ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019м. ДніпроСправа № 904/4727/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Гладкової А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ", м. Дніпро

про розірвання договору про надання овердрафту від 25.04.2017 № 60.10.000006

Представники:

від позивача: Турчанінов І.Ю., дов. № 22 від 02.01.2019, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2018 Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить розірвати договір про надання овердрафту від 25.04.2017 № 60.10.000006, укладений між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушені умови спірного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та надання позивачу документів, передбачених п. 4.2.4. договору. Наведені обставини встановлені у рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 у справі № 904/2299/18. Вказані порушення договору позивач вважає істотними, у зв`язку із чим, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, просить розірвати спірний договір. Позивач вважає, що строк дії договору не скінчився, оскільки зобов`язання за договором відповідачем не виконані та продовжують діяти. Крім того, позивач вказує, що розірвання спірного договору у судовому порядку має значення для нього, зокрема, з огляду на особливості практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2019 (суддя Панна С.П.) провадження у справі закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 27.03.2019 ухвала суду від 21.01.2019 скасована, справу № 904/4727/18 направлено до Господарського суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Згідно із витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019 справу № 904/4727/18 передано на розгляд судді Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 08.04.2019 справу № 904/4727/18 прийнято суддею Рудь І.А. до свого провадження; розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.05.2019.

Ухвалою господарського суду від 02.05.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, підготовче засідання відкладено на 29.05.2019, у зв`язку з необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів та неявкою представника відповідача.

Ухвалою господарського суду від 29.05.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 18.06.2019.

Відповідач явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернулися конверти з ухвалами від 08.04.2019 та від 02.05.2019, що направлялись на адресу відповідача, з відмітками відділення поштового зв`язку "Організація вибула".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвали суду направлялись відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 02.05.2019).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

Відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 18.06.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 у справі № 904/2299/18 за позовом Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ" про стягнення 359 978, 24 грн. заборгованості за кредитним договором встановлено, що 25.04.2017 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" (далі - банк, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ" (далі - позичальник, відповідач) укладено договір про надання овердрафту № 60.10.000006 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1. договору банк зобов`язується надати позичальнику овердрафт шляхом оплати платіжних документів позичальника з поточного рахунку № НОМЕР_1 , який відкрито в банку за рахунок грошових коштів банку в межах ліміту овердрафту у разі відсутності або недостатності грошових коштів на поточному рахунку позичальника.

Згідно п. 2.3. договору строк дії договору встановлюється відповідно до п. 6.1. договору. При цьому строк виконання зобов`язань позичальника по поверненню фактично отриманих грошових коштів за овердрафтом встановлюється відповідно до п. 2.4., 2.5. договору або у повідомленнях банку відповідно до п. 2.5.1. договору та/або настає у термін дострокового виконання зобов`язань позичальника на умовах, визначених договором.

За п. 2.6. договору проценти за користування овердрафтом згідно договору встановлюються на рівні 24% річних.

Відповідно до п. 3.4.1. договору нарахування процентів за користування овердрафтом здійснюється у національній валюті щоденно на суму щоденного дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника, та/або дебетовий залишок на окремому позичковому рахунку для обліку заборгованості на кінець операційного банківського дня за формулою, наведеною у п. 3.4.1. договору.

Згідно п. 3.5.4. договору повне погашення процентів проводиться не пізніше строку, визначеного в п. 6.1. договору. Якщо останній день строку сплати нарахованих процентів припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, днем закінчення строку сплати нарахованих процентів є останній робочий день перед останнім днем строку їх сплати.

Разом з тим, згідно пункту 3.4.2.1. договору у випадку порушення терміну повернення овердрафту (закінчення строку дії ліміту овердрафту, встановленого п. 2.4. договору, або у повідомленнях банку) позичальник, починаючи з першого дня порушення строку погашення кредиту сплачує проценти за неправомірне користування овердрафтом, з розрахунку 29% річних, що нараховуються на суму простроченої заборгованості по день включно, що передує дню усунення вказаного порушення.

Відповідно до п. 6.1. договору, останній набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 24 квітня 2018. Зобов`язання щодо повернення позичальником овердрафту, оплати у повному обсязі плати за овердрафт, неустойки та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов`язань згідно умов договору продовжують свою дію до моменту повного та остаточного їх виконання.

На виконання умов договору, банком надавались відповідачу кредитні кошти у межах встановленого ліміту, шляхом оплати платіжних документів позичальника, що підтверджується банківською випискою.

Як вже зазначено вище, згідно п. 6.1. договір діє до 24 квітня 2018, а тому повернення отриманих кредитних коштів та нарахованих процентів відповідач повинен був здійснити до цієї дати.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума нарахованих та прострочених процентів за період з 25.04.2017 по 21.05.2018 складає 17 503, 17 грн.

Доказів повернення кредитних коштів в сумі 259 178, 16 грн. та сплати нарахованих процентів в сумі 17 503, 17 грн. відповідач суду не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості на вказані вище суми визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума річних за період з 25.04.2018 по 23.05.2018 складає 659, 49 грн. та підлягає до примусового стягнення.

У п. 5.2. договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасне погашення овердрафту та/або плати за овердрафт у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, яка нараховується на суму простроченого платежу із розрахунку фактичної кількості днів існування простроченої заборгованості з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені, до дати припинення цих обставин включно.

Згідно наданого позивачем розрахунку сума пені, нарахована за прострочення строків повернення овердрафту, за період 25.04.2018 по 22.05.2018 складає 6 759, 93 грн.; сума пені за прострочення строків повернення відсотків за період з 10.01.2018 по 22.05.2018 складає 877, 49 грн.

Зазначені вище суми судом визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у п. 5.3. договору сторони встановили, що за невиконання позичальником своїх зобов`язань, передбачених п.п. 4.2.4. договору (ненадання банку відповідних документів) банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі до 1,0% від максимального розміру ліміту овердрафту, але не менше 500 грн. за кожен випадок невиконання. Сплата штрафу не звільняє позичальника від належного виконання зобов`язань, передбачених п.п. 4.2.4. договору.

Так, згідно п. 4.2.4. договору позичальник зобов`язується безумовно надавати банку:

- щомісячно інформацію про обороти по банківських рахунках, відкритих в інших банках (картки 31 рахунку, оборотно-сальдові відомості по рахункам 36, 37, 63, 68 в обсязі, необхідному для банку), не пізніше 2-го робочого дня місяця, наступного за поточним;

- щоквартально довідки із банків, де відкрито поточні рахунки, про відсутність/наявність заборгованості по кредитних операціях та виписки по банківських рахунках за останні 3 календарних місяці (помісячно) не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним періодом та за першою вимогою банку іншу додаткову інформацію (в обсязі, необхідному для банку) не пізніше 3-го робочого дня з дати відповідного запиту банку;

- фінансову звітність (баланс та звіт про фінансові результати, декларацію про прибуток) щоквартальну за звітний період не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним періодом, та річну не пізніше 28 лютого, наступного за звітним роком;

- щоквартально: не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним кварталом - інформацію про дебіторську та кредиторську заборгованість позичальника (розгорнуті оборотно-сальдові відомості по рахункам 36, 37, 63, 68 в обсязі, необхідному для банку);

- розшифровку даних форми № 2 "Звіт про фінансові результати" (графа 2000) або форм № 2 (№2-мс) "Звіт про фінансові результати" (графа 2000) щодо структури доходів за видами економічної діяльності, не пізніше 28 лютого, наступного за звітним роком та додатково за запитом банку.

Відповідач неналежним чином виконав зобов`язання, встановлені у вказаному вище пункті договору, що стало підставою для нарахування штрафу на загальну суму 75 000 грн. (по 500 грн. за кожен випадок порушення).

Доказів належного виконання відповідачем зобов`язань, встановлених в п. 4.2.4. договору, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись із позовом у справі № 904/2299/18, позивач вважав вказані вище порушення умов договору істотними, що у свою чергу, на думку останнього, було підставою для дострокового розірвання договору.

Однак, враховуючи те, що строк дії спірного договору закінчився 23 квітня 2018, а позивач із даним позовом до суду звернувся у травні 2018, тобто після закінчення строку дії цього договору, суд визнав вимогу позивача про дострокове розірвання договору про надання овердрафту № 60.10.000006 від 25.04.2017 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки розірвати можливо лише діючий договір (строк/термін дії якого не закінчився).

Таким чином, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.09.2018 у справі № 904/2299/18, що набрало законної сили, позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ" на користь Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" 259 178 грн. 16 коп. заборгованості за овердрафтом, 17 503 грн. 17 коп. заборгованості за простроченими відсотками, 6 759 грн. 93 коп. пені за прострочення строків повернення овердрафту, 877 грн. 49 коп. пені за прострочення строків повернення процентів, 75 000 грн. штрафу, 659 грн. 49 коп. річних, 5 399 грн. 67 коп. судового збору, у решті позовних вимог відмовлено.

У жовтні 2018 Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просило розірвати договір про надання овердрафту від 25.04.2017 № 60.10.000006, укладений між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд", та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перспектива АСГ".

В обґрунтування заявлених позовних вимог банк посилався на порушення відповідачем умови спірного договору в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та надання позивачу документів, передбачених п. 4.2.4. договору, що на думку позивача є істотним, порушенням умов договору, у зв`язку із чим, посилаючись на приписи ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, просив розірвати спірний договір. Крім того, позивач стверджував, що строк дії спірного договору не закінчився, оскільки зобов`язання за договором відповідачем не виконані та продовжують діяти. Крім того, позивач вказував, що розірвання спірного договору у судовому порядку має значення для нього, зокрема з огляду на особливості практичного застосування окремих норм податкового законодавства.

Наведені обставини є причиною спору, що розглядається господарським судом в межах справи № 904/4727/18.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. ст. 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 ст. 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов`язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд.

Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати.

Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним.

Як вже встановлено судом вище, відповідно до п. 6.1. договору останній набирає чинності з дати його підписання повноважними представниками сторін та діє до 24 квітня 2018. Зобов`язання щодо повернення позичальником овердрафту, оплати у повному обсязі плати за овердрафт, неустойки та повного виконання позичальником будь-яких інших грошових зобов`язань згідно умов договору продовжують свою дію до моменту повного та остаточного їх виконання.

Отже строк дії спірного договору закінчився 23 квітня 2018.

Разом з тим, позивач із даним позовом до суду звернувся у жовтні 2018, тобто після закінчення строку дії цього договору.

Таким чином, з огляду на те, що розірвати можливо лише діючий договір (строк/термін дії якого не закінчився), вимога позивача про розірвання договору про надання овердрафту від 25.04.2017 № 60.10.000006 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 81, 86, 91, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 01.07.2019