ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1040/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Михайлової К.С.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси", м. Дніпро

до Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпро

про стягнення 804 635,40 грн.

Представники:

від позивача: Леонов В.О. довіреність №03/01-Ю від 03.01.2019

від відповідача: Капітан Т.А. довіреність № 1 від 17.04.2019

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8" Дніпропетровської обласної ради про стягнення 804 635,40 грн., з яких: 746 769,59 грн. - основний борг, 3 615,44 грн. - 3% річних, 9 050,40 грн. інфляційні втрати, 45 199,97 грн. - пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання теплової енергії № АЕР-0119-Д від 01.02.2018, в частині оплати поставленої теплової енергії.

Ухвалою суду від 18.03.2019 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" № 13/03ю від 13.03.2019 залишено без руху. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" усунути недоліки позовної заяви № 13/03ю від 13.03.2019 шляхом подання до суду поштового чеку та опису вкладення у цінний лист (оригіналів або належним чином засвідчених копій), які підтверджують факт відправлення відповідачу (на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) копії позовної заяви та додатків до 01.04.2019.

28.03.2019 до господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 про залишення позовної заяви без руху. Разом із вказаною заявою позивач подав до суду докази направлення на адресу відповідача позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 22.04.2019.

22.04.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач є комунальним закладом, власних коштів не має і фінансується виключно із міського бюджету. На даний час усі кошти, виділені для оплати за теплову енергію, вичерпані і відповідач не має жодної фінансової можливості оплатити заборгованість за теплову енергію. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позову.

22.04.2019 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить зменшити розмір неустойки.

Ухвалою суду від 22.04.2019 відкладено підготовче засідання на 27.05.2019.

22.05.2019 відповідач подав до суду клопотання, в якому просить зменшити розмір неустойки.

23.05.2019 позивач подав до суду клопотання про пришвидшення розгляду справи.

23.05.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 24.06.2019.

В судове засідання 24.06.2019 з`явились представники позивача та відповідача.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" (енергопостачальне підприємство) та Комунальним закладом "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8" Дніпропетровської обласної ради (споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії № АЕР-0119-Д (далі - договір).

За цим договором енергопостачальне підприємство бере на себе зобов`язання надавати послуги з постачання теплової енергії споживачеві в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (п. 1.1. договору).

Найменування предмету закупівлі: код ДК 021:20-8-пара, гаряча вода та пов`язана продукція (по тексту теплова енергія) (п. 1.2. договору).

Загальний обсяг теплової енергії, що має бути надана у 2018 році за цим договором - 1 073 Гкал (п. 1.5. договору).

Сума, визначена в договорі становить 1 637 646 грн. 94 коп., у тому числі ПДВ 272 941 грн. 16 коп. (п. 3.1. договору).

Сума, визначена в договорі може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Ціна договору коригується щомісячно на суму відшкодованих орендаторами видатків (п. 3.2. договору).

Тариф на теплову енергію, що споживається за цим договором, встановлюється відповідно до діючого законодавства. Тариф на виробництво теплової енергії затверджено рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради від 02.02.2016 № 19 (п. 3.3. договору).

Тариф для розрахунків за цим договором складає: Теплова енергія - 1 Гкал, грн. без ПДВ 1 271 грн. 86 коп. Теплова енергія - 1 Гкал, грн. з ПДВ 1 526 грн. 23 коп. сторони дійшли згоди, що у випадку встановлення (в результаті затвердження або перегляду) тарифу на теплову енергію або його складових органами, що здійснюють державне регулювання у сфері теплопостачання, тариф для розрахунків за цим договором буде застосовуватися відповідно до встановленого значення з дати набрання чинності прийнятого рішення (п. 3.4. договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, здійснюються в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів, або, за згодою сторін, будь-яким іншим шляхом, який не заборонено чинним законодавством України (п. 4.1. договору).

Розрахунковим періодом є календарний місяць за результатами якого підписується акт (в 2-х примірниках) на відпуск - отримання теплової енергії (п. 4.2. договору).

Споживач зобов`язується щомісячно сплачувати енергопостачальному підприємству вартість отриманої теплової енергії згідно з її кількістю власним платіжним дорученням, в якому вказується період, за який здійснюється оплата, на підставі рахунку енергопостачального підприємства (п. 4.3. договору).

Оплата за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 7 діб після одержання рахунку енергопостачального підприємства (п. 4.4. договору).

Енергопостачальне підприємство для оплати направляє рахунок споживачу не пізніше 7-го числа поточного місяця, що наступає за розрахунковим (п. 4.5. договору).

Енергопостачальне підприємство формує рахунок на підставі інформації про фактичне використання теплової енергії у розрахунковому періоді відповідно до акту на відпуск - отримання теплової енергії (п. 4.6. договору).

Якщо облік спожитої теплової енергії відбувається за показниками приладів обліку, то акт на відпуск-отримання теплової енергії формується на підставі показників приладу обліку (п. 4.7. договору).

У випадку відсутності у споживача приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначається у відповідності з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачального підприємства та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді (п. 4.8. договору).

Теплова енергія в гарячій воді постачається споживачу на такі потреби: опалення та вентиляцію - здійснюється в період опалювального сезону за погодженням зі споживачем, але не менше - 172 діб; гаряче водопостачання - здійснюється цілодобово протягом року; технологічні потреби - відповідно з виробничою програмою; кондиціювання повітря - по мірі необхідності (п. 5.1. договору).

Рішення про початок та закінчення опалювального сезону приймається виконавчим органом відповідної місцевої ради, виходячи з кліматичних умов (п. 5.2. договору).

Відповідно з Правилами користування тепловою енергією облік споживання теплової енергії здійснюється за показниками приладів обліку, які встановлені на межі балансової належності теплових мереж енергопостачального підприємства та споживача за адресою вул. Космічній, 13, а при їх відсутності - розрахунковим способом (п. 7.1. договору).

В разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день затримки в оплаті (п. 8.6.3. договору).

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018 (п. 11.1. договору).

Сторони підписали додатки до договору: № 1 «Розрахунок договірних навантажень використовується при відсутності приладу обліку споживача» (а.с. 16-17), № 2 «Характеристика опалювального об`єкту» (а.с. 17), № 3 «Акт меж балансової та експлуатаційної відповідальності сторін» (а.с. 18), № 4 «Умови припинення подачі теплової енергії» (а.с. 18), № 5 «Зразок Акту прийому-передачі виконаних робіт до договору» (а.с. 19).

22.03.2018 сторонами підписано Додаткову угоду № 1 до договору (а.с. 20), в якій сторони вирішили внести зміни до розділу договору «Юридичні адреси сторін та платіжні реквізити».

22.06.2018 сторони підписали Додаткову угоду № 2 до договору (а.с. 21), в якій у зв`язку зі зміною директора Енергопостачального підприємства, дійшли згоди внести зміни до договору, а саме: викласти преамбулу договору в наступній редакції: Товариство з обмеженою відповідальністю «Альтернативні енергоресурси», надалі Енергопостачальне підприємство, в особі директора ОСОБА_2 що діє на підставі Статуту, та Комунальний заклад «Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8» Дніпропетровської обласної ради» надалі Споживач, в особі в.о. головного лікаря ОСОБА_1 , що діє на підставі Статуту, далі - сторони, уклали цей договір про постачання теплової енергії в гарячій воді (далі договір); в розділі договору Юридичні адреси сторін та платіжні реквізити та додатках № 1,2,3,4,5 до договору змінити: Директор ОСОБА_3 на: Директор ОСОБА_2

07.09.2018 сторонами укладено Додаткову угоду № 2/1 до договору (а.с. 22), в якій сторони вирішили зменшити обсяг послуг по договору та внести зміни до змісту договору, а саме: змінити пункти 1.5., 3.3., 3.4. договору, виклавши їх в наступній редакції:

« 1.5. Загальний обсяг теплової енергії, що має бути надана у 2018 році за цим договором -1043 Гкал.»

« 3.3. Тариф на теплову енергію, що споживається за цим договором, встановлюється відповідно до діючого законодавства щодо державного регулювання тарифів на теплову енергію. Тариф на виробництво теплової енергії встановлюється відповідно до ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання» та в подальшому затверджується рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради.».

« 3.4. Тариф для розрахунків за цим договором складає: Теплова енергія - 1 Гкал, 1 856, 23 грн. з ПДВ Теплова енергія - 1 Гкал, 1 546,86 грн. без ПДВ.» Сторони дійшли згоди, що тариф на теплову енергію для розрахунків за цим договором застосовується як тариф встановлений відповідно до ч. 12 ст.20 закону України «Про теплопостачання». Тариф для розрахунків за цим договором встановлено Енергопостачальному підприємству та буде застосовуватися відповідно до встановленого значення з 09.08.2018».

06.11.2018 сторонами підписано Додаткову угоду № 3 до договору (а.с. 23), в якій дійшли згоди змінити пункти 1.5., 3.3., 3.4. договору, виклавши їх в наступній редакції;

« 1.5. Загальний обсяг теплової енергії, що має бути надана у 2018 році за цим договором -1043 Гкал.»

« 3.3. Тариф на теплову енергію, що споживається за цим договором, встановлюється відповідно до діючого законодавства щодо державного регулювання тарифів на теплову енергію. Тариф на виробництво теплової енергії встановлюється відповідно до ст. 20 ЗУ «Про теплопостачання» та в подальшому затверджується рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради.».

« 3.4. Тариф для розрахунків за цим договором складає: Теплова енергія - 1 Гкал, 1 866, 59 грн. з ПДВ, Теплова енергія - 1 Гкал, 1 555,49 грн. без ПДВ.». Сторони дійшли згоди, що тариф на теплову енергію для розрахунків за цим договором застосовується як тариф встановлений відповідно до ч.12 ст.20 закону України «Про теплопостачання». Тариф для розрахунків за цим договором встановлено Енергопостачальному підприємству та буде застосовуватися відповідно до встановленого значення з 27.10.2018 .».

14.12.2018 сторони підписали Додаткову угоду № 4 до договору (а.с. 24), в якій у зв`язку із зменшенням фінансування дійшли згоди зменшити ціну договору на 1,44 грн. змінити п. 3.1. договору у наступній редакції: « 3.1. Сума, визначена в договорі становить 1 637 645 грн. 50 коп., у тому числі 272 940 грн. 91 коп.».

28.12.2018 сторонами укладено Додаткову угоду № 5 до договору (а.с. 25), в якій дійшли згоди продовжити дію договору на строк, достатній для проведення закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 % суми договору та розділ 11. Строк дії договору доповнити пунктом 11.6. наступного змісту: « 11.6. Термін дії продовжується на строк до 31.03.2019, а в частині розрахунків за спожиту теплову енергію - до їх повного здійснення», на підставі п. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».»

18.01.2019 сторони уклали Додаткову угоду № 6 до договору (а.с. 26), в якій на підставі ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 № 922-VIII та п. 11.2 цього договору, домовились про оплату та поставку товару у 2019 році на суму 327 529,10 грн., в т.ч. ПДВ 54 588,18 грн., що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому 2018 році, на строк достатній для проведення процедур закупівлі на початку 2019 року та внести зміни реквізитів споживача.

13.02.2018 сторонами підписано Додаткову угоду № 7 до договору (а.с. 27), в якій дійшли згоди про оплату та поставку товару у 2019 році на суму 318 839,00 грн., в т.ч. ПДВ 53 139,84 грн., що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому 2018 році, на строк достатній для проведення процедур закупівлі на початку 2019 року; домовились продовжити дію договору на строк, достатній для проведення закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20% суми договору та розділ 11. Строк дії договору доповнити пунктом 11.6 наступного змісту: « 11.6. Термін дії продовжується на строк до 31.03.2019, а в частині розрахунків за спожиту теплову енергію-до їх повного здійснення», на підставі п.5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».».

Позивач зазначає, що на виконання умов договору поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 746 769,59 грн., на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками Акти приймання-здачі:

- № 143 від 30.11.2018 про поставку відповідачу теплової енергії на суму 113 049,90 грн. з ПДВ (а.с. 33);

- № 155 від 31.12.2018 про поставку відповідачу теплової енергії на суму 633 719,69 грн. з ПДВ (а.с. 29).

Також, обсяги споживання та показники лічильників зафіксовані в підписаних обома сторонами Актах споживання теплової енергії, а саме:

- Акт споживання теплової енергії з 01.11.2018 по 25.11.2018 (а.с. 38);

- Акт споживання теплової енергії з 26.11.2018 по 31.12.2018 (а.с. 39).

Позивач виставив відповідачу рахунки на оплату:

- № 143 на оплату поставленої теплової енергії вартістю 113 049,90 грн. з ПДВ (а.с. 34);

- № 155 від 31.12.2018 на оплату поставленої теплової енергії вартістю 633 719,69грн. з ПДВ (а.с. 36).

Відповідно до п. 4.4. договору оплата за спожиту теплову енергію проводиться споживачем в продовж 7 діб після одержання рахунку енергопостачального підприємства.

Енергопостачальне підприємство для оплати направляє рахунок споживачу не пізніше 7-го числа поточного місяця, що наступає за розрахунковим (п. 4.5. договору).

Позивач стверджує, що:

- рахунок на оплату № 143 відповідач отримав 03.12.2018, на підтвердження чого надав лист № 03/12-3сб від 03.12.2018 (а.с.32), відповідно до якого відповідачу надано відповідний рахунок. Господарський суд зазначає, що в правому верхньому куті вказаного листа міститься відбиток штемпеля відповідача, відповідно до якого відповідач отримав вказаний лист - 03.12.2018 вхідний № 1080;

- рахунок на оплату № 155 від 31.12.2018 відповідач отримав 11.01.2019, на підтвердження чого надав лист № 10/01/сб від 10.01.2019 (а.с.35), відповідно до якого відповідачу надано відповідний рахунок. Господарський суд зазначає, що в правому верхньому куті вказаного листа міститься відбиток штемпеля відповідача, відповідно до якого відповідач отримав вказаний лист - 11.01.2019 вхідний № 25.

Господарський суд зауважує, що відповідачем не заперечуються дати отримання спірних рахунків.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до п. 4.4. договору, відповідач повинен був сплатити за поставлену теплову енергію:

- за Актом приймання-здачі № 143 від 30.11.2018 грошові кошти в розмірі 113 049,90 грн. у строк до 10.12.2018 включно (03.12.2018 + 7 календарних днів);

- за Актом приймання-здачі № 155 від 31.12.2018 грошові кошти в розмірі 633 719,69 грн. у строк до 18.01.2019 включно (11.01.2019 + 7 календарних днів).

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору у встановлений строк за поставлену теплову енергію не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у розмірі 746 769,59 грн.

Позивач надав до суду підписаний сторонами та скріплений його печатками Акт звірки взаєморозрахунків між сторонами (а.с. 47), відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.01.2019 становить 746 769,59 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з Претензією №31/01 - сб від 31.01.2019 (а.с. 30), в якій вимагав сплатити заборгованість.

Відповідно до відмітки, що міститься в правому верхньому куті вказаної претензії, відповідач отримав претензію 31.01.2019 вхідний № 72.

Відповідач у відповідь на претензію направив позивачу лист № 92/1 від 15.02.2019 (а.с. 31), в якому зазначив, що кошти профінансовані та згідно платіжного доручення від 15.02.2019 № 3 пакет документів віднесений до казначейства на перевірку та оплату. Станом на 15.02.2019 відсутній договір згідно проведених торгів на 2019 рік, тому залишок заборгованості оплатити не має можливості.

Позивач зазначає, що заборгованість відповідач не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого товару в сумі 746 769,59 грн. відповідач не надав.

Відповідач у своєму відзиві зазначає, що він є комунальним закладом, власних коштів не має і фінансується виключно із міського бюджету. На даний час усі кошти, виділені для оплати за теплову енергію, вичерпані і відповідач не має жодної фінансової можливості оплатити заборгованість за теплову енергію. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Господарський суд зазначає, що ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 617 Цивільного кодексу України прямо передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення від відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України (від 18.10.2005) та у справі Бакалов проти України (від 30.11.2004) вказав, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є виправданням бездіяльності. Окрім того, у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 р. у справі № 11/446 зазначено, що на підставі частини другої статті 617 ЦК, частини другої статті 218 ГК та рішення Європейського суду з прав людини у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України від 18.10.2005 року, - відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

За таких обставин, відповідач відповідає за своїми зобов`язаннями, що виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитись в залежність від наявності чи відсутності бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, господарський суд вважає твердження відповідача наведені у відзиві безпідставними та необґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 746 769,59 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 45 199,97 грн. за загальний період з 11.12.2018 по 12.03.2019.

Відповідно до п. 8.6.3. договору в разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію - нараховується пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день затримки в оплаті.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Договором передбачено стягнення пені за прострочення виконання зобов`язання.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку пені позивача, та встановлено, що він виконаний неправильно.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на заборгованість за Актом № 143 від 30.11.2018 на суму 133 049,90 грн., в той час коли розмір заборгованості за даним актом становить 113 049,90 грн.

Відповідно до здійсненого господарським судом розрахунку, загальний розмір пені становить 43 385,17 грн.

Під час судового розгляду справи відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, в якому просить суд зменшити розмір неустойки до 1,00 грн.

Розглянувши подане клопотання, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що він є комунальним закладом, власних коштів не має і фінасується виключно із міського бюджету. На даний час усі кошти, виділені для оплати за теплову енергію, вичерпані і відповідач не має жодної фінансової можливості оплатити заборгованість за теплову енергію. Відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі, кошти для оплати неустойки міським бюджетом не виділяються, на підтвердження чого надав кошторис на 2019 рік (а.с. 62-63).

Позивач у судовому засіданні зазначив, що не заперечує щодо зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи та майнового стану сторін суд вважає за доцільне зменшити розмір пені на 50 % та стягнути з відповідача пеню у розмірі 21 692,59 грн.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 3 615,44 грн. за загальний період з 11.12.2018 по 12.03.2019 та інфляційні втрати у розмірі 9 050,40 грн. за загальний період з грудня 2018 року по лютий 2019 року.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних позивача та встановлено, що він виконаний правильно.

Щодо нарахованого розміру інфляційних втрат.

Позивач нараховує інфляційні втрати за загальний період з грудня 2018 року по лютий 2019 року.

Однак, при розрахунку позивачем не враховано приписи абз. 3 п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» №14 від 17.12.2013р., відповідно до яких розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як вказано вище, відповідач повинен був сплатити за поставлену теплову енергію за Актом приймання-здачі № 143 від 30.11.2018 грошові кошти в розмірі 113 049,90 грн. у строк до 10.12.2018 включно, отже період нарахування інфляційних втрат повинен починатися з наступного місяця, тобто з січня 2019 року.

Інфляційні втрати за загальний період з січня 2019 року по лютий 2019 року включно дорівнюють 4 870,00 грн.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 776 947,62 грн., з яких: 746 769,59 грн. - основний борг, 21 692,59 грн. - пеня, 3 615,44 грн. - 3% річних, 4 870,00 грн. інфляційні втрати.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року становить 1 921,00 грн.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 12 069,54 грн. згідно з платіжним дорученням № 1585 від 15.03.2019, замість 12 069,53 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 0,01 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 0,01 грн. підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (з урахуванням належної до стягнення пені в повному обсязі): на позивача - 90,52 грн. (0,75 %), на відповідача - 11 979,01 грн. (99,25 %).

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 8" Дніпропетровської обласної ради (49100, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 19, ідентифікаційний код 23644906) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативні енергоресурси" (49040, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Космічна, буд. 49 Б, ідентифікаційний код 33857713) 776 947,62 грн., з яких: 746 769,59 грн. - основний борг, 21 692,59 грн. - пеня, 3 615,44 грн. - 3% річних, 4 870,00 грн. інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11 979,01 грн., про що видати наказ.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 27.06.2019

Суддя І.В. Мілєва