УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

24.06.2019Справа № 910/8103/19

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Авторезерв» (04074, м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 21; ідентифікаційний код 41089347) про вжиття заходів забезпечення позову до Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України (02093, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 40-А; ідентифікаційний код 14323014), без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Авторезерв» звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Базі виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України пред`являти АТ «Альпарі Банк» вимогу про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 та №0937-GR від 04.04.2019; заборони АТ «Альпарі Банк» здійснювати перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 та №0937-GR від 04.04.2019 на користь Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України.

Заява обґрунтована тим, що заявник має намір звернутись до Господарського суду міста Києва із позовом до Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України про визнання незаконними та скасування рішень тендерного комітету відповідача, оформлених протоколами розгляду тендерних пропозицій №42 від 08.04.2019 та №54 від 03.05.2019, визнання протиправною та такою, що не підлягає виконанню вимогу відповідача про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн.

Підставами позову, за поясненнями заявника, є порушення відповідачем ч.5 ст.28 ЗУ «Про публічні закупівлі» при ухваленні протоколу розгляду тендерних пропозицій №42 від 08.04.2019, порушення відповідачем ст.30 ЗУ «Про публічні закупівлі» при ухваленні протоколу розгляду тендерних пропозицій №54 від 03.05.2019 та порушення відповідачем норм ЗУ «Про публічні закупівлі» та положень банківських гарантій №0936-GR від 04.04.2019 та №0937-GR від 04.04.2019 під час пред`явлення Банку вимоги про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн.

Заявник зазначає, що у випадку задоволення Банком вимоги відповідача про перерахування грошових коштів в загальному розмірі 155340 грн. з подальшою регресною виплатою вказаної суми позивачем на користь банку, буде порушено право заявника на мирне володіння своїм майном та принцип непорушності права власності. Заявник стверджує втрата останнім грошових коштів в сумі 155340 грн. матиме негативні наслідки для підприємства, зокрема оскільки у товариства відсутні вільні обігові кошти, а виплата заявником грошових коштів в сумі 155340 грн., призведе до неможливості виконання заявником умов укладених договорів з іншими контрагентами, що призведе до припинення господарської діяльності підприємства. Також заявник вказав, що фінансовий стан товариства, у разі виплати Банку вказаної суми, не дозволить виплачувати заробітну плату працівникам підприємства.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Авторезерв» про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на думку останнього існує реальна загроза того, що невжиття заходів забезпечення позову та здійснення стягнення на підставі банківської гарантії №0936-GR від 04.04.2019 та №0937-GR від 04.04.2019 значно ускладнить становище заявника, у разі задоволення майбутнього позову про визнання незаконними та скасування рішень тендерного комітету відповідача, оформлених протоколами розгляду тендерних пропозицій №42 від 08.04.2019 та №54 від 03.05.2019, визнання протиправною та такою, що не підлягає виконанню вимогу відповідача про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн.

Також заявник посилається на скрутне фінансове становище товариства та на те, що у разі виплати Банку суми гарантії, товариство не матиме змоги виплачувати заробітну плату своїм працівникам.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Судом зазначається, що в поданій заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову також заявником не надано належних обґрунтувань та доказів стосовного того, яким саме чином невжиття у даному випадку заходів забезпечення позову в подальшому унеможливить виконання рішення у справі про визнання незаконними та скасування рішень тендерного комітету Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України, а також визнання вимог Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн. протиправними та такими, що не підлягають виконанню.

Також із поданої до суду заяви та доданих до неї документів, неможливо встановити обґрунтованість тверджень заявника, щодо скрутного фінансового становища товариства, оскільки з наданої заявником банківської виписки по рахунку за період 01.04.2019 по 20.06.2019 фактично неможливо встановити дійсність тверджень заявника про відсутність грошових коштів.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Разом з тим, суд зазначає, що за твердженнями заявника, предметом майбутнього позову буде визнання незаконними та скасування рішень тендерного комітету Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України, а також визнання вимог Бази виробничо-технологічної комплектації Національної гвардії України про перерахування грошових коштів згідно з банківськими гарантіями №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн. протиправними та такими, що не підлягають виконанню.

Проте наразі, матеріали заяви не містять доказів того, що у разі здійснення стягнення на підставі банківських гарантій №0936-GR від 04.04.2019 на суму 94500 грн. та №0937-GR від 04.04.2019 на суму 60840 грн. у заявника існуватимуть ускладнення щодо виконання рішення суду про задоволення позову про визнання незаконними та скасування рішень тендерного комітету, або неможливості виконання такого рішення, та яким чином вжиття запропонованих заявником заходів забезпечення позову вплине на виконання такого рішення, а відтак, суд приходить до висновку щодо недоведеності позивачем співмірності обраного заходу забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами.

Разом з тим, щодо доводів заявника стосовно того, що у разі виплати Банку суми гарантії, товариство не матиме змоги виплачувати заробітну плату своїм працівникам, суд вважає за необхідне зазначити, що навіть у разі стягнення із заявника суми гарантії у примусовому порядку, чинним законодавством України встановлено заборону на накладення арешту на грошові кошти, які обліковуються на рахунках боржника в межах фонду оплати праці працівників товариства. Таким чином, вказані твердження заявника не можуть давати достатніх підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вище зазначене, суд зазначає, що заявником у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він планує звернутись до суду.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні поданої заяви.

Відповідно до ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 960,50 грн. за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Авторезерв».

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Авторезерв» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 24.06.2019.

Суддя Я.В. Маринченко