Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/508/19

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Нероди І.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металл Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод"

про стягнення 38000,00 грн.

Процесуальні дії по справі.

Відповідно до ухвали від 29.05.2019 року справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні 24.06.19р., про що сторони були повідомлені належним чином.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Металл Транс" звернувся з позовом до суду до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" з вимогами про стягнення заборгованості в сумі 38000, 00 грн.

В обґрунтування підстав поданого позову позивач посилається на те, що відповідно до видаткової накладної №7 від 14.09.2018р поставив відповідачу товар на суму 38 000, 00 грн за який останній не провів розрахунок.

В якості правових підстав позову позивач посилається на ст.ст. 526, 530 ЦК України.

Відповідач відзиву на позов не подав, наразі, правова позиція відповідача по суті спору суду станом на 25.06.2019р не відома. Крім того, останній обізнаний про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення (а.с. 25).

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

18 червня 2019 року до суду позивач надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Враховуючи те, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась, господарський суд вважає, що неявка представників сторін, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 202 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14 вересня 2018 року позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Металл Транс" за видатковою накладною №7 було відпущено відповідачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" товар, а саме: феромарганець ФМн78 в кількості 0,75т на суму без ПДВ 23 750, 00 грн, феросиліцій ФС45 в кількості 0, 25т на суму без ПДВ 7 916, 67 грн, загалом на суму 38 000, 00 грн.

У видатковій накладній №7 від 14.09.2018р зазначено назву:

- постачальника: Товариство з обмеженою відповідальністю "Металл Транс", банківські реквізити, юридична адреса (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, пров. Самаркадський, б.2), код ЄДРПОУ;

- покупця: Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод", його адресу (88000, м. Ужгород, вул. Болгарська, буд. 3)

У видатковій накладній №7 від 14.09.2018р вказано всього 2 (два) найменування на суму 38 000, 00 грн.

Місце складання: м. Дніпро.

У видатковій накладній №7 від 14 вересня 2018 року зазначено товар у відповідній кількості.

Заперечення щодо товару у видатковій накладній №7 від 14.09.2018 року відсутні, вона скріплена печатками постачальника (ТОВ "Металл Транс", ) та покупця (ТОВ "Малинський ливарний завод, м. Малин, ).

Від імені відповідача товар отримав представник, про що свідчить його підпис та прізвище.

Відповідач не сплатив кошти за відпущений товар в сумі 38 000, 00 грн.

18 квітня 2019 року позивач надіслав відповідачу претензію про виконання грошового зобов`язання на суму 38 000, 00 грн та вимагав сплатити борг в порядку ст. 530 ЦК України (а.с. 32, 31).

В свою чергу, відповідач отримав вимогу позивача про сплату боргу в сумі 38 000, 00 грн 26.04.2019р, про що свідчить відстеження за штрихкодовим ідентифікатором (а.с. 23).

Наведена вимога залишена відповідачем без задоволення, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Предметом даного судового розгляду є вимога позивача стягнути з відповідача 38 000, 00 грн заборгованості за відпущений товар.

Підставою цих вимог визначено те, що відповідач не виконав свій обов`язок з оплати вартості поставленого йому товару за видатковою накладною №7 від 14 вересня 2018 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст. 205 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правомірність правочину презюмується.

На підтвердження вчинення правочину щодо поставки відповідачу товару на суму 38 000,00 позивачем надано до суду видаткову накладну №7 від 14 вересня 2018 року, яка, на його думку, є документом, який підтверджує здійснення господарської операції.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 названого Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За правилами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 198 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав вимогу позивача про сплату коштів в сумі 38 000, 00 грн 26.04.2019 року та, з урахуванням норм ст. 530 ЦК України, семиденний строк сплив 03.05.19р.

Частина 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" вказано, що неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З огляду на вказане, суд розцінює зазначення іншої адреси покупця ТОВ "Малинський ливарний завод" у видатковій накладній №7 від 14 вересня 2018 року як таку, що не перешкоджає ідентифікувати юридичну особу в цілому, тому не ставить під сумнів здійснену господарську операцію.

Відповідач доказів сплати (повної чи часткової) коштів за відпущений товар суду не подав, тому вимога про стягнення коштів в сумі 38 000, 00 грн є обгрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу приписів статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Крім того, саме сторони зобов`язані подавати такі докази суду, а суд зобов`язаний їх досліджувати та оцінювати, а не самостійно за сторону з`ясовувати їх загальнодоступність і самостійно їх шукати та перевіряти.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "Малинський ливарний завод" (Житомирська область, м. Малин, вул. Огієнка, будинок 55, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металл Транс" (м. Дніпро, пров. Самаркандський, буд. 2, ):

- 38000, 00 грн основного боргу;

- 1921, 00 грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 27.06.19

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2- позивачу (рек. з повідомл)

3- відповідачу (рек. з повідомл)