УХВАЛА

20 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/1938/15

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Пєскова В.Г.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві,

боржник - Публічне акціонерне товариство "АТП 13060",

ліквідатор - арбітражний керуючий Гладій О.В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019

у складі колегії суддів: Коваль Л.А. (головуючий), Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.

та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн)

у складі судді Владимиренко І.В.

у справі за заявою Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

до Публічного акціонерного товариства "АТП 13060"

про визнання грошових вимог на суму 1 325 127,14 грн,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2015 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "АТП 13060" (далі - ПАТ "АТП 13060"), введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено Гладія О.В.

30.11.2016 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області введено процедуру санації ПАТ "АТП 13060"; призначено керуючим санацією ПАТ "АТП 13060" Гладія О.В.

18.07.2018 постановою Господарського суду Дніпропетровської області припинено процедуру санації ПАТ "АТП 13060"; припинено повноваження керуючого санацією ПАТ "АТП 13060" арбітражного керуючого Гладія О.В.; визнано ПАТ "АТП 13060" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 4 місяці; ліквідатором ПАТ "АТП 13060" призначено арбітражного керуючого Гладія О.В.

Згідно інформації з публічного веб-сайту Вищого господарського суду України, з метою виявлення кредиторів банкрута, 18.07.2018 Господарським судом Дніпропетровської області оприлюднено повідомлення про визнання ПАТ "АТП 13060" банкрутом на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі інтернет за номером 52891.

30.11.2018 до Господарського суду Дніпропетровської області від Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві) надійшла заява до боржника про визнання грошових вимог на суму 1 325 127,14 грн.

11.12.2018 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/1938/15 визнано частково грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн (6 черга задоволення), судовий збір у розмірі 3 524 грн (1 черга задоволення); грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн відхилено; зобов'язано ліквідатора внести грошові вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у сумі 360 989,40 грн (6 черга задоволення), судовий збір у розмірі 3 524 грн (1 черга задоволення) відповідно до вимог статті 45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до реєстру вимог кредиторів.

16.05.2019 постановою Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/1938/15 апеляційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 - без змін. Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на ГУ ДФС у м. Києві.

05.06.2019 ГУ ДФС у м. Києві подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 у справі № 904/1938/15 в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн та прийняти нове рішення, яким визнати кредиторські вимоги ГУ ДФС у м. Києві у повному обсязі, а саме - 1 325 127,14 грн.

12.06.2019 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів Верховного Суду у складі: головуючого Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

Однак касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Заяву ГУ ДФС у м. Києві про визнання грошових вимог на суму 1 325 127,14 грн було подано до Господарського суду Дніпропетровської області 30.11.2018.

Підпунктом 10 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду заяв кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяв про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяв про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2018 року встановлено у розмірі 1 762 грн.

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду, касаційних скарг у справі про банкрутство становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Таким чином, за подання до Верховного Суду касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в сумі 7 048 грн ((1 762 х 2) х 200 % = 7 048).

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Натомість скаржником заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до прийняття рішення у даній справи по суті. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що з метою приведення у відповідність до норм Бюджетного кодексу України наказом Міністерства фінансів України № 57 від 28.01.2002 "Про затвердження документів, що застосовуються в процесі виконання бюджету" затверджено Інструкцію про складання і виконання розпису державного бюджету України (далі - Інструкція). Пунктом 1 Інструкції передбачено, що річний розпис державного бюджету (за винятком надання кредитів з державного бюджету) - це розпис асигнувань загального і спеціального фондів державного бюджету на рік у розрізі головних розпорядників бюджетних коштів (далі - головних розпорядників) за програмною класифікацією видатків бюджету без розподілу за періодами року. Лише затверджений розпис є підставою для затвердження в установленому порядку кошторисів, планів асигнувань тощо. Скаржник вказує, що розпис Державного бюджету України на відповідний рік має бути збалансований та складатися відповідно до бюджетних призначень, установлених у Законі України "Про державний бюджет України". Відстрочення та розстрочення сплати судового збору, яка через важкий майновий стан не може його сплатити, направлено на забезпечення доступності до правосуддя та реалізацію права таких осіб на судовий захист, а скаржник просить Суд розстрочити сплату судового збору за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн) у справі № 904/1938/15 до прийнятті рішення у даній справі по суті.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю.

Згідно з частиною другою цієї статті суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Даний перелік умов відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати є вичерпним. Отже, посилання скаржника на важкий фінансовий стан, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору в силу статті 8 Закону України "Про судовий збір". При цьому, Суд вказує, що скаржником не надано жодних доказів на підтвердження вказаного клопотання. З урахуванням викладеного, Судом вирішено відмовити ГУ ДФС у м. Києві у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн) у справі № 904/1938/15.

Згідно з частиною другою статті 292 Господарського процесуального кодексу України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, касаційна скарга ГУ ДФС у м. Києві на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн) у справі № 904/1938/15 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків, а саме - надати Суду докази сплати судового збору в сумі 7 048 грн.

При цьому звертаємо увагу заявника, що листом Державної казначейської служби України у м. Києві від 18.06.2018 №05-12/1731-6167 визначено реквізити для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, рахунок отримувача - 6007, код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суду, 055)", символ звітності банку - 207.

Керуючись статтями 234, 288, 290, 292 Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн) у справі № 904/1938/15.

2. Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 та на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.12.2018 (в частині відмови у визнанні грошових вимог ГУ ДФС у м. Києві у розмірі 964 137,74 грн) у справі № 904/1938/15 залишити без руху.

3. Надати скаржнику строк на усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В.Г. Пєсков