ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Справа №902/620/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Саврій В.А. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Берун О.О.

за участю представників сторін:

позивача: представник Васійчук Л.Ф. - адвокат

відповідача: представник Якимчук О.М. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Вінницької області, ухваленого 20.02.19р. суддею Колбасовим Ф.Ф. у м.Вінниці, повний текст складено 04.03.19р. у справі №902/620/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут"

про стягнення 233 769,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.02.2019р. у справі №902/620/18 задоволено частково позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" про стягнення 233769, 55 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача 1612, 82 грн. - пені за прострочення зобов`язання щодо оплати наданих послуг згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015р. №/Н001, 160,50 грн. - 3% річних, 1762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні позову про стягнення 52400,21 грн. - інфляційних втрат, 146542,17 грн. - пені, 33053,88 грн. - 3 % річних позивачу відмовлено.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем прострочено строк виконання зобов`язань за договором транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 01.07.2015 року №/Н001.

2.2. Поряд з тим, визначаючи періоди нарахування пені 3% річних та сум інфляційних втрат та нараховуючи за ці періоди суми штрафних санкцій та суми річних і інфляційних втрат, позивач не врахував оплату послуг як грошовими коштами, так і з урахуванням спільних протокольних рішень, які мають наслідком зміну порядку і строку проведення розрахунків за основним договором.

2.3. Відтак у даних правовідносинах, оскільки сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за договором, нарахування штрафних санкцій та сум річних і інфляційних втрат має здійснюватися у періоди і виходячи із сум простроченої оплати як грошовими коштами, так і з урахуванням спільних протокольних рішень, якими погашалася заборгованість попереднього періоду.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження; скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 20.02.2019р. у справі №902/620/18 в частині відмови в задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача 146542,17 грн. - пені, 52400,21 грн. - інфляційних втрат та 33053,88 грн. - 3% річних; ухвалити в скасованій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги позивача за позовом та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" пеню в сумі 146542,17 грн., інфляційні втрати в сумі 52400,21 грн. та 3% річних в сумі - 33053,88 грн.; відшкодувати за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз збут" витрати по оплаті судового збору за оскарження в частині Акціонерним товариством "Укртрансгаз" в апеляційному порядку рішення господарського суду Вінницької області від 20.02.2019р. у справі №902/620/18.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції (в частині стягнення) прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, обставинам справи, а також таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права.

3.3 Наведені висновки суду першої інстанції свідчать про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Звертає увагу, що штрафні санкції на суму заборгованості, яка була погашена відповідачем спільними протокольними рішеннями не враховувались.

3.4. Розрахунки проводяться за угодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Отже розрахунки, які містяться за Порядком, є лише одним із способів виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором і вказаний Порядок, затверджений постановою КМУ №20 від 11.01.2005р., не змінював та не змінює строки виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за договором, передбачених умовами п.5.5. Договору.

3.5. Як позивачем так і відповідачем до Договору не вносились зміни ні відносно строків виконання Відповідачем грошових зобов`язань за цим Договором, ні щодо порядку здійснення розрахунків. Умови Договору в частині строків оплати послуг не зазнали імперативного впливу держави шляхом їх врегулювання постановою КМУ №20 від 11.05.2005р., адже такі правовідносини є виключно цивільно-правовими та можуть визначатись виключно сторонами зобов`язань.

3.6. Вважає, що у будь-якому випадку, підлягають обов`язковому задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача в повному обсязі пені в розмірі 148154,99 грн., 3% річних в сумі 33214,38 грн. та інфляційних втрат в сумі 52400,21 грн., які були нараховані позивачем за прострочення відповідача його грошових зобов`язань.

3.7. На думку апелянта, судом першої інстанції безпідставно і необґрунтовано відмовлено у стягненні інфляційних втрат та проведено перерахунок пені, 3% річних за період з 22.01.2018р. - 30.01.2018р., оскільки як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні остаточний розрахунок за транспортований природний газ за грудень 2017р. згідно Алгоритму відповідач провів 28.02.2018р.

3.8. Вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всіх обставин справи при відмові (в оскаржуваній частині) у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

3.9. У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримала, просить її задоволити.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. До початку розгляду апеляційної скарги від відповідача надійшов відзив на таку скаргу, у якій він заперечує доводи апелянта, вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. В судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення, наведені у відзиві, вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства, підстав для його зміни чи скасування не має, а відтак апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення, а оскаржуване процесуальне рішення без змін.

4.2. Інших заяв, клопотань до початку розгляду апеляційної скарги від учасників провадження у даній справі не надійшло.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Вінницької області від 20.02.2019 року у справі №902/620/18 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Бюджетний Кодекс України;

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній на момент існування договірних відносин);

"Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015р.;

Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256 (надалі - Порядок №256);

Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/68;

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. Як вбачається із матеріалів справи між позивачем (в договорі - "Газотранспортне підприємство") та відповідачем (в договорі "Замовник") 01.07.2015 року було укладено Договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/Н001т (надалі - Договір).

7.2.1. Відповідно до п. 1.1. Договору Газотранспортне підприємство зобов`язується надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (далі - ГРС), а Замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

7.2.2. Згідно п.1.2. Договору річний плановий обсяг транспортування природного газу (далі - газ) Замовника складає 280000,00тис.куб.м., у тому числі по місяцях: липень - 16000,00 тис.куб.м., серпень - 17000,00тис.куб.м., вересень - 17000,00тис.куб.м., жовтень - 45000,00 тис.куб.м., листопад - 75000,00тис.куб.м., грудень - 110000,00тис.куб.м. Газ Замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання.

7.2.3. Підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу газу, наявності в Замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (п. 2.1. Договору).

7.2.4. Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи Газотранспортного підприємства (п. 2.2. Договору).

7.2.5. Газотранспортне підприємство приймає газ від Замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ Замовнику в загальному потоці в газорозподільні мережі (п. 2.4. Договору).

7.2.6. Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг) (п. 3.1. Договору).

7.2.7. Газотранспортне підприємство до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печатками Газотранспортного підприємства (п. 3.2. Договору).

7.2.8. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку (п. 3.3. Договору).

7.2.9. Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4. Договору).

7.2.10. Розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Газотранспортне підприємство зобов`язується розміщувати інформацію про чинні тарифи та своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації (п. 5.1. Договору).

7.2.11. Тарифи, визначені в п. 5.1. Договору, є обов`язковими для Сторін з дати набрання ними чинності. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись Сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами Договору (п. 5.2. Договору).

7.2.12. Згідно п. 5.5. Договору оплати вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

7.2.13. Відповідно до п. 5.6. Договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здiйснює оплату послуг з транспортування газу у мiсяцi, у якому здiйснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного НОМЕР_1 у порядку, установленому алгоритмом розподiлу коштiв, що надходять на поточнi рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується нацiональною комiсiєю, що здiйснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за наданi у звiтному мiсяцi послуги проводиться Замовником до двадцятого числа мiсяця, наступного за звiтним, вiдповiдно до акта наданих послуг та з урахуванням ранiше перерахованих коштів.

7.2.14. У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. (п. 7.3. Договору).

7.2.15. Цей Договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015р., а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов`язань за цим Договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із ОСОБА_1 не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п. 11.1. Договору).

7.3.. Позивач, на виконання умов Договору надав у травні - грудні 2016р., у січні - грудні 2017р. відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на загальну суму 43339028,64 грн., що стверджується складеними та підписаними актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами (а.с.20 - 39).

7.4. Оплату за послуги з транспортування природного газу Відповідач провів в повному обсязі на суму 43339018,64 грн.

7.4.1. Розрахунок відповідачем було здійснено наступним чином:

- частину вартості послуг з транспортування природного газу, отриманого відповідно до договору на суму 10949634,52 грн. відповідач оплатив згідно з алгоритмом розподілу коштів, затвердженим відповідною постановою НКРЕКП;

- іншу частину вартості отриманого природного газу на суму 32389384,12 грн. - за рахунок коштів, отриманих відповідно до приписів чинної на той час постанови КМУ від 11.01.2015р. №20 на підставі спільних протокольних рішень та в порядку передбаченому постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

7.4.2. Мiж Головним управлiнням Державної казначейської служби України у Вiнницькiй областi, Департаментом фiнансiв Вiнницької обласної державної адмiнiстрацiї, ТОВ "Вiнницягаз Збут", ПАТ "Укртрансгаз" та НАК "Нафтогаз України" було пiдписано спільні протокольнi рiшення:

- №3612/у вiд 26.12.2016р. на суму 4000000,00 грн. (частина була зарахована в рахунок погашення заборгованостi за наданi послуги з транспортування у минулий перiод вiдповiдно до Рiшення Господарського суду Вінницької областi вiд 25.05.2018р. по справi №902/471/16) - за транспортування газу за 2016р.,

- №414/у вiд 19.01.2017р. на суму 6300000,00 грн. - за транспортування газу за 2016р.,

- №413/у вiд 19.01.2017р. на суму 2000000,00 грн. - за транспортування газу за 2016р.,

- №1374/у вiд 21.02.2017р. на суму 3000000,00 грн. - за транспортування газу за 2017р.,

- №168/УТГ вiд 20.03.2017р. на суму 5000000,00 грн. - за транспортування газу за 2017р.,

- №2444/у вiд 20.04.2017р. на суму 3000000,00 грн. - за транспортування газу за 2017р.,

- №3502/у вiд 18.09.2017р. на суму 1963500,00 грн. - за транспортування газу за 2017р.,

- №3755/у вiд 19.10.2017р. на суму 1886500,00 грн. - за транспортування газу за 2017р.,

- №4467/у вiд 18.12.2017р. на суму 3747528,18 грн. - за транспортування газу за 2016р.

7.4.3. Господарським судом Вінницької області під час розгляду даної справи враховано, що 25.05.2018р. цим же судом ухвалено рішення у справі №902/471/116 (залишено в силі постановою Верховного Суду України від 27.11.2018р.), предметом спору та дослідження якого було стягнення заборгованості та штрафних санкцій по договору №/Н0014 від 01.07.2016р. за період липня 2015р. - квітня 2016р. (попередній період).

7.4.4. 26.12.2016р. мiж Головним управлiнням Державної казначейської служби України у Вiнницькiй областi, Департаментом фiнансiв Вiнницької обласної державної адмiнiстрацiї, ТОВ "Вiнницягаз Збут", ПАТ "Укртрансгаз" та НАК Нафтогаз України було пiдписано спільне протокольне рiшення №3612/у на суму 4000000,00 грн., на підставі якого було здійснено погашення заборгованості, яка мала місце у справі №902/471/16 в розмірі 2199036,86 грн. Залишок цієї суми в розмірі 1800963,14 грн. з розбивкою частинами на вартість отриманих пільг та субсидій у відповідному місяці зараховано відповідачем в рахунок погашення заборгованості за травень, червень, липень, серпень, вересень та жовтень 2016р., що відображено в розрахунку погашення основного боргу.

7.4.5. На виконання зазначених спiльних протокольних рiшень Вiдповiдачем здійснювалось погашення заборгованостi за протранспортований в 2016-2017 роках природний газ вiдповiдно до договору №/Н001 вiд 01.07.2015 року, а саме: 28.12.2016р. в сумi 4000000,00 грн. (за наданi послуги протягом травня - жовтня 2016 р. зарахованi кошти у сумi 1800963,14 грн.); 25.01.2017р. в сумi 6300000,00 грн.; 25.01 2017р. в сумi 2700000,00 грн.; 09.03.2017р. в сумi 3000000,00 грн.; 23.03.2017р. в сумi 5000000,00 грн.; 10.05 2017р. в сумi 3000000,00 грн.; 28.09.2017р. в сумi 1963500,00 грн.; 01.12 2017р. в сумi 1886500,00 грн.; 21.12.2017р. в сумi 3747528,18 грн., що стверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок та платіжних доручень.

7.4.6. З 01 сiчня 2018 року перерахування коштiв державою здійснювалось на пiдставi актiв звiряння у порядку, визначеному Порядком фiнансування мiсцевих бюджетiв на здiйснення заходiв з виконання державних програм соцiального захисту населення за рахунок субвенцiй з державного бюджету, затвердженому Постановою КМУ вiд 04.03.2002р. №256.

7.4.7. 28.02.2018р. вiдповiдачем на рахунок позивача було перераховано кошти в розмiрi 2990892,80 грн. (301467,07 грн., 1963225,19 грн. та 726200,54 грн.), якi були зарахованi в рахунок погашення заборгованостi за 2017 рiк.

7.4.8. В період з 24.01.2018р. по 17.02.2018р. на рахунок позивача з поточного рахунку із спеціальним режимом використання відповідача згідно з алгоритмом розподілу коштів, передбаченим п.5.6. договору, перераховано кошти: 24.01.2017р. - 27679,11 грн., 583368,15 грн., 25.01.2017р. - 52319,46 грн., 26.01.2017р. - 61181,38 грн., 27.01.2017р. - 65044,25 грн., 30.01.2017р. - 55484,53 грн., 31.01.2017р. - 47838,42 грн., 78972,83 грн., 01.02.2017р. - 14249,96 грн., 16.02.2017р. - 494117,58 грн., 17.02.2017р. - 41046,13 грн., з призначенням платежу: "Оплата за транспортування природного газу магістральними трубопроводами в 2016р.".

7.4.9. Однак, зазначені кошти, враховуючи механізм та алгоритм розрахунків між сторонами, були зараховані товариством в оплату послуг з транспортування природного газу, отриманих в січні 2017р., відповідно до умов п.5.6. Договору та враховуючи відсутність заборгованості в 2016 р., яка була погашена шляхом зарахування виділених державою коштів на виконання підписаних сторонами спільних протокольних рішень.

7.5. Сторонами складено та підписано акт звірки розрахунків за період з 01.05.2016р. по 31.12.2017р., згідно якого сальдо станом на 31.12.2017р. на користь ПАТ "Укртрансгаз" в сумі 4017917,41 грн.

7.6. За порушення зобов`язань за Договором позивачем заявлено до стягнення 148154,99 грн. - пені за період 05.09.2017р. - 27.02.2018р., 33214,38 грн. - три відсотки річних за період 21.02.2017р. - 27.02.2018р. та 52400,21 грн. - інфляційних збитків за період 01.05.2017р. - 30.11.2017р.

7.7. За результатами розгляду позовних вимог, перевіривши правильність нарахування, з урахуванням періодів прострочення, здійснивши перерахунок нарахованих сум пені, 3% річних, сум інфляційних втрат, місцевий господарський суд прийшов до висновку про їх часткове задоволення.

7.8. Відтак до задоволення підлягають позовні вимоги в сумі 1773,32 грн., з яких: 1612,82 грн. - пеня, 160,50 грн. - 3% річних.

В решті задоволення позовних вимог: 52400,21грн. - інфляційних втрат, 146542,17грн.- пені, 33053,88грн. - 3 % річних суд першої інстанції позивачу відмовив.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції у даній справі без змін, виходячи з наступного.

8.2. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.3. За своєю правовою природою та змістом правового регулювання Договір (пункт 7.2. цієї постанови) є договором про надання послуг.

8.3.1. Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

8.3.2. Частиною першою статті 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

8.3.3. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

8.3.4. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

8.3.5. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

8.3.6. Статтею 7 Господарського кодексу України визначено, що відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

8.3.7. Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 Господарського кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

8.3.8. Відповідно до ч. 1 ст. 102 Бюджетного Кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу державні програми соціального захисту: додаткові виплати населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню), пільги окремим категоріям громадян), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

8.3.9. Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002р. №256 (надалі - Порядок №256). Цей Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати тощо.

8.3.10. Одним із засобів державного регулювання господарської діяльності є визначення механізму перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за транзитне транспортування природного газу і за природний газ, що видобувається в Україні. Наведене регулювання визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок, в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

8.3.11. Аналіз змісту цього Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

8.3.12. Пунктом 12 Порядку визначено, що розрахунки проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння та спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками цих розрахунків.

8.3.13. Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затверджений наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015р. №493/68, визначає взаємовідносини між учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

8.3.14. Згідно з пунктом 1.2 цього Порядку розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ або вугілля, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні головні фінансові управління спільно з постачальниками та транспортувальниками ресурсів (надавачами товарів, послуг) та контролюють відповідні органи Державної казначейської служби України.

8.3.15. Усі учасники розрахунків зобов`язані забезпечувати підписання спільних протокольних рішень на проведення розрахунків протягом 2 робочих днів з дня отримання таких спільних протокольних рішень (пункт 1.5).

8.4. З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

8.4.1. Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних з газопостачанням населення, яке використовує житлові субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг. Тобто, державою офіційно визнається неможливість підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (в залежності від рівня отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

8.4.2. Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами паливно-енергетичного комплексу, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

8.4.3. Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20.

8.4.4. Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Аналогічна ж позиція викладена у постановах ВГСУ у справі №924/13/16 від 26.07.2016року та у справі від 03 жовтня 2017 року №927/823/16, а також у постанові Верховного Суду у справі №902/471/16 від 27.11.2018 року.

8.5. У розділах 3 спільних протокольних рішень передбачено, що сторони зобов`язались перераховувати кошти іншій стороні не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок. Згідно з пунктом 5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними.

8.6. Таким чином, суд приходить до висновку, що підписання в 2016 - 2017 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень засвідчує, що сторони фактично погодились, що залишок оплати за послуги з транспортування газу по договору, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення, а день проведення таких розрахунків був одночасно і днем погашення заборгованості за транспортований позивачем природний газ відповідачу у відповідному місяці за договором №/Н001 від 01.07.2015р.

8.7. Уклавши спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за договором.

8.8. Відповідно до п. 5.6. Договору у випадку, якщо Замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здiйснює оплату послуг з транспортування газу у мiсяцi, у якому здiйснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного НОМЕР_1 у порядку, установленому алгоритмом розподiлу коштiв, що надходять на поточнi рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується нацiональною комiсiєю, що здiйснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за наданi у звiтному мiсяцi послуги проводиться Замовником до двадцятого числа мiсяця, наступного за звiтним, вiдповiдно до акта наданих послуг та з урахуванням ранiше перерахованих коштів.

8.9. Статтею 11 ЗУ "Про ринок природного газу" (чинною на момент існування договірних відносин), Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2516 від 30.09.2015р. затверджено "Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам.

8.9.1. Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій "населення" та "ТКЕ - населення", згідно з положеннями цього Алгоритму.

8.9.2. Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій "населення" та "ТКЕ - населення" оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

8.10. Щодо наявності чи відсутності права застосовувати у даних правовідносинах штрафні санкції за неналежне виконання зобов`язання.

8.10.1. За змістом частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

8.10.2. Стаття 628 Цивільного кодексу України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

8.10.3. Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

8.10.4. Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.10.5. Судом апеляційної інстанції у даній постанові вище зазначалося, що за послуги по транспортуванню газу відповідач, як Замовник таких послуг, розраховувався не своєчасно.

8.10.6. Умовами Договору (пункт 7.3. Договору) сторони визначили, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

8.10.7. У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

8.10.8. Відповідача у даних правовідносинах слід вважати таким, що прострочив.

8.10.9. Згідно ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.10.10. Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

8.10.11. Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.10.12. Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

8.10.13. Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням Замовником своїх зобов`язань у позивача виникло право на нарахування пені, як одного із різновидів штрафної санкції, в силу статті 230 Господарського кодексу України.

8.10.14. Статтею 230 ГК України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.10.15. Одночасно позивач скористався і правом, яке виникає на підставі закону щодо нарахування 3 відсотків річних та сум інфляційних втрат.

8.10.16. Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.11. Щодо правомірності визначення позивачем періодів нарахування та нарахованих сум пені, 3 % річних та сум інфляційних втрат.

8.11.1. Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

8.11.2. Апеляційний господарський суд у цій постанові вище (пункт 7.6.) зазначав, що за порушення зобов`язань за Договором позивачем заявлено до стягнення 148154,99грн. пені, 33214,38грн. 3 % річних та 52400,21грн. сум інфляційних втрат.

8.11.3. При цьому позивачем визначається періоди, за які нараховуються:

- пеня - період з 05.09.2017р. по 27.02.2018р.,

- три відсотки річних - період з 21.02.2017р. по 27.02.2018р.

- суми інфляційних втрат х збитків - період з 01.05.2017р. по 30.11.2017р.

8.11.4. Однак місцевий господарський суд, з висновком якого погоджується і Північно-західний апеляційний господарський суд, з огляду на встановлені обставини щодо оплати послуг за транспортування природного газу (пункт 7.4. із включеними до нього підпунктами 7.4.1.-7.4.9. цієї постанови) із урахуванням затвердженого алгоритму (пункт 8.9. - 8.9.2. цієї постанови), вважає, що сума пені за простроченими зобов`язаннями відповідача по оплаті природного газу, який було поставлено у грудні 2017 року, становить 1612,82 грн. за загальний період 22.01.2019р. - 30.01.2019р.

Із простроченої суми 381724,05грн. пеня за період 22.01.2018р. - 22.01.2018р. становить 303,29грн.;

Із простроченої суми 314043,36грн. пеня за період 23.01.2018р. - 23.01.2018р. становить 249, 51 грн.;

Із простроченої суми 281406,82грн. пеня за період 24.01.2018 р. - 24.01.2018р. становить 223,58грн.;

Із простроченої суми 229915,30грн. пеня за період 25.01.2018р. - 25.01.2018р. становить 182,67грн.;

Із простроченої суми 185083,92 грн. пеня за період 26.01.2018р. - 28.01.2018р. становить 486,80 грн.;

Із простроченої суми 128977,60 грн. пеня за період 29.01.2018р. - 29.01.2018р. становить 113,08 грн.;

Із простроченої суми 61464,29 грн. пеня за період 30.01.2018р. - 30.01.2018р. становить 53,89 грн.

8.11.5. Вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню в сумі 1612,82 грн. за період 22.01.2018р. - 30.01.2018р.

В стягненні пені в сумі 146542,17 грн. слід відмовити.

8.11.6. Сума процентів річних за простроченими зобов`язаннями відповідача по оплаті природного газу, який було поставлено у грудні 2017 року становить 160,50 грн. за загальний період 22.01.2019р. - 30.01.2019р.

Із простроченої суми 381724,05 грн. 3% річних за період 22.01.2018 р. - 22.01.2018р. становлять 31,37 грн.;

Із простроченої суми 314043,36 грн. 3% річних за період 23.01.2018р. - 23.01.2018р. становлять 25,81 грн.;

Із простроченої суми 281406, 82 грн. 3% річних за період 24.01.2018р. - 24.01.2018р. становлять 23,13 грн.;

Із простроченої суми 229915,30 грн. 3% річних за період 25.01.2018р. - 25.01.2018р. становлять 18,90 грн.;

Із простроченої суми 185083,92 грн. 3% річних за період 26.01.2018р. - 28.01.2018р. становлять 45,64 грн.;

Із простроченої суми 128977,60 грн. 3% річних за період 29.01.2018 р. - 29.01.2018р. становлять 10,60 грн.;

Із простроченої суми 61464,29 грн. 3% річних за період 30.01.2018р. - 30.01.2018р. становлять 5,05 грн.

8.11.7. Вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню в сумі 160,50 грн. за період 22.01.2018р. - 30.01.2018р.

В стягненні 3% річних в сумі 33053,88 грн. слід відмовити.

8.11.8. Що стосується нарахованих інфляційних втрат за загальний період 22.01.2019 р. - 30.01.2019р., суд зазначає про наступне.

8.11.9. За приписами п.3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013р., індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

8.11.10. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

8.11.11. Тобто, з огляду на вищенаведене, базою для нарахування інфляційної складової боргу є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні, є час прострочення з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

8.11.12. Крім того, суд першої інстанції звернув увагу на те, що згідно Методики розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженої наказом Держкомстату від 23.12.2011р. №386, інфляція - це зростання загального рівня цін на товари і послуги протягом певного періоду часу.

8.11.13. Як зазначено у Методологічних положеннях щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунків індексів споживчих цін, затверджених наказом Держстату України 01.07.2013р. №190 (зі змінами, затвердженими наказами Держстату від 28.11.2014р. №371 та від 05.11.2015р. №315) (далі - Методологічні положення), індекс споживчих цін є показником, який характеризує рівень інфляції.

8.11.14. Законодавчо визначено, що звітним періодом встановлення індексу інфляції є місяць. Отже, найменший період визначення індексу інфляції - місяць, і обрахування знецінення боргу можливе лише тоді, коли таке знецінення відбувалось протягом місяця, а не іншої меншої кількості календарних днів.

8.11.15. Судом першої інстанції враховуючи, що визначений період місяця немає, у вимогах про стягнення інфляційних втрат відмовлено.

8.12. За таких обставин доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеними обставинами.

8.13. Інших доказів в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянтом не наведено.

8.14. Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції - господарський суд Вінницької області - ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.15. Відтак апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 20.02.2019 року у справі №902/620/18 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи Акціонерне товариство "Укртрансгаз" за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Вінницької області від 20.02.2019 року у справі №902/620/18 сплатило судовий збір у розмірі 5219,91 грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" від 25.03.19р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 20 лютого 2019 року у справі №902/620/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/620/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "20" червня 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Крейбух О.Г.