ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. Справа№ 910/17461/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Осінчук В.Б. ( довіреність №2901-вих-1169 від 27.11.2018)

від відповідача: не з`явився

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2 : не з`явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської міської ради

на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2019 р.

у справі №910/17461/18 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Львівської міської ради

до Львівської обласної ради

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго",

на стороні відповідача - обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки"

про скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про скасування реєстрації права власності.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2019 р. провадження у справі №910/17461/18 за позовом Львівської міської ради до Львівської обласної ради, треті особи - Львівське комунальне підприємство "Залізничнетеплоенерго" та обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про скасування реєстрації права власності закрито.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що за своїм суб`єктивним складом, предметом та характером спірних правовідносин справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не господарського судочинства.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Львівська міська рада звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2019 р. у справі №910/17461/18 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивач у справі виступає в якості законного представника власника нерухомого майна, власником є територіальна громада м. Львів, і спір стосується порушення прав власності територіальної громади на нерухоме майно, допущенного Львівською обласною радою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Львівської міської ради та призначено справу до розгляду.

27.05.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 11.06.2019 року представник позивача, підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, ухвалу скасувати, справу направити на розгляд до суду першої інстанції.

Представники відповідача та третіх осіб у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 100-103).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогою про скасування реєстрації права власності відповідача на котельню, 2 по 16; І Ф-2, 361,6 кв.м по вул.. Данила Апостола, 16 в м. Львів, яка проведена неправомірно, оскільки здійснена на підставі рішення Львівської обласної ради, яке визнано нечинним постановою від 19.08.2014 року Львівського окружного адміністративного суду.

Так, спір у даній справі стосується правомірності реєстрації за відповідачем права власності на майно на підставі правовстановлюючого документу, виданого згідно нечинного рішення Львівської обласної ради .

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що за своїм суб`єктивним складом, предметом та характером спірних відносин справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства а не господарського.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами: по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства; по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 1 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду.

У випадку, якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб`єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративної юрисдикції України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній на момент звернення з позовом до суду, суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, необхідною та єдиною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, при цьому ці функції суб`єкт повинен здійснювати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

За таких обставин, справа адміністративної юрисдикції може передати на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта.

Однак предметом розгляду в справі, що переглядається, є вимоги про скасування державної реєстрації права власності Львівської обласної ради на котельню, 2 по 16; І Ф-2, площею 361,6 кв.м, за адресою м. Львів , вул. Данила Апостола, 16; внесення змін в розділ Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №101, шляхом вилучення відомостей щодо котельні 2 по 16; І Ф-2, площею 361,6 кв.м, за адресою м. Львів , вул. Данила Апостола, 16

У силу статей 3, 169 та 172 ЦК України органи місцевого самоврядування є органами, через які територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки як учасники цивільних відносин.

Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються законодавством України про місцеве самоврядування власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в своїй самоврядній діяльності не є підпорядкованими іншим органам місцевого самоврядування.

Справи у спорах між органами місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких органи місцевого самоврядування є учасниками цивільних відносин та реалізують повноваження власника майна, не мають ознак публічно-правового спору та належать до юрисдикції господарських судів.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з позовною заяви, підставою державної реєстрації права власності на нежиле приміщення, було рішення Львівської обласної ради №205 від 14.03.2007 року «Про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області на нежитлові приміщення та споруди» в частині п.9 додатку до рішення щодо оформлення права власності на котельню на вул. Данила Апостола, 16 площею 361,6 кв.м. та рішення Львівської обласної ради від 03.06.2008 року №584 «Про окремі питання права спільної власності територіальних громад Львівської області»

Підставою заявленого позову слугували обставини того, що правовстановлюючі документи, на основі яких проведено оспорювана державна реєстрація права власності на об`єкти нежитлового приміщення, скасовано в судовому порядку, постановою від 19.08.2014 року Львівського окружного адміністративного суду.

Аналізуючи зазначене колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами у справі відсутні правовідносини щодо адміністрування та підпорядкування, натомість характер спірних правовідносин свідчить про спір сторін щодо законності виникнення у відповідача права власності на нежитлове приміщення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria) указав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Водночас, зазначаючи про непідвідомчість цього спору господарським судам України, суд першої інстанції не врахував, що справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника майна, а також в інших спорах, які виникають з майнових відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору підвідомчі господарським судам.

Правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2019 року у справі № 614/2006/17, від 02.10.2018 у справі № 911/488/18, від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2019 року скасувати з направленням справи до господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Отже, місцевий господарський суд при прийнятті оскарженої ухвали наведеного не врахував, не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкову ухвалу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ГПК України передбачено, що підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду міста Києва від 18.03.2019 р. підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 74, 269, 275, 280 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Львівської міської ради на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі № 910/17461/18 задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2019 у справі № 910/17461/18 скасувати , справу направити до господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Стягнути з Львівської обласної ради (79008, м. Львів , вул. Винниченка, 18, код: 22340506) на користь Львівської міської ради (79006, м. Львів, пл. Ринок 1, код : 04055896) 1 921,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

Матеріали справи № 910/17461/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.06.2019р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко