ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1557/18

Господарський суд Одеської області у складі: головуючий суддя Волков Р.В.,

суддя Гут С.Ф., суддя Погребна К.Ф.,

розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову у справі №916/1557/18 (вх.№2-2891/19 від 18.06.2019)

За позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ),

До відповідачів: Приватного підприємства "АЛЬСТАР" (вул. Садова, б. 40, с. Вакулівка, Роздільнянський район, Одеська область, 67472; );

Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області (прос. Григорівського десанту, б. 18, м. Южне, Одеська область, 65481, ),

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ),

про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування державної реєстрації змін до установчих документів

ВСТАНОВИВ:

Господарським судом Одеської області розглядається справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "АЛЬСТАР" та Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 , про визнання недійсним рішення загальних позачергових загальних зборів, скасування державної реєстрації змін до установчих документів.

В обґрунтування вимог позивач посилається на порушення корпоративних прав позивача з підстав недотримання вимог законодавства та статуту під час скликання та проведення Загальних Зборів від 31.05.2018; невідповідності нормам законодавства рішень Загальних Зборів про затвердження нової редакції статуту ПП "АЛЬСТАР"; прийняття неповноважними Загальними Зборами рішень від 31.05.2018.

18.06.2019 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову (вх.№2-2891/19), згідно з якою позивач просить суд:

- заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно приватного підприємства "АЛЬСТАР", .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що на території цілісного майнового комплексу зерноприймального підприємства, яке належить ПП "АЛЬСТАР" (вул. Садова, 40 а, с. Вакулівка, Роздільнянський район, Одеська область, 67472), де позивач володіє 50% корпоративних прав, з`явилась організована група осіб, які фізично взяли під контроль цілісний майновий комплекс та земельну ділянку.

Вказані особи також повідомили про наміри ОСОБА_5 . здійснити реалізацію всього рухомого та нерухомого майна цілісного майнового комплексу ПП "АЛЬСТАР".

Також, позивач дізнався про проведення реєстраційної дії: "Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; зміна місцезнаходження, інші зміни", про що до ЄДР внесено відповідний запис, на підставі якого внесено зміни: місцезнаходження ПП "АЛЬСТАР"; керівника підприємства (яким до цього була ОСОБА_1.) змінено на ОСОБА_5 .

Шляхом отримання копії матеріалів реєстраційної справи позивач дізналась, що Загальні Збори , які були проведені 31.05.2018, були неповноважними, а окремі положення затвердженого цими Зборами Статуту у новій редакції суперечать вимогам закону та звужують права позивача, зокрема, встановлено, що рішення про виключення учасника вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності 50 відсотків загальної кількості голосів учасників, аналогічний кворум встановлено для повноважності Загальних Зборів в цілому.

Крім цього, у довіреності, виданій ОСОБА_5 на проведення реєстраційних дій представнику, вказано, що повірений уповноважений представляти інтереси довірителя, у тому числі, з усіх питань, шо пов`язані з державною реєстрацією змін до установчих документів ПП "АЛЬСТАР", державною реєстрацією припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. Вказує, що накази про звільнення позивача з посади директора та про призначення ОСОБА_5 директором не мають юридичних наслідків.

У матеріалах справи наявні копії витягів з ЄДРПОУ від 27.07.2018 (т.1 а.с.92--99), від 11.07.2018 (т.1 а.с. 60-67), а також копії документів з реєстраційної справи ПП "АЛЬСТАР" (т.1 а.с. 68-91, 100).

Заявник вважає, що проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи створило для позивача реальну загрозу вчинення ОСОБА_5 , який має 50% голосів учасників ПП "АЛЬСТАР", одноосібно змін до установчих документів підприємства, зокрема, виключення ОСОБА_1 зі складу учасників.

Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки інший учасник підприємства має можливість у будь-який час внести додаткові зміни до відомостей щодо юридичної особи та розпорядитися майном, частка якого належить позивачу, що унеможливить захист або поновлення нею своїх прав в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду.

З підстав перебування судді Волкова Р.В. у відпустці з 18.06.2019 по 21.06.2019 за розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №231 від 18.06.2019 призначено повторний автоматичний розподіл заяви ОСОБА_1. від 18.06.2019 за вх.№2-2891/19 про вжиття заходів забезпечення позову. Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2019 зазначену заяву розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя - Малярчук І.А., судді - Гут С.Ф., Погребна К.Ф.

Листом від 19.06.2019 за вих.№916/1557/18/3635/2019 заявнику було повідомлено про відкладення вирішення питання щодо розгляду заяви від 18.06.2019 за вх.№2-2891/19 про забезпечення позову в межах розумного та процесуально обґрунтованого, з врахуванням перебування справи №916/1557/18 у зупиненому стані, строку - до повернення головуючого судді по вказаній справі - Волкова Р.В. з відпустки, тобто, до 24.06.2019.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №232 від 24.06.2019 призначено повторний розподіл заяви про забезпечення позову вх.№2-2891/19 від 18.06.2019 шляхом передачі раніше визначеному головуючому судді.

Розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою від 03.06.2019 було зупинено провадження у справі у зв`язку із тимчасовим вилученням у Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області оригіналу реєстраційної справи Приватного підприємства "АЛЬСТАР" для дослідження судом, - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи відповідно до ч.1 ст. 140 ГПК України.

Враховуючи скорочені строки розгляду такої заяви та знаходження матеріалів справи у господарському суді Одеської області, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність поновлення провадження у справі з метою розгляду заяви про забезпечення позову по суті.

Статтею 136 ГПК України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених статтею 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги,

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч.5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони, зокрема, проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з п. 31 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до ч.10 ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з п.2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

П.2 ч.1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", про що правильно зазначив суд апеляційної інстанції.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду (постанова від 09.11.2018 у справі №915/508/18).

Оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

(Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушених корпоративних прав позивача - ОСОБА_1 у Приватному підприємстві "АЛЬСТАР" від незаконних дій щодо внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження підприємства, внесення змін до статуту Підприємства, зміни директора Підприємства без згоди позивача і за відсутності кворуму.

Отже, обставини внесення змін до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місцезнаходження підприємства, внесення змін до статуту Підприємства, зміни директора Підприємства без згоди позивача і за відсутності кворуму, нова редакція статуту, яка передбачає можливість виключення з Підприємства на основі рішення, за яке проголосували учасники, які володіють у сукупності 50 відсотків загальної кількості голосів учасників, а також повноважність Загальних Зборів учасників за умови присутності Учасників, які володіють у сукупності 50 відсотків голосів, - свідчать про те, що Приватне підприємство "АЛЬСТАР" може приймати будь-які рішення щодо діяльності товариства без участі позивача, в той час як позивач не погоджується із відповідним рішенням загальних зборів, яке оспорюється та просить скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів; і ці обставини щодо обґрунтованості та законності прийняття рішення Загальними зборами є предметом розгляду даного спору.

У зв`язку з викладеним, суд доходить висновку про те, що заявлений позивачем такий захід забезпечення позову як заборона державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно приватного підприємства "АЛЬСТАР", , - є обґрунтованим та адекватним.

Застосування зазначеного заходу пов`язується з обставинами, на які позивач послався в обґрунтування позовних вимог, а невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених корпоративних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, подавши позов у цій справі, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи державним реєстратором будуть здійснені нові реєстраційні дії відносно ПП "АЛЬСТАР" на підставі прийнятих за відсутності позивача рішень, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ОСОБА_1 .

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (п. 43, Заява № 60750/00) наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду.

Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень.

Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

При цьому суд зазначає, що такі заходи забезпечення позову не є перешкодою у здійсненні Приватним підприємством "АЛЬСТАР" господарської діяльності, а унеможливлюють лише внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Приватного підприємства "АЛЬСТАР" та спрямовані на запобігання ймовірним порушенням корпоративних прав позивача і забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Щодо зустрічного забезпечення суд вказує, що ч.1 ст. 141 ГПК України встановлено право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), тобто відповідна вимога може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №911/1695/18.

Крім цього, відповідач не позбавлений права звернутися з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі, зокрема, у випадку прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом.

Згідно з п.10 ч1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 6 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

У зв`язку з постановленням судом ухвали від 03.06.2019 про тимчасове вилучення доказів для дослідження судом, на підставі п.6 ч.1 ст. 228 ГПК України та згідно з п.10 ч1 ст. 229 ГПК України, суд приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 228, 229, 230, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Поновити провадження у справі № 916/1557/18.

2. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову за вх. №2-2891/19 від 18.06.2019 задовольнити.

3. Заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити будь-які реєстраційні дії відносно приватного підприємства "АЛЬСТАР", .

4. Провадження у справі №916/1557/18 зупинити до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.

Стягувачем за ухвалою є: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

Боржником за ухвалою є: Приватне підприємство "АЛЬСТАР" (вул. Садова, б. 40, с. Вакулівка, Роздільнянський район, Одеська область, 67472; )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набрала чинності 24.06.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя Волков Роман Володимирович

Суддя Гут Сергій Федорович

Суддя Погребна Катерина Федорівна