товару на комісію №1 від 30.11.2018р. (а.с. 36).

04.01.2019 року між сторонами у справі було укладено додаткову угоду №1 до додатку №2 до договору комісії № ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. (а.с. 35), згідно умов якої комісійна плата комісіонера за оформлення операції з продажу на експорт товару кукурудза 3 кл., українського походження, врожаю 2018 року, що був переданий від комітента комісіонеру згідно з додатком № 2 від 26.11.2018 р. до договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., та актом прийому-передачі товару на комісію №1 від 30.11.2018р., становить 171,00 грн. за 1 т, в т.ч. ПДВ - 28,50 грн., та включає в себе всі витрати пов`язані з виконанням даного доручення.

Як стверджує позивач, у січні 2019 р. в рамках договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ відвантажило на експорт покупцю-нерезиденту Trans Trade RK SA (Швейцарія) товар кукурудзу 3 класу, українського походження, врожаю 2018 року в кількості 7419,102 т за ціною 160,00 доларів США за тону.

В подальшому, 05.01.2019 року ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА було прийнято та затверджено звіт комісіонера про повне виконання робіт згідно додатку № 2 від 26.11.2018р. до договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., у відповідності до якого комісіонер повинен перерахувати комітенту суму за реалізований на експорт товар в розмірі 32 657 915,99 грн. без ПДВ (п. 5 звіту), а комітент зобовязався перерахувати комісіонеру комісійну плату в сумі 1 271 208,90 грн. в т.ч. ПДВ 211 868,15 грн., яка включає в себе всі витрати пов`язані з виконанням даного доручення (п. 6 звіту).

Як стверджує позивач, в порушення умов договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. відповідач здійснив лише часткову оплату за звітом про повне виконання робіт від 05.01.2019р. згідно додатку № 2 від 26.11.2018р. до договору комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. в сумі 1062 916,00 грн., що підтверджується випискою банку від 22.01.2019 року (а.с. 42).

Отже, за підрахунком позивача заборгованість ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА перед ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ за звітом про повне виконання робіт від 05.01.2019р. згідно додатку №2 від 26.11.2018р. до договору комісії № ЮУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. складає 208 292,90 грн.

У відповідності до ст. 1013 Цивільного кодексу України, комітент повинен виплатити комісіонерові плату в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії.

Положеннями ст. 1022 Цивільного кодексу України визначено, що після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч. 1 ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно п. 1 ст. 628 цього кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.2 договору, комісійна плата виплачується комітентом прямим банківським переказом на поточний рахунок Комісіонера на протязі 30 банківських днів з дати підписання звіту комісіонера.

При цьому, суд зазначає, із змісту п. 6.2 договору вбачається, що обов`язок ТОВ „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА, як комітента за договором комісії №ІОУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. по сплаті комісійної плати позивачу не ставиться в залежність від виконання комісіонером - позивачем умов звіту щодо перерахування коштів за реалізований на експорт товар відповідачу, або самостійне вирахування позивачем комісійної плати із суми грошових коштів отриманих після продажу товару.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Між тим, відповідачем, в порушення вимог ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, не надано жодного доказу підтверджуючого повну сплату комісійної плати за договором комісії № ЮУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р. у відповідності до звітів від 23.11.2018р. та від 05.01.2019р.

Крім того, суд вважає за необхідне окремо наголосити, що добросовісність у правовідносинах означає здійснення сторонами заходів, спрямованих на уникнення правопорушення.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ та стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором №ЮУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., згідно звіту від 23.11.2018р. до додатку №1 від 22.10.2018р. та звіту від 05.01.2019р. до додатку № 2 від 26.11.2018р. у розмірі 622813,22 грн.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За умовами п. 8.2 договору, за несвоєчасну сплату комісійної плати комітент сплачує комісіонеру пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо нарахування відповідачу пені у загальному розмірі 29 458,99 грн. (а.с. 45-46), нарахованої по 12.03.2019 року, окремо щодо звіту від 23.11.2018р. та від 05.01.2019р., вважає їх вірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ та стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 622 813,22 грн. та пені у розмірі 29 458,99 грн.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви та за забезпечення позову, як витрати понесені позивачем та пов`язанні з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ІСТ ОІЛС УКРАЇНА (65001, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ГРЕЇН-ЕКСПОРТ (68000, м. Чорноморськ, пр-т Миру, буд. №2/2-Н; ) 622813/шістсот двадцять дві тисячі вісімсот тринадцять/грн. 22 коп. заборгованості за договором комісії № ЮУ/ГЕ-2018/10 від 19.10.2018р., 29458/двадцять дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят вісім/грн. 99 коп. пені та 10745/десять тисяч сімсот сорок п`ять/грн. 58 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 20 червня 2019 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська