СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Справа № 922/3613/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі судового засідання: За участю представників сторін: від позивача: від відповідача: розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. Плахов О.В., Шутенко І .А . Єлфімовій Ю.О. Коваленко С.В. - за довіреністю №14-199 від 17.05.2019; Радигін Є.С. - за довіреністю б/н від 01.01.2019; Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова, Харківська область (вх. №1542 Х/2)
на рішення Господарського суду Харківської області
від17.04.2019 (повний текст від 26.04.2019)
у справі№ 922/3613/18 (суддя Шатерніков М.І.)
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до відповідача проКомунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, м. Лозова, Харківська область стягнення 1559257,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (надалі - КП "Теплоенерго") про стягнення 1559257,25 грн., з яких: 1456431,53 грн. - основний борг, 90660,16 грн. - пеня, 8069,12 грн. - 3 % річних, 4096,44 грн. - інфляційні втрати, за неналежне виконання грошового зобов`язання за Договором №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 в частинні здійснення своєчасної та у повному обсязі оплати за переданий природний газ за період з жовтня 2017 по 31.05.2018.

Під час розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми пені на 90%. В обґрунтування клопотання заявник посилався на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. На підтвердження викладених обставин відповідачем надано: довідку про нарахування та надходження за теплову енергію КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області станом на 01.01.2016, 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019; баланси (Звіт про фінансовий стан) за 2016, 2017, 2018 роки.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 90660,16 грн. - пені, 8069,12 грн. - 3% річних, 4096,44 грн. - інфляційні втрати, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1542,38 грн.; в частині позовних вимог про стягнення 1456431,53 грн. - основного боргу в позові відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, до Східного апеляційного господарського суду звернулось КП "Теплоенерго" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 в частині стягнення суми пені у розмірі 90660,16 грн. та змінити у цій частині рішення шляхом зменшення нарахованої пені на 99% до суми 906,60 грн. або на інший обґрунтований процент від суми пені.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, заявник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, та на невідповідність висновків, викладених в оскаржуваному судовому акті, обставинам справи. Мотивуючи свою позицію апелянт посилається на необґрунтовану відмову у задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру пені з огляду на складне економічне становище КП "Теплоенерго", зокрема, судом залишено поза увагою наступні обставини:

- рівень розрахунків населення щорічно складає по підприємству лише 85 - 95% від нарахованого, в той час як борги населення за комунальні послуги станом на 01.01.2019 у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію досягли суми у розмірі 69469480,66 грн.;

- у відповідача, як надавача послуг, відсутні реальні важелі впливу на споживачів через недосконалість положень Закону України "Про виконавче провадження" та постанови КМУ №630 від 21.07.2005;

- сума основного боргу була погашена до моменту звернення позивача із позовом, при цьому сума штрафних санкцій є надмірно великою, а суми нараховані у відповідності до ст. 625 ЦК України мають компенсувати всі негативні наслідки затримки розрахунку з боку відповідача;

- пільги та субсидії надаються державою несвоєчасно, інше.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Теплоенерго" на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18; встановлено позивачу строк для подання відзиву з доказами його надсилання апелянту в порядку ст. 263 ГПК України до 04.06.2019; призначено справу до розгляду на 24.06.2019 о 15:00 год.

Розпорядженням керівника апарату Східного апеляційного господарського суду від 21.06.2019 у зв`язку з відпусткою судді Геза Т.Д., яка входить до складу колегії суддів призначено повторний автоматизований розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2019 для розгляду апеляційної скарги визначено склад колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

У встановлений судом строк від позивача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

24.06.2019 у судовому засіданні апеляційної інстанції присутній представник відповідача підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив суд її задовольнити, рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 скасувати в частині стягнення суми пені у розмірі 90660,16 грн. та змінити у цій частині рішення шляхом зменшення нарахованої пені.

Уповноважений представник позивача у судовому засіданні 24.06.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказав на її безпідставність, просив суд залишити рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 без змін.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила настпне.

Як встановлено місцевим господарським судом, не заперечується учасниками справи, та підтверджується матеріалами справи, дослідженими судом апеляційної інстанції:

15.09.2017 між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальник) та КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (споживач) укладено Договір №1143/1718-КП-32 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2017 - 2018 роках природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

За умовами п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Згідно з п. 2.1 Договору постачальник передає споживачу з 01.10.2017 по 31.03.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 828,813 тис. куб. метрів.

Відповідно до Додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до Договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 сторони узгодили, що постачальник передає споживачу з 01.04.2018 по 31.05.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 19,859 тис. куб. метрів.

Приймання передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання передачі (п. 3.7. Договору).

Пунктом 5.2 договору сторони узгодили, що ціна за 1000 куб.м. газу на дату укладання договору становить 7907,20 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9488,64 грн.

В п. 6.1. Договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до умов Додаткової угоди №1 від 05.04.2018 до Договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2017 по 31.05.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов вищевказаного договору, позивач передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 5398609,16 грн., про що свідчать Акти приймання - передачі природного газу: від 31.10.2017 на суму 204480,19 грн., від 30.11.2017 на суму 790024,16 грн., від 31.12.2017 на суму 738443,92 грн., від 31.01.2018 на суму 1221956,54 грн., від 28.02.2018 на суму 1263763,50 грн., від 31.03.2018 на суму 1079532,06 грн., від 30.04.2018 на суму 100408,79 грн. (а.с. 31-37).

Вказані Акти приймання-передачі природного газу підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Звертаючись до суду першої інстанції позивач зазначив, що відповідач за поставлений газ за Договором № 1143/1718-КП-32 розрахувався не своєчасно та не у повному обсязі, сума простроченого та несплаченого основного боргу складає 1456431,53 грн.

Місцевим судом з реєстрів платежів за червень - грудень 2018 (а.с. 58 - 64), з урахуванням пояснення до реєстру платежів за грудень 2018 та листа (вих. №1253 від 14.12.2018) (а.с. 65-66) встановлено, що КП "Теплоенерго" на день подачі позову до суду (26.12.2018) повністю погасило заборгованість за Договором №1143/1718-КП-32 (а.с. 50, 79-80). Зазначені обставини про факт погашення заборгованості станом на 14.12.2018 у повному обсязі також й не заперечувались представником позивача.

З огляду на встановлені обставини сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 1456431,53 грн. станом на 14.12.2018 в повному обсязі, тобто до подачі позову до суду (26.12.2018), суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення суми основного боргу з відповідача.

Крім того, судом встановлено, що не здійснивши своєчасну оплату вартості отриманого природного газу, відповідач допустив порушення строків розрахунків, що й зумовило звернення позивача до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача, крім суми основного боргу, 90660,16 грн. - пені, 8069,12 грн. - 3 % річних, 4096,44 грн. - інфляційні втрати.

Приймаючи до уваги факт прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції визнав правомірними та обґрунтованими нарахування позивачем цих сум, як наслідок задовольнив позовні вимоги в цій частині.

Щодо стягнення пені за період з 26.11.2017 по 31.05.2018, нарахованої на частини заборгованості у загальному розмірі 90660,16 грн., суд першої інстанції виходив з того, що тяжкий фінансовий стан підприємства не може бути підставою для звільнення повністю чи частково відповідача від відповідальності за порушення грошового зобов`язання та не є винятковим випадком, який є підставою для зменшення розміру пені. При розгляді клопотання відповідача про зменшення суми пені на 90%, суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для зменшення розміру пені, а тому суд визнав клопотання відповідача необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Предметом спору у цій справі є стягнення основного боргу, пені, 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною оплатою поставленого газу.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається із тексту та прохальної частини апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржуються лише в частині задоволенні позовних вимог про стягнення з КП "Теплоенерго" пені в сумі 90660,16 грн. В іншій частині зазначене судове рішення не оскаржується, а тому згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача та присутніх представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, переглянувши справу з урахуванням меж перегляду визначених в ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України (надалі - ГК України). Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У п. 8.1. Договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п. 8.2. Договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

З позовної заяви вбачається, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" просило стягнути 90660,16 грн. пені.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 51-57) просив відмовити у задоволенні вимог щодо стягнення 99% пені, посилаючись на низку обставин, які унеможливили виконання зобов`язання. В подальшому, у судовому засіданні представник відповідача уточнив вимоги зазначеного клопотання та остаточно просив зменшити розмір пені на 90%.

Місцевим судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, відповідач просив відмовити у стягненні 90% пені, посилаючись на наступні обставини:

- у відповідності до реєстрів платежів за липень - грудень 2018 року вказана відповідачем сума основного боргу у розмірі 1456431,53 грн. була погашена до моменту звернення позивача до суду з позовом;

- відповідач є комунальним підприємством, яке створене для задоволення потреб споживачів та фактично штрафні санкції нараховані на заборгованість, яка утворилась у зв`язку з несвоєчасною оплатою населенням за спожиті послуги та фінансування з Державного бюджету пільг та субсидій;

- посилається на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний, зокрема, неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво.

На підтвердження даних обставин відповідачем надано: довідку про нарахування та надходження за теплову енергію КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області станом на 01.01.2016, 01.01.2017, 01.01.2018, 01.01.2019; баланси (Звіт про фінансовий стан) за 2016, 2017, 2018 роки.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Така правова позиція викладена і в рішенні Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Лозова Харківської області та його основним видом діяльності є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, в 2016, 2017, 2018 та станом на 01.01.2019 році рівень розрахунків населення щорічно складає 85-95 % від нарахованої заборгованості, що свідчить про приріст заборгованості споживачів.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Відтак вбачається, що підприємство відповідача не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг.

Як свідчить наданий відповідачем до матеріалів справи Додаток №3 про інформацію про надходження платежів за теплову енергію (а.с. 80) борги населення за комунальні послуги станом на 01.01.2019 по теплопостачанню становлять 69469480,66 грн.

Із звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2018 року (остання звітність) (а.с. 91-92) вбачається, що сума збитків КП "Теплоенерго" становить 129211 тис. грн., а дохід 719 тис. грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що також підтверджується балансом станом на 30.09.2018, наявністю матеріальних затрат.

Також, колегія суддів враховує статус відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси, зокрема щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання населенню м. Лозова Харківської області. Надмірно великі суми штрафних санкцій, джерел покриття яких у КП "Теплоенерго" немає, може привести до численних аварій у зв`язку з недостатністю коштів на ремонт і заміну трубопроводів, строк експлуатації яких давно минув.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 затверджений Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі - Порядок розподілу коштів). Цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рахунок гарантованого постачальника природного газу, теплогенеруючої організації.

Тобто, перерахування коштів за природний газ ПАТ "HAK "Нафтогаз України" здійснюється, відповідно до Порядку розподілу коштів, з урахуванням встановлених нормативів перерахування коштів, і КП "Теплоенерго" ніяким чином не впливає на перерахування коштів, що надійшли як плата за теплову енергію та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, на рахунок відповідача.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в сукупності із об`єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини, на які посилався відповідач у своєму клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, свідчать про їх винятковість, а отже наявність підстав для часткового задоволення такого клопотання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення НАК "Нафтогаз України" негативних наслідків. Також позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 76 - 77 ГПК України, у зв`язку з чим не доведено завдання йому збитків у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017.

Як встановлено з пояснень відповідача та досліджених матеріалів справи, на підприємстві відповідача - КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області склалася складна економічна ситуація, яка виникла у зв`язку зі збитковістю послуг, що надає підприємство, а саме послуг теплопостачання. Основними причинами тяжкого економічного стану є наступні об`єктивні причини: 1) невідповідність тарифів на послуги теплопостачання; 2) додаткове податкове навантаження підприємства; 3) штрафні санкції на заборгованість, що утворилась у зв`язку з несвоєчасним фінансуванням з Державного бюджету субвенцій на покриття збитків; 4) заборгованість споживачів.

Разом з тим, з наявного в матеріалах справи розрахунку НАК "Нафтогаз України" нарахування пені судом апеляційної інстанції встановлено, що період, за який здійснювалось нарахування неустойки у більшості своїх випадків не перевищував навіть одного дня прострочення відповідачем оплати основної заборгованості, що свідчить про явне усвідомлення КП "Теплоенерго" свого обов`язку щодо необхідності належного виконання договірних зобов`язань.

Кошти відповідачем сплачувались фактично щоденно на постійній основі з метою зменшення заборгованості. Тобто, КП "Теплоенерго" прикладало всіх можливих заходів для повного та своєчасного виконання умов Договору №1143/1718-КП-32 постачання природного газу від 15.09.2017 в частинні здійснення своєчасної та у повному обсязі оплати за переданий природний газ за період з жовтня 2017 по 31.05.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що КП "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області є комунальним підприємством, що створено для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні, та змушене надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості, враховуючи складну економічну ситуацію підприємства, а також те, що відповідачем у повному обсязі був погашений основний (збитки, які поніс позивач, є мінімальними - компенсуються за рахунок 3% річних та інфляційних нарахувань, тоді як штрафні санкції, які позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням бюджетного (дотаційного) фінансування КП "Теплоенерго" будуть для нього надмірно великими), колегія суддів визнає за можливе зменшення розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на 50% до 45330,08 грн.

При цьому, часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення суми пені на 50% зумовлене також й необхідністю врахування інтересів позивача під час прийняття рішення щодо зменшення розміру пені.

Постанови Верховного Суду, на викладені правові позиції у яких посилався суд першої інстанції, прийняті за іншої фактично-доказової бази, тобто хоча й за подібного правового регулювання, але за інших обставин, встановлених судами першої та апеляційної інстанції в таких справах, і за інших поданих сторонами та оцінених судами доказів, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийняті відповідні судові рішення. Разом тим, у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/16072/16 відповідачем був приватний суб`єкт господарювання (ПАТ "Київенерго"), на відміну від відповідача у даній справі, який є комунальним підприємством - отримує кошти за рахунок державних та місцевих джерел фінансування, є неприбутковим та дотаційним підприємством, створений з основною метою забезпечення населення, підприємств, організацій та інших суб`єктів господарювання опаленням, гарячою водою та виконання інших комунальних послуг.

Отже, апеляційний господарський суд, оцінивши інтереси обох сторін, ступінь виконання зобов`язання боржником та причини неналежного виконання, баланс інтересів сторін, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з її обґрунтованістю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 в частині стягнення пені слід змінити, зменшивши розмір стягуваних сум на 50%, а саме до 45330,08 грн.

Враховуючи зміну рішення місцевого суду, відповідно до вимог ст. 129 ГП України судом апеляційної інстанції здійснюється повторний розподіл судових витрат за подання позовної заяви, а саме судовий збір за подання позовної заяви в сумі 233886,86 грн. підлягає покладенню на позивача та відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В решті судовий збір за подання позовної заяви покладається на позивача.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суддів Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області на рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ідент. код 38076191) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) пеню в сумі 45330,08 грн., 3% річних в розмірі 8069,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 4096,44 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 862,43 грн."

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 17.04.2019 у справі №922/3613/18 - залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська область, м. Лозова, вул. Ломоносова, 23, ідент. код 38076191) судовий збір у розмірі 1019 (одна тисяча дев`ятнадцять) грн. 93 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко

(У судовому засіданні апеляційної інстанції 24.02.2019 проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено та підписано суддями 25.06.2019).