ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 Справа № 914/1015/18

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Бортник О.Ю. - головуюча, суддів Горецької З.В. та Долінської О.З., за участі секретаря судових засідань Чорної І.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту», м. Львів,

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Техбудстандарт», м. Львів,

до відповідача 2: Фізичної особи-підприємця Ящука Олексія Олександровича, м. Львів,

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 Львівської міської ради, м. Львів,

про: усунення перешкод у користуванні майном.

Представники сторін:

від позивача: Курилич А.Я. - адвокат,

від відповідача 1: Фостяк О.Я. - адвокат,

від відповідача 2: Фостяк О.Я. - адвокат,

від третьої особи: не з`явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту», м. Львів, звернулось до Господарського суду Львівської області з позовом про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Техбудстандарт», м. Львів, та Фізичної особи-підприємця Ящука Олексія Олександровича, м. Львів, усунути перешкоди у користуванні майном шляхом заборони вказаним особам проїзду по замощених площадках, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253 та належать позивачу на праві приватної власності, та звільнення замощених площадок від майна відповідачів.

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що він є власником нерухомого майна, а саме споруд - замощення.

Позивач передав в оренду за договором № 1 від 25.01.2017 р. відповідачу 1 замощені асфальтові площадки, відзначені на плані території (Додаток № 1 до Договору) під літерами «А» та «Б», у м. Львові по вул. Зеленій, 253, та надав відповідачу 1 дозвіл на проїзд автотранспорту через замощену площадку, зазначену під літерою «В» у Додатку № 1 до Договору оренди № 1. Після закінчення дії Договору оренди № 1 відповідач 1 відмовився повернути майно з оренди.

Щодо порушення права користування нерухомим майном відповідачем 2 позивач зазначає, що Ящук О.О. є директором відповідача 1 та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, який є орендарем суміжної земельної ділянки. На цій земельній ділянці розташовані будівлі, які належать відповідачам у справі. Отже, господарську діяльність на вище вказаній земельній ділянці проводять обидва відповідачі. Обидва користуються проїздом через замощення позивача та зберігають на ньому майно.

Ще однією підставою позову позивач вважає рішення № 72 від 19.01.2018 р. Львівської міської ради Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво відповідачем 2 адміністративного будинку на вул . Зеленій , 253 . Для будівництва цього об`єкта, на думку позивача, відповідач 2 використовуватиме майно позивача, оскільки на час подання позову відповідач 2 використовував для проїзду на свою ділянку тільки площадки позивача.

Як на правову підставу своїх позовних вимог позивач посилається на норми ст. ст. 291, 316, 317, 319, 321, ч. 2 ст. 386, ст. 391 ЦК України.

Стислий виклад заперечень відповідача 1 проти позову.

У відзиві (том справи І, а.с. 77-80) Товариство з обмеженою відповідальністю «Техбудстандарт» просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що позивачем не наданого жодних доказів, які б дозволили ідентифікувати належні йому площадки, та встановити факт незаконного використання цього майна відповідачем 1.

Позивачем не надано доказів використання його майна відповідачем 1.

Позивачем не надано доказів створення відповідачем 1 перешкод у користуванні майном позивачу.

Позивачем не надано доказів пошкодження цього майна відповідачами.

Відповідач 1 не використовує площадку позивача для проїзду автотранспорту, розміщення пересувних вагончиків та зберігання на ній свого рухомого майна. Відповідач 1 не створює перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем вказаним майном.

Щодо Договору оренди № 1 від 25.01.2017 р., то відповідач 1 підтверджує факт укладення такого договору, однак зазначає, що площадка під літерою «А» є зеленим газоном, площадки під літерами «Б» та «В» є частинами дороги загального користування. Відповідач 1 звертався до правоохоронних органів за фактом незаконного отримання позивачем з нього платні за користування цим майном.

Відповідач 1 заперечує отримання від позивача на підставі Договору № 1 площадки площею 5501,8 кв. м. Цей договір не є доказом використання відповідачем 1 нерухомого майна позивача, проїзду по ньому автотранспорту, розміщення пересувних вагончиків та зберігання іншого майна.

Відповідач 1 вважає, що позов подано з метою отримання рішення суду, яке заборонить відповідачу 1 проїхати чи пройти до свого нерухомого майна, яке знаходиться на суміжній земельній ділянці, по усіх існуючих на сьогодні проходах, проїздах тощо.

Стислий виклад заперечень відповідача 2 проти позову.

Відповідач 2 у відзиві (том справи І, а.с. 90-92) просить у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що у його використанні за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253, є виключно земельна ділянка площею 0,2464 га для розміщення та обслуговування будівель. Цю земельну ділянку відповідач 2 використовує на підставі Договору оренди землі від 28.04.2017 р., який зареєстровано у Львівській міській раді.

Витяг № 120391157 від 12.04.2018 р., на який посилається позивач, підтверджує право власності позивача на такий об`єкт нерухомого майна як трансформаторна підстанція загальною площею 27,7 м кв., а не на площадку площею 5501,8 кв. м.

Трансформаторна підстанція позивача разом з площадкою 5501,8 м кв. знаходиться у іншій частині земельного масиву по вул. Зеленій, 253, та не межує із земельними ділянками відповідача 2.

Відповідач 2 заперечує факт використання майна позивача, зазначає, що позивачем не вказано індивідуальних ознак свого майна. Земельна ділянка по вул. Зеленій , 253 , маж більше чотирьох га, на ній розташовано багато об`єктів нерухомого майна.

До суду 08.08.2018 р. надійшла заява позивача про збільшення та уточнення позовних вимог (том справи ІІ, а.а. 111-115). У цій заяві позивач просить:

В порядку ст. 392 ЦК України визнати право власності товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" () на площадки замощений загальною площею 5 501.08 кв. м. та шляхи площею 610 кв. м., які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253.

В порядку ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст. 20 ГК України, зобов`язати відповідача-1 на виконання умов договору № 1 від 25.01.2017 р., з метою усунення позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту перешкод у здійсненні права володіння та користування майном, звільнити від належного відповідачу-1 майна замощені площадки та передати позивачу замощені площадки за адресою: м: Львів, вул. Зелена, 253 за актом приймання-передачі, та зобов`язати припинити дії, які порушують право власності позивача на належне йому нерухоме майно, заборонивши відповідачу-1, як на момент звернення позивача до суду так і на майбутнє, розміщення майна та проїзд і стоянку належних йому та його працівникам транспортних засобів на замощених площадках, котрі є власністю позивача.

В порядку ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, ст. 20 ГК України зобов`язати відповідача-2, з метою усунення позивачу - товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" () перешкоду здійсненні права володіння та користування майном, звільнити від належного відповідачу-1 майна замощені площадки за адресом: м. Львів, вул. Зелена, 253, які є власністю позивача та припинити дії, які порушують право власності позивача на належне йому нерухоме майно, заборонивши відповідачу-2 та його працівникам, як на момент звернення позивача до суду так і на майбутнє, розміщення майна та проїзд і стоянку належних йому транспортних засобів па замощених площадках, котрі є власністю позивача.

В порядку ст. 20 ГК України , ст. ст. 16, 549-552, 785 ЦК України стягнути з відповідача-1 неустойку в розмірі подвійної плати за користування нерухомим майном позивача за час прострочення (з 01.01.2018 р. по 01.08.2018 р.) на суму 28 000 (двадцять вісім тисяч) грн. 00 копійок.

При цьому позивач, крім доводів, наведених у позовній заяві, посилається на те, що відповідач 2 користується під`їзними шляхами позивача. Позивач посилається на норми ст. ст. 20. 66, 173, 174, 175 ГК України, ст. ст. 11, 15, 16, 179, 181, 182, 187, 191, 204, 316, 321, 386, 391, 392, 785 ЦК України, ст. ст. 3-5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ст. ст. 5, 15 Закону України «Про приватизацію державних підприємств»

Заперечення позивача проти відзивів відповідачів.

Позивач стверджує, що усі капітальні та тимчасові будівлі і споруди за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253, як єдиний майновий комплекс належали позивачу і отримані ним у власність у процесі приватизації державного підприємства. Земельна ділянка під цими будівлями та спорудами перебуває у його користуванні.

Площадки «А», «Б» та «В» легко індентифікуються завдяки нанесенню їх на План земельної ділянки (території) до договору № 1 від 25.01.2017 р. та План земельної ділянки з експлікацією угідь та зазначенням розміщення споруд.

Листи від 29.12.2017 р. та від 19.04.2018 р. спростовують твердження відповідача 1 про те, що він не користувався майном позивача.

Планом відведення земельної ділянки на вул. Зеленій, 253, спростовуються твердження відповідача 2 про те, що він не користується проїздом через замощення та шляхи позивача. На цьому плані зеленим кольором позначено під`їзд площею 0,0490 га до земельної ділянки відповідача 2.

Актами та матеріалами фотофіксації підтверджується використання відповідачами нерухомого майна позивача.

Ухвалою суду від 03.09.2018 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" про збільшення та уточнення позовних вимог, подану суду 08.08.2018р., вх. № суду 2106/18, задоволено частково, прийнято її до розгляду як заяву про зміну предмета позову в частині вимог про : «В порядку ст.ст.16, 386, 391 ЦК України, ст. 20 ГК України, зобов"язати відповідача-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Техбудстандарт" () на виконання умов договору № 1 від 25.01.2017р., з метою усунення Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" () перешкод у здійсненні права користування майном, звільнити від належного відповідачу-1 майна замощені площадки за адресом: м. Львів, вул. Зелена, 253, та зобов"язати припинити дії, які порушують право власності позивача на належне йому нерухоме майно, заборонивши відповідачу-1, як на момент звернення позивача до суду так і на майбутнє, розміщення майна та проїзд і стоянку у належних йому та його працівникам транспортних засобів на замощених площадках, котрі є власністю позивача.

-В порядку ст.ст 16, 386, 391 ЦК України, ст.20 ГК України зобов"язати відповідача-2 - Фізичну особу-підприємця Ящука Олексія Олександровича (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), з метою усунення Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" () перешкод у здійсненні права користування майном, звільнити від належного відповідачу-1 майна замощені площадки за адресом: м.Львів, вул.Зелена, 253, та припинити дії, які порушують право власності позивача на належне йому нерухоме майно, заборонивши відповідачу-2 та його працівникам, як на момент звернення позивача до суду так і на майбутнє, розміщення майна та проїзд і стоянку належних йому транспортних засобів на замощених площадках, котрі є власністю позивача.».

У прийнятті до розгляду решти вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне підприємство побуту" вх. № суду 2106/18 від 08.08.18р. відмовлено.

Стислий виклад заперечень відповідачів проти заяви про збільшення та уточнення позовних вимог.

Відповідачі у відзивах (том справи І, а. с. 206-207 та 214-215) вважають заяву позивача заявою, якою одночасно змінюється і предмет і підстави позову, а також заявляються нові вимоги.

Стислий виклад позиції третьої особи.

Третя особа повідомляє суд, що 10.05.2007 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 823 «Про користування ВАТ "Будівельно-монтажне підприємство побуту" земельними ділянками на вул. Зеленій, 253 у м. Львові». Вказаною ухвалою міської ради передано ВАТ "Будівельно-монтажне підприємство побуту" земельні ділянки на вул. Зеленій, 253 загальною площею 2,6886 га, у тому числі земельну ділянку площею 0,1070 га залишено у спільному користуванні (проїзд).

На підставі ухвали Львівської міської ради від 10.05.2007 року № 823 було укладено договір оренди землі від 23.09.2007 року № С-844 (зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 16.05.2008 року за № 04:08:438:00066 кн. записів 04-6) та договір оренди землі від 23.09.2007 року № С-846 (зареєстрований у Львівському міському відділі Львівської регіональної філії Центру ДЗК 16.05.2008 року за № 04:08:438:00065 кн. записів 04-6).

Термін дії укладених з позивачем договорів оренди землі закінчився, договори оренди землі не переукладалися.

10.11.2016 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 1228 «Про затвердження фізичній особі - підприємцю Ящуку О. О. проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання земельних ділянок на вул . Зеленій, 253 ». Вказаною ухвалою міської ради вилучено, за згодою, з користування приватного акціонерного товариства "Будівельно-монтажне підприємство побуту" земельні ділянки площею 0,2464 га і площею 0,0268 га на вул. Зеленій, 253, а також затверджено фізичній особі - підприємцю Ящуку Олексію Олександровичу проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано земельні ділянки на вул. Зеленій, 253 для обслуговування виробничих будівель за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі промисловості: площею 0,2464 га (кадастровий номер :04:002:0065) в оренду терміном на 10 років; площею 0,0268 га у межах червоних ліній без права капітального будівництва і посадки багаторічних насаджень (кадастровий номер :04:002:0066) в оренду терміном на 5 років.

Третя особа зазначає, що з представлених позивачем документів неможливо встановити, де саме знаходяться зареєстроване за ним майно - площадка замощення під літ. «А», площею 5501,8 кв. м та шляхи літ. «В», площею 610 кв. м. При цьому, земельні ділянки по вул. Зелена, 253 у м. Львові перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Львова.

З представлених позивачем документів вбачається, що площадка замощення під літ. «А» та шляхи літ. «В» не є об`єктами нерухомого майна, а є спорудами. При цьому, представлені позивачем документи не підтверджують, що вказані споруди є приналежністю головної речі - трансформаторної підстанції літ «Ф-1» або її складовою частиною.

Відповідно до визначення термінів, що вказані в п. 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24 травня 2001 року № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2018 року № 186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001р., за № 582/5773, замощення - це спеціальне покриття вздовж зовнішнього боку стін будинку для захисту фундаментів від атмосферних опадів.

З представлених позивачем технічних паспортів неможливо ідентифікувати та встановити фактичне місце розташування площадки замощення під літ. «А», площею 5501,8 кв. м та шляхів літ. «В», площею 610 кв. м.

Оскільки матеріали господарської справи, а також матеріали інвентарної справи на трансформаторну підстанцію не дають можливості встановити місце розташування площадки замощення під літ. «А» та шляхів літ. «В», то немає підтвердження використання відповідачами майна позивача для проїзду автотранспорту, розміщення свого майна, створення тим самим перешкод у користуванні та розпорядженні позивачем своїм майном, пошкодження відповідачами майна позивача.

Враховуючи вищевикладене, Львівська міська рада проти позову заперечує, вважає його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява залишалась без руху з підстав, викладених в ухвалі суду від 08.06.2018 р.

Ухвалою суду від 18.06.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Позивачем 08.08.2018 р. подано заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, яка ухвалою суду від 03.09.2018 р. прийнята до розгляду в частині позовних вимог, які не були новими та не являли собою одночасну зміну і предмета і підстав позову.

Ухвалою суду від 13.08.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження, долучено до матеріалів справи докази, подані відповідачем 2, оголошено перерву у підготовчому засіданні.

У судовому засіданні 03.09.2018 р. оголошувалась перерва до 11.09.2018 р.

Підготовче засідання у справі відкладалось з підстав, наведених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою суду від 17.09.2018 р. за клопотанням позивача йому повернуто з державного бюджету 3682 грн. судового збору.

Ухвалою суду від 10.10.2018 р. призначено колегіальний розгляд справи № 914/1015/18.

Внаслідок автоматичного визначення складу колегії суддів з розгляду справи № 914/1015/18 до складу колегії суддів із розгляду справи увійшли судді: Бортник О.Ю. - головуюча. Судді: Мазовіта А.Б. та Козак І.Б. Ухвалою суду від 17.10.2018 р. прийнято справу до розгляду колегіально та витребувано за клопотаннями позивача і відповідачів докази.

Ухвалою суду від 22.11.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження. Відкладено підготовче засідання у справі з підстав, викладених в ухвалі та витребувано повторно докази.

Підготовче засідання у справі відкладалось та докази витребовувались судом з підстав, зазначених в ухвалі суду від 18.12.2018 р.

В зв`язку з перебуванням суддів Мазовіти А.Б. та Козак І.Б. у відпустці, внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями, замість судді Мазовіти А.Б. для розгляду справи в складі колегії суддів визначено суддю Пазичева В.М. та суддю король М.Р.

Ухвалою суду від 09.01.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 Львівську міську раду.

В зв`язку з з перебуваням судді Пазичева В.М. у відпустці, внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями, його замінено на суддю Сухович Ю.О.

Підготовчі засідання у справі відкладались та строк підготовчого провадження продовжувався з підстав, викладених у наявних в матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою суду від 15.04.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

В зв`язку з перебуванням судді Сухович Ю.О. у відпустці, внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями, його замінено на суддю Долінську О.З.

У судових засіданнях з розгляду справи по суті оголошувались перерви до 29.05.2019 р. та 11.06.2019 р.

Мотивувальна частина рішення.

Судом встановлено, що 25 січня 2017 р. позивач та відповідач 1 підписали Договір № 1 та акт приймання-передачі нерухомого майна до Договору № 1 (том справи І, а.с. 14-16). Відповідно до цих документів, позивач передав відповідачу 1 в платне строкове користування замощені асфальтові площадки за адресою: м . Львів, вул. Зелена, 253 , відзначені на плані території Додаток № 1 під літерами «А» та «Б» та нежитлове приміщення площею 2 м кв. за цією ж адресою, а також позивач надав дозвіл на проїзд автотранспорту, належного відповідачу 1, через замощену асфальтову площадку, яка відмічена у Додатку 1 під літерою «В».

Наявний у матеріалах справи Додаток № 1 (том справи І. а.с. 17 та 143) не містить жодних застережень на ньому, які б свідчили про погодження його змісту відповідачем 1 (підпису уповноваженої особи, печатки щодо).

Позивачем 27.01.2017 р. здійснено державну реєстрацію права приватної власності на трансформаторну підстанцію з відповідними спорудами загальною площею 27,7 м кв. У описі об`єкта зазначено серед інших споруд й площадку замощення «а» - 5501,8 кв. м. Наведене підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 120391157 (том справи І. а.с. 13).

Позивач стверджує, що відповідач 1 орендовані площадки після закінчення строку дії Договору № 1 від 25.01.2017 р. не повертає, продовжує ними користуватись та разом з відповідачем 2 тримає на них свої автомобілі, тимчасові вагончики тощо, чим чинить позивачу разом із відповідачем 2 перешкоди у користуванні належним йому на праві власності нерухомим майном.

Відповідачі заперечують факт використання нерухомого майна позивача та чинення йому перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном.

Таким чином, спір у справі виник з приводу правовідносин, пов`язаних із захистом в порядку, встановленому ст. 391 ЦК України, права власника на користування та розпорядження своїм майном.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази та матеріали інвентаризаційної справи (папка 1125 на об`єкт Ф-1, розташований по вул. Зеленій, 253 , у м. Львові), заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Згідно з приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як на підставу захисту судом свого права, передбаченого ст. 391 ЦК України, від порушень з боку відповідачів, позивач посилається на неповернення відповідачем 1 площадок замощення по акту приймання-передачі після закінчення дії договору № 1, укладеного 25.01.2017 р.

Суд дійшов висновку, що згаданий вище договір № 1 не є укладеним в частині користування замощеними асфальтовими площадками під літерами «А» та «Б» та в частині надання дозволу на проїзд автотранспорту відповідача 1 через замощену асфальтову площадку, яка відмічена в додатку № 1 під літерою «В», в силу приписів ст. ст. 401, 404, ч. 1 ст. 638, ст. 760 ЦК України.

Між позивачем та відповідачем 1 не досягнуто у належній формі, встановленій п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України, згоди щодо такої істотної умови договору № 1 як предмет договору (площадки під літерами «А», «Б» та «В»). Предметом договору № 1, відповідно до приписів ст. ст. 401, 403, 404, ч. 1 ст. 760 ЦК України, може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

У Договорі № 1 (том справи І, а.с. 14-15), акті приймання-передачі нерухомого майна від 25 січня 2017 р. (том справи І, а.с. 16), додатку до договору № 1 (том справи І, а.с. 17 та 143) відсутні індивідуальні ознаки нерухомого майна, яке передається у користування (площадки), такі як загальна площа, довжина, ширина, висота над рівнем землі, форма тощо.

Посилання позивача на Додаток до Договору (том справи І, а.с. 143) як на документ, який визначає індивідуальні ознаки площадок, судом до уваги не беруться. Вказаний доказ не є допустимим, належним та достатнім доказом погодження сторонами такої істотної умови договору як предмет договору в частині замощених площадок. План земельної ділянки, на якому виділено три геометричні фігури, не містить відміток про його погодження відповідачем 1 (підпису відповідальної особи, печатки тощо), на ньому не зазначено площі нерухомого майна, розмірів площадок, адреси їхнього місцезнаходження тощо. Представник відповідача 1 у судових засіданнях не підтвердив факту погодження відповідачем 1 додатку до Договору № 1, зазначив, що вказані площадки неможливо ідентифікувати в зв`язку з відсутністю індивідуальних ознак нерухомого майна, факт підписання договору № 1 та акту приймання-передачі майна пояснив необхідністю забезпечення проїзду до свого нерухомого майна, який позивач блокував.

Плани земельної ділянки, викопіювання з генплану міста Львова, наявні у матеріалах справи (том справи І, а.с. 133, 134, 166-168, 179) підтверджують, що площа земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253, становить більше гектара. На цій ділянці розміщена значна кількість будівель та споруд. За наведених обставин, у суду відсутні належні допустимі та достатні докази наявності підстав для обґрунтованого висновку про досягнення сторонами Договору № 1 згоди, у належній формі, щодо такої істотної умови договору як його предмет в частині замощених асфальтових площадок.

Договір № 1 від 25 січня 2017 р. з додатком та акт приймання-передачі нерухомого майна від 25 січня 2017 р., укладені між позивачем та відповідачем 1, не є доказами того, що відповідачі чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності нерухомим майном. Ці документи також не є доказами наявності у відповідача 2 обов`язку звільнити від майна, належного відповідачу 1, споруди позивача.

Як на підставу свої позовних вимог позивач також посилається на ту обставину, що у нього є право власності на нерухоме майно, площадки під літерами «А», «Б» та «В».

На підтвердження своїх доводів позивач подав Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 120391157 від 12.04.2018 р. (том справи І, а.с. 13) на площадку замощення «а», площею 5501,8 м кв., яка є складовою частиною або приналежністю складної (головної) речі, а саме: трансформаторної підстанції загальною площею 27,7 м кв., що розташована по вул. Зеленій, 253 , у м. Львові. Крім цього, позивачем подано наказ Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області за № 283 від 16 березня 1998 р. та Перелік майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство побуту». Цей перелік підписано начальником регіонального відділення фонду 28 березня 2005 р. У переліку вказано, що згідно з наказом № 283 від 1603.1998 р. регіональне відділення ФДМУ по Львівській області передало відкритому акціонерному товариству «Будівельно-монтажне підприємство побуту» об`єкти нерухомості, у тому числі шляхи та площадку, позиція 15 (том справи І, а.с. 129, 130).

Таким чином, площадки замощення, яких стосується спір у справі, та площадка, про яку йдеться у Витягу та у Переліку не є тотожними індивідуально визначеними об`єктами нерухомого майна.

У матеріалах справи немає первинних доказів, які підтверджували посилання позивача на ту обставину, що площадки замощення, які є предметом спору у справі, є приналежністю головної речі - трансформаторної підстанції під літерою «Ф-1» або її складовою частиною. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 120391157 від 12.04.2018 р. (том справи І, а.с. 13) не є таким документом, оскільки він лише засвідчує факт державної реєстрації (офіційного підтвердження державою) права власності позивача на такий об`єкт нерухомого майна як трансформаторну підстанцію, площею 27,7 м кв. під літерою «Ф-1».

Наявними у матеріалах справи планами земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253 (том справи І, а.с. 106, 133, 134, том ІІ, а.с. 103, 113, 223, 233), викопіюваннями з генплану міста (том справи І, а.с. 166, 179), ситуаційною схемою (том справи І, а.с. 178), схематичним планом земельної ділянки, який наведено у поданому позивачем технічному паспорті (том справи І, а.с. 223, на звороті), на яких відображено будівлі та споруди, розташовані за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 253, підтверджується та обставина, що земельна ділянка, на якій, як стверджує позивач, розташована належна йому площадка площею 5501,8 м кв., розділена шляхами (проїздом) та будівлею гаража (Б-2) (том справи І, а.с. 134, 223, на звороті) і фактично складається із трьох земельних ділянок, які не з`єднані між собою фізично. Вказане підтверджується поданим позивачем Планом земельної ділянки (том справи І, а.с. 134). На згаданому Плані земельної ділянки відсутня площадка замощення площею 5501,8 м кв. Відсутній такий об`єкт і на поданому позивачем Схематичному плані земельної ділянки без підпису та дати виготовлення (том справи І, а.с. 223).

Усе наведене у сукупності не дозволяє суду достовірно встановити, якими саме площадками замощення позивача перешкоджають йому користуватись та розпоряджатись відповідачі та чи такі перешкоди з боку відповідачів мають місце, оскільки не можливо точно встановити, де знаходиться нерухоме майно, право користування та розпорядження яким просить захисти позивач. Позивачем не надано доказів на підтвердження площі, розмірів та належності йому на праві власності майна, права на користування та розпорядження яким він просить захистити.

Крім цього, позивачем не спростовано доводів відповідачів про те, що вони не використовують нерухомого майна позивача та не чинять йому перешкод у розпорядженні цим майном, а також доводів відповідача 2 про те, що позивач, шляхом подачі такого позову, чинить йому перешкоди у проїзді єдиним можливим шляхом до нерухомого майна, яке використовується ним на законних підставах (том справи І, а.с. 20). За таких обставин, позбавлення відповідачів рішенням суду єдиної можливості доїхати до майна, яке використовується ними на законних підставах, суперечитиме основним засадам (принципам) господарського судочинства, які закріплені у пунктах 1, 2, 4, 6, 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України, загальним засадам цивільного законодавства, закріпленим у ст. 3 ЦК України.

Суд не бере до уваги посилання позивача на рішення Львівської міської ради № 72 від 19.01.2018 р., оскільки таке рішення відповідачами не приймалось, воно стосується затвердження містобудівних умов та обмежень проектування об`єкта будівництва, а не використання відповідачами площадок замощення позивача.

Долучені позивачем до матеріалів справи фотографії не засвідчують, що на них зображено належну позивачу площадку замощення площею 5501,8 м кв., чи її складові частини, а також що на фотографіях зображено транспортні засоби відповідачів у справі.

Суд не бере до уваги Актів від 27.07.2018 р. та 30.07.2018 р. та списків автотранспорту до них (том справи І, а.с. 144-147), оскільки вони складені зацікавленою стороною - позивачем та містять перелік автотранспорту без посилань на докази, які б підтверджували, що зазначені у них транспортні засоби є власністю позивача, а не належать приватним особам, котрі порушують правила паркування автотранспорту.

За наведених обставин, у суду відсутні правові підстави для висновку про порушення відповідачами прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Судовий збір у справі на підставі ч. 1 ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 2, 3, 13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 129, 236-241 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 253, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХБУДСТАНДАРТ» (79053, м. Львів, вул. Наукова, 2Б, код ЄДДРПОУ 39050478) та до Фізичної особи-підприємця Ящука Олексія Олександровича ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2, Львівської міської ради (79000, м. Львів, площа Ринок, 1, ) відмовити повністю.

2. Судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне підприємство побуту» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 253, ).

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.06.2019 р.

Головуючий суддя Бортник О.Ю.,

Суддя Горецька З.В.,

Суддя Долінська О.З.