ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2019 року Справа № 923/270/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Гридасова Ю.В. за участю секретаря судових засідань Зуденко Є.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАММЛЕР УКРАЇНА" (м. Київ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" (м. Каховка Херсонської області),

про стягнення 135 064 грн. 74 коп.,

за участю представників:

позивача - Присяжний В.А., адвокат, ордер серії ХС № 51975 від 04.06.19р.;

відповідача - Мозговий А.В., представник, дов. від 28.05.19р.

Позивач 09.04.2019 року звернувся до господарського суду Хеерсонської області з позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 03.06.19, просить стягнути з відповідача: 120 928,53 грн. основного боргу; 1209,28грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 11 306,82 грн. з урахуванням встаноленого індексу інфляції; 1 620,11 грн. з урахуванням 3% річних, за договором № 06/09/18 від 06.09.2018 року про тарнспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 року, справу розподілено судді Гридасову Ю.В.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін.

11.05.2019 року відповідач по справі надіслав до суду клопотання у якому просить, зокрема, розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою у справі від 13.05.19 судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, призначено на 04 червня 2019 року о 10:00.

У судовому засіданні оголошувалась перерва з 04.06.19 до 10 години 00 хвилин 10.06.19.

У судовому засіданні 10.06.19 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Позивач у позовній заяві та відповіді на відзив посилається на наступні обставини:

06 вересня 2018 року між позивачем і відповідачем було укладено Договір про транспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні № 06/09/18;

сторони 07 вересня 2018 р. уклали Заявку (36.04) на перевезення вантажів Відповідача у міжнародному сполученні за маршрутом Херсонська обл., місто Каховка - Велика Британія на суму 3700 ЄВРО, автомобілем DAF з дз ВТ3691ВІ/ НОМЕР_1 ;

факт розвантаження/отримання вантажу підтверджується відміткою вантажоотримувача у графі 24 міжнародних транспортних накладних CMR № б/н без зауважень;

як стверджує позивач, за фактом надання послуг та відповідно до п. 5.2. Договору, Відповідачу було передано оригінали документів, зазначених уп. 5.6. укладеного Договору, зокрема рахунок: № 74-1809-007 від 15.09.2018 р. на суму 120 928,53 грн.;

відповідно до умов п. 5.1. Договору розмір оплати за транспортно-експедиційні послуги відображується в замовленні;

як зазначає позивач, відповідно до п. 5.2.1. Договору оплата послуг проводиться протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати розвантаження вантажу у пункті призначення;

відповідно до даних, зазначених у графі 24 нижчевказаної CMR, розвантаження відбулось 14 вересня 2018 року;

як стверджує позивач, станом до 26 березня 2019 р. заперечень щодо неотримання від позивача повного комплекту документів, відповідач не надавав та отримання послуг від ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА» не спростовував;

відповідачем було підписано Акти виконаних робіт, чим, на думку позивача, додатково підтверджено прийняття послуг у повному обсязі на загальну суму послуг 120 928,53 грн.;

строк оплати рахунків, як зазначає позивач, настав 15 жовтня 2018 року відповідно; позивачем на адресу відповідача було направлено відповідну претензію, однак відповідач за надані послуги, у встановлений Договором строк, не розрахувався;

відповідно до умов п. 5.7. Договору позивачем нараховано пеню за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання;

відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано відповідачу суми з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних;

в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 903, 934, 929 ЦК України, ст. 173, 174, 180, 181, 193, 216, 220, 230, 231 ГК України.

Представник позивача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та заперечував проти аргументів відповідача, викладених у відзиві.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та письмових запереченнях посилається на наступні обставини:

02 листопада 2018 року, на підставі узгодженої та підписаної сторонами Заявки № SТ 4401, відповідно до інвойсу SТ 4401 від 02.11.2018, зі складу ТОВ "Грін Тім" було відвантажено готову продукцію, а саме: 734 пластикових пакетів цибулі свіжої чищенної на дерев`яних піддонах, загальною вагою брутто 11 480 кг, нетто - 11 120 кг, далі - Товар, в автомобіль/причеп реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , далі Автомобіль;

відповідно до Заявки Сторони погодили строк доставки вантажу 05.11.2018, температурний режим в рефрежираторі +2 °С (градуси Цельсія);

Проте, з невідомих причин, Товар було доставлено з запізненням на 2 календарні дні (07.11.2018 замість 05.11.2018).

під час транспортування вантажу, в рефрежираторі недотрумувався погоджений температурний режим, фактична температура Товару під час транспортування становила +7,4 °С градуси Цельсія замість + 2 °С градусів Цельсія;

07.11.2018, під час приймання Товару, представниками Одержувача було зафіксована невідповідність температурного режиму при транспортуванні та невідповідність якості Товару;

невідповідність температурного режиму була зафіксована безпосередньо під час відкриття рефрежиратора, про що зроблено запис в CMR № 210151 та у звіті про перевірку якості, далі Звіт;

відповідно до Звіту про перевірку якості Товару, цибуля не відповідає вимогам якості, маючи ознаки зневоднення та вторинного проростання листків та коренів, наявні цибулини з цвіллю, температурні вимоги не додержувались при транспортуванні: температура продукту під час розвантаження становила 7,4 °С, загальна кількість зіпсованої цибулі склала 70% від кількості зазначеної в інвойсі ST 4401 від 02.11.2018;

члени комісії одностайно дійшли висновку, що пошкодження цибулі викликано затримкою доставки та невиконанням вимог до температурного режиму під час транспортування, одержувач Товару законно відмовився від сплати 70% вартості Товару, зіпсованого не з його вини;

відповідно до умов п. 6.3. Договору Експедитор несе відповідальність перед Замовником за втрату та/або пошкодження вантажу, Експедитор відшкодовує Замовнику вартість втраченого та/або пошкодженого вантажу, зазначену в інвойсі, який супроводжує даний вантаж;

п.п. 6.9., 6.10.1. Договору передбачено, що у випадку запізнення замовленого автотранспорту в пункт завантаження та/або розвантаження понад 7 годин, Замовник має право зменшити оплату вартості ТЕП Експедитора на еквівалент 90,00 (Дев`яноста фунтів стерлінгів) GBP за кожну розпочату добу запізнення, доставка вантажу у пункт розвантаження повинна виконуватись до 16:00 години за місцевим часом. Доставка вантажу у пункт розвантаження після 16:00 години вважається запізненням і є підставою для зменшення вартості ТЕП та компенсації Замовнику завданих збитків;

в супереч досягнутим домовленостям, п.п. 2.4., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.5. Договору експедирування, позивач виконав свої зобов`язання щодо експедирування з простроченням на 2 дні, що підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) серії А №210151 від 02.11.2018, без дотримання відповідного температурного режиму, внаслідок чого завдав ТОВ Грін Тім збитки;

відповідачем було направлено позивачу претензію-вимогу № 12/11 від 12 листопада 2018 на суму 260 480,42грн з додатками;

у зв`язку з тим, що відповідь позивачем так і не була надіслана, 06 грудня 2018 року, ТОВ «Грін Тім» було повторно надіслано претензію до ТОВ « 3амлер Україна» цінним листом з описом вкладення;

18 грудня 2018 року ТОВ «Грін Тім» було отримано зустрічну претензію про оплату заборгованості (вих. № 0512 від 05.12.2018);

11 січня 2019 року ТОВ Грін Тім було направлено відповідь (вих. №3 від 11.01.2019) на претензію ТОВ 3амлер Україна, а також дублікат претензії ТОВ "Грін Тім № 12/11 від 12 листопада 2018 року з додатками, дану відповідь було направлено на всі відомі ТОВ "Грін Тім" адреси, кур`єрською службою доставки, поштою з описом вкладення, та було вручено за місцезнаходженням (юридичної адресою) ТОВ "Замлер Україна" 14.01.2019, та за іншими відомими адресами;

01 лютого 2019 року ТОВ "Грін Тім" було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного Кодексу України, відповідну заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.02.2019 було направлено на всі відомі ТОВ "Грін Тім" адреси, кур`єрською службою доставки, поштою з описом вкладення та було вручено за місцезнаходженням (юридичної адресою) ТОВ "Замлер Україна" 04.02.2019, та за іншими відомими адресами;

виходячи з вищевикладеного, на думку відповідача, у останнього відсутня будь-яка заборгованість перед позивачем;

представник відповідача у судовому засіданні також зазначив у втупному слові, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем всіх необхідних оригіналів документів за заявкою № 36.04 що, відповідно до умов п. 5.2. Договору, свідчить про не настання строку виконання грошового зобов`язання за вказаною заявкою, а відповідно і правових підстав для нарахування пені, інфляційних та 3% річних, у зв`язку з відсутністю зі строни відповідача протрочення виконання грошового зобов`язання.

Представник відповідача під час судового розгляду справи по суті (у вступному та заключному слові) заперечував проти позовних вимог та аргументів позивача, викладених у позові.

Позивачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

09.04.19 позов;

11.05.19 заява про зміну місцезнаходження;

04.06.19 заява про уточнення позовних вимог.

Відповідачем під час судового розгляду справи подані наступні заяви (по суті справи та з процесуальних питань):

11.05.19 письмове клопотання про витребування доказів;

04.06.19 відзив.

Заслухавши вступне та заключне слово представників учасників справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши в судовому засіданні докази, якими вони обґрунтовуються, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

06 вересня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Заммлер Україна" (надалі за текстом рішення - ТОВ «ЗАММЛЕР УКРАЇНА», «Експедитор», «Позивач») та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін Тім" (надалі за текстом рішення - ТОВ «ГРІН ТІМ», «Клієнт», «Відповідач») було укладено договір №06/09/18 про транспортно-експедиторське обслуговування перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполучені (надалі за текстом рішення - Договір). У зв`язку з чим, відповідно до ст. 11, 929 Цивільного Кодексу України, ст. 173 - 175, Господарського кодексу України, сторони вищевказаного Договору набули права та обов`язки обумовлені досягнутими домовленостями.

Відповідно до умов укладеного Договору, Експедитор зобов`язався організувати виконання визначених Договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів Клієнта автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, відповідно до умов, узгоджених сторонами в Заявках (п. 1.2. Договору).

Відповідно до умов п. 2.2 Договору на кожні окремі ТЕП оформлюється разовий Договір-Заявка, далі - Заявка, за формою узгодженою Сторонами перед початком надання послуг, яка містить опис умов і особливостей конкретного перевезення, відповідно до умов Договору і яка після узгодження Сторонами є невід`ємною його частиною.

Відповідно до умов п. 5.1. Договору розмір оплати за транспортно-експедиційні послуги відображується в замовленні.

Відповідно до умов п. 5.2. Договору оплата послуг Експедитора за кожну окрему ТЕП здійснюється Замовником шляхом банківського переказу коштів на рахунок Експедитора за умови належного виконання Експедитором ТЕП та надання Експедитором Замовнику усіх оригіналів документів, зазначених у п. 5.6. цього Договору, у наступні строки: (п. 5.2.1. Договору) Оплата послуг проводиться протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати розвантаження вантажу у пункті призначення за курсом НБУ на дату розвантаження.

Відповідно до умов п. 5.5. Договору всі штрафні санкції, зазначені в Договорі, підлягають оплаті Стороною, яка допустила порушення, в національній валюті за курсом НБУ, протягом 5 (П`яти) банківських днів з моменту отримання Стороною оригіналу рахунку-фактури та мотивованої претензії.

Відповідно до умов п. 5.6. Договору по закінченні перевезення Сторони обмінюються оригіналами документів: рахунків, актів наданих послуг, товарно-транспортних накладних/CMR, податкових накладних у термін, що не перевищує 14 (Чотирнадцять) календарних днів з моменту виконання ТЕП, якщо менший термін не встановлений законодавством.

Відповідно до умов п. 5.7. Договору за прострочення оплати рахунків Експедитора, Замовник виплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення оплати, але це більше 1 % від розміру заборгованості.

Відповідно до умов п. 6.3. Договору Експедитор несе відповідальність перед Замовником за втрату та/або пошкодження вантажу. Експедитор відшкодовує Замовнику вартість втраченого та/або пошкодженого вантажу, зазначену в інвойсі, який супроводжує даний вантаж.

Відповідно до умов п. 6.9., 6.10.1. Договору у випадку запізнення замовленого автотранспорту в пункт завантаження та/або розвантаження понад 7 годин, Замовник має право зменшити оплату вартості ТЕП Експедитора на еквівалент 90,00 (Дев`яноста фунтів стерлінгів) GBP за кожну розпочату добу запізнення. Доставка вантажу у пункт розвантаження повинна виконуватись до 16:00 години за місцевим часом. Доставка вантажу у пункт розвантаження після 16:00 години вважається запізненням і є підставою для зменшення вартості ТЕП та компенсації Замовнику завданих збитків.

07 вересня 2018 р. сторони узгодили та підписали Заявку № 36.04 на перевезення вантажів Відповідача у міжнародному сполученні за маршрутом Херсонська обл., місто Каховка - Велика Британія на суму 3700 ЄВРО, автомобілем DAF з дз ВТ3691ВІ/ НОМЕР_1 .

Факт розвантаження/отримання вантажу підтверджується відміткою вантажоотримувача у графі 24 міжнародних транспортних накладних CMR № б/н без зауважень. Відповідно до даних, зазначених у графі 24 вказаної CMR, розвантаження відбулось 14 вересня 2018 року.

Відповідачем було підписано Акти виконаних робіт за вказаною ТЕП на загальну суму послуг 120 928,53 грн.

Відповідачу було передано позивачем рахунок № 74-1809-007 від 15.09.2018 р. на оплату вартості наданих послуг на суму 120 928,53 грн.

Разом з тим, судом не приймається до уваги посилання позивача на дату виникнення у відповідача грошового зобов`язання за вказаною вище ТЕП з 15 жовтня 2018 року, оскільки обов`язковою умовою виникнення зазначеного грошового зобов`язання, відповідно до умов п. 5.2. Договору, є надання Експедитором Замовнику усіх оригіналів документів, зазначених у п. 5.6. цього Договору.

При цьому, позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем усіх оригіналів документів, зазначених у п. 5.6. цього Договору що, у свою чергу, свідчить про відсутність зі сторони відповідача прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаною вище ТЕП і, як наслідок, про відсутність правових підстав для нарахування відповідачу сум пені, інфляційних та 3% річних.

Крім того, 02 листопада 2018 року, на підставі узгодженої та підписаної сторонами Заявки № SТ 4401, відповідно до інвойсу SТ 4401 від 02.11.2018, зі складу ТОВ «Грін Тім» було відвантажено готову продукцію, а саме: 734 пластикових пакетів цибулі свіжої чищенної на дерев`яних піддонах, загальною вагою брутто 11 480 кг, нетто - 11 120 кг, далі - Товар, в автомобіль/причеп реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , далі - Автомобіль.

Відповідно до Заявки сторони погодили строк доставки вантажу 05.11.2018, температурний режим в рефрежираторі +2 °С (градуси Цельсія).

Товар було доставлено з запізненням на 2 календарні дні - 07.11.2018.

Під час транспортування вантажу в рефрежираторі недотрумувався погоджений температурний режим. Фактична температура Товару під час транспортування становила +7,4 °С градуси Цельсія.

07.11.2018, під час приймання Товару, представниками Одержувача було зафіксована невідповідність температурного режиму при транспортуванні та невідповідність якості Товару. Невідповідність температурного режиму була зафіксована безпосередньо під час відкриття рефрежиратора, про що зроблено запис в CMR № 210151 та звіті про перевірку якості, далі - Звіт. Невідповідність Товару за якістю зафіксована в звіті про перевірку якості. Відповідно до Звіту, цибуля не відповідає вимогам якості, маючи ознаки зневоднення та вторинного проростання листків та коренів, наявні цибулини з цвіллю. Температурні вимоги не додержувались при транспортуванні: температура продукту під час розвантаження становила 7,4 °С. Загальна кількість зіпсованої цибулі склала 70% від кількості зазначеної в інвойсі ST 4401 від 02.11.2018. Члени комісії одностайно дійшли висновку, що пошкодження цибулі викликано затримкою доставки та невиконанням вимог до температурного режиму під час транспортування.

Оскільки представники польської сторони (Одержувача) виявили псування 70 % Товару і ними було встановлено причину псування - затримка доставки Товару та недотримання температурного режиму, Одержувач Товару законно відмовився від сплати 70% вартості Товару, зіпсованого не з його вини.

Таким чином, в супереч умовам п. 2.4., 4.2.1., 4.2.2., 4.2.5. Договору експедирування, позивач виконав свої зобов`язання щодо експедирування, за вказаною вище заявкою ST 4401, з простроченням на 2 дні, що підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) серії А № 210151 від 02.11.2018, без дотримання відповідного температурного режиму, внаслідок чого завдав ТОВ «Грін Тім» збитки.

Відповідачем було проведено розрахунок суми збитків та направлено позивачу претензію-вимогу № 12/11 від 12 листопада 2018 на суму 260 480,42 грн. У зв`язку з тим, що відповідь позивачем не була надіслана, 06 грудня 2018 року ТОВ «Грін Тім» було повторно надіслано претензію до ТОВ « 3амлер Україна» цінним листом з описом вкладення. 18 грудня 2018 року ТОВ «Грін Тім» було отримано зустрічну претензію про оплату заборгованості (вих. № 0512 від 05.12.2018).

11 січня 2019 року ТОВ «Грін Тім» було направлено відповідь (вих. № 3 від 11.01.2019) на претензію ТОВ « 3амлер Україна», а також дублікат претензії ТОВ «Грін Тім» № 12/11 від 12 листопада 2018 року. Дану відповідь було направлено на всі відомі ТОВ «Грін Тім» адреси, кур`єрською службою доставки, поштою з описом вкладення, та було вручено за місцезнаходженням (юридичної адресою) ТОВ «Замлер Україна» 14.01.2019, та за іншими відомими адресами.

У зв`язку з відсутністю будь-якої відповіді та заперечень, 01 лютого 2019 року ТОВ «Грін Тім» було здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог в порядку ст. 601 Цивільного Кодексу України, далі - ЦК України. Відповідну заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.02.2019 було направлено на всі відомі ТОВ «Грін Тім» адреси, кур`єрською службою доставки, поштою з описом вкладення та було вручено за місцезнаходженням (юридичної адресою) ТОВ «Замлер Україна» 04.02.2019, та за іншими відомими адресами.

Виходячи з вищевикладеного, у Відповідача, на день вирішення даного спору, відсутня заборгованість перед Позивачем за Договором.

За вказаних обставин, аргументи, наведені позивачем, щодо наявності підстав для задоволення позову не приймаються судом, оскільки не відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Натомість, аргументи, наведені відповідачем, щодо відсутності підстав для задоволення позову, приймаються судом, оскільки відповідають фактичним обставинам справи, умовам укладеного сторонами Договору та вимогам законодавства.

Відповідно п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Відповідно до ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України: "неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання".

Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 934 Цивільного кодексу України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько- господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін гт^випн? (ущ досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Водночас в ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, іншт`х правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимогу що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 202, 203 ГК України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

Відповідно до ст. 220 Господарського кодексу України боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Ст. 224-225 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною...

Відповідно до ст. 226 Господарського кодексу України, далі - ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до пунку 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст.. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до положень частин 1 та 3 ст. 74, 76 - 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З`ясувавши викладені обставини, дослідивши в судовому засіданні подані докази, оцінивши аргументи учасників справи, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду не були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В даному випадку судові витрати покладаються на позивача у повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин та норм права, керуючись ст. ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256, 257, підпунктами 17.1, 17.5. підпункту 17, пункту 1 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення, через місцевий суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Дата складання повного рішення 18 червня 2019 р.

Суддя Ю.В. Гридасов