РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019Справа №910/4798/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/4798/18

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант»

(01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26, )

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА»

(04053, м.Київ, вул.Обсерваторна, 17, літ.А, )

про відшкодування збитків у розмірі 18 350,00 грн,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» 15 квітня 2019 року звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» про відшкодування збитків у розмірі 18 350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані твердженнями позивача про те, що Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на виконання умов Договору добровільного страхування наземного транспорту «пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ-5312959 від 07.11.2018, укладеного із ОСОБА_1 , здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 18 350,00 грн як потерпілій стороні, у зв`язку з чим у позивача виникло право зворотної вимоги до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», як до особи відповідальної за відшкодування заподіяних збитків на суму 18 350,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 відкрито провадження у справі №910/4798/19, розгляд справи призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України (місцезнаходження: м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 8, поштова адреса: 02002, Київ-2, а/с 272) наступну інформацію по полісу №АМ/4835297: якою страховою компанією виданий даний поліс; строк його дії; розміри лімітів відповідальності, розмір франшизи; який автомобіль застраховано; по відношенню до якої особи його укладено, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень на відповідь на відзив, встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена Ухвала суду була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за №578 на адресу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», яка зазначена в позовній заяві та міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, м.Київ, вул.Обсерваторна, 17, літ.А.

03.05.2019 на адресу суду повернулось поштове відправлення за №578 із зазначенням, що за вказаною адресою 25.04.2019 представником відповідача особисто отримано вказану ухвалу.

06.05.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла відповідь на виконання Ухвали суду про відкриття провадження у справі, а саме надана інформація щодо полісу №АМ/4835297.

Враховуючи викладене, Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» є належно повідомленим про розгляд справи №910/4798/19. Втім, відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

14.11.2018 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Suzuki» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Відповідно до постанови Дарницького районного суду м.Києва у справі №753/22887/18 від 04.12.2018 ОСОБА_3 визнано винною особою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Пошкоджений автомобіль застрахований у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ5312959.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля відновлюваного ремонту транспортного засобу «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно звіту №16-D/47/0, внаслідок його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 22 153,23 грн.

Відповідно до страхового акта №СТ/18/0313 від 21.12.2018 та рахунка на оплату №1221120 від 06.12.2018 сума страхового відшкодування становить 18 350,00 грн.

Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/АМ5312959, заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, страхового акта №СТ/18/0313 від 21.12.2018 та рахунка на оплату №1221120 від 06.12.2018 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 18 350,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №ID-113599 від 21.12.2018.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Виходячи з приписів ст.20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 Цивільного кодексу України).

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Виходячи з наведеного, страховик внаслідок виконання обов`язку винної особи (боржника) перед потерпілим (кредитором), набуває прав кредитора в частині фактично сплаченого страхового відшкодування. При цьому деліктне зобов`язання не припиняться, але відбувається заміна сторони у цьому зобов`язанні (заміна кредитора) - замість потерпілої особи прав кредитора набуває страховик.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №910/2603/17.

Згідно інформації, наданої Моторним (транспортним) страховим бюро України, станом на момент виникнення дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність винної особи - ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом «Suzuki» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», що підтверджується Полісом серії АМ/4835297.

Виходячи з Договору обов`язкового страхування, забезпеченим транспортним засобом є - «Suzuki» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , тобто той самий автомобіль, яким керувала винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди особа, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 100.000,00 грн, а франшиза - 0,00 грн.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як встановлено судом, в матеріалах позовної заяви наявна заява про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) вих.№5770 від 22.02.2019, в якій позивач просить відповідача перерахувати на його рахунок відшкодування в сумі 18 350,00 грн.

Станом на дату подання позовної заяви (15.04.2019) від відповідача - Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА», відповідь на заяву про виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) вих.№5770 від 22.02.2019 не надійшла, станом на 24.06.2019 доказів на підтвердження відшкодування відповідачем шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою суду не надано.

У відповідності до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно ст.12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Оскільки, умовами полісу №АМ/4835297 розмір франшизи не встановлено (0,00 грн), тому страхове відшкодування позивачем при зверненні до суду з позовом правомірно визначено в розмірі 18 350,00 грн.

Враховуючи те, що відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу «Renault» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було завдано внаслідок непереборної сили або умислу його водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди зазначеного автомобіля, в тому числі не подав відзив на позовну заяву, - вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, з огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (04053, м.Київ, вул.Обсерваторна, 17, літ.А, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26, ) суму страхового відшкодування в розмірі 18 350 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят) грн 00 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (04053, м.Київ, вул.Обсерваторна, 17, літ.А, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (01133, м.Київ, бул.Лесі Українки, 26, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Враховуючи те, що суддя Господарського суду міста Києва Блажівська О.Є. в період з 18.06.2019-20.06.2019 перебувала на лікарняному, а 21.06.2019 - у відпустці, повне рішення складено та підписано 24.06.2019.

Суддя О.Є.Блажівська