РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/4803/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н. І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-ТРАНС" (03049, м. Київ, вул. Богданівська, буд. 1, кв. 1, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, )

про стягнення 806 870,48 грн.

Без виклику представників учасників процесу.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-ТРАНС" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" (далі - відповідач) про стягнення 806 870,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем за договором про надання транспортно-експедиторських послуг № 456/09 18 від 04.10.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, а саме ухвала суду від 17.04.2019 отримана позивачем - 23.04.2019, відповідачем - 18.04.2019.

Приписами статті 248 ГПК передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

За приписами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

04.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ефі-Транс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" (замовник) укладений договір № 456/09-189 про надання транспортно-експедиторських послуг.

Згідно п. 1.1 договору виконавець зобов`язується за винагороду (плату) і за рахунок замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезень вантажів у власних (орендованих) вагонах шляхом надання на піввагонів та пов`язані з цим послуги шляхом укладення відповідних договорів з іншими юридичними особами. Детальні умови конкретного перевезення узгоджуються сторонами шляхом складання заявки до договору.

Заявка за встановленою формою відповідно до місячного плану перевезень має бути надіслана виконавцю за 5 (п`ять) днів до дати подачі вагонів. А виконавець повинен протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання заявки на перевезення виставити замовнику рахунок на попередню оплату вартості послуг виконавця та надати номери вагонів та їх дислокацію на день отримання заявки заявника.

Факт належного надання послуг за цим договором сторони посвідчують шляхом підписання акту наданих послуг, який готується експедитором і направляється на підпис клієнту. Акт наданих послуг складається як правило, відповідно до кожної узгодженої та виконаної заявки. Акт наданих послуг має бути погоджений і підписаний клієнтом протягом 5 робочих днів з моменту його отримання. Якщо протягом цього строку не надійде мотивованих заперечень замовника, то акти наданих послуг вважаються узгодженими обома сторонами.

За умовами договору (пункт 3.2) на підставі виставленого рахунку виконавцем замовник здійснює 100 % попередню оплату вартості послуг виконавця за 5 банківських днів до початку місяця, в якому надаються послуги.

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє строком на один рік з можливістю пролонгації на цей же строк із попереднім повідомленням іншої сторони, не менше ніж за 30 діб до закінчення терміну дії договору. У частині проведення розрахунків за надані послуги договір діє до повного здійснення розрахунків (п. 10.1 договору).

Позивачем надано послуги відповідачу на загальну суму 2 778 594,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг, підписаними та скріпленими печатками з обох сторін:

- № 1355 від 31.10.2018 на суму 440 000,00 грн. (27 вагонів)

- № 1501 від 30.11.2018 на суму 1 221 280,00 грн. (27 вагонів)

- № 1711 від 31.12.2018 на суму 1 063 520,00 грн. (6 вагонів)

- № 1712 від 31.12.2018 на суму 40 194,60 грн. (14 вагонів)

- № 9 від 05.01.2019 на суму 13 600,00 грн. (2 вагони)

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Статтею 931 ЦК України встановлено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Позивач зазначив, що відповідачем неналежно виконуються його зобов`язання за договором № 456/09-189 про надання транспортно-експедиторських послуг від 04.10.2018, у зв`язку з чим у ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" виникла заборгованість на суму 1 170 414, 60 грн.

З метою погашення наявної заборгованості позивач направляв лист-претензію вих. № 287/01 від 21.01.2019 листом претензією вих. № 287/01 від 16.02.2018. Проте, за твердженням позивача, зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді. Разом з тим, відповідач продовжував сплачувати заборгованість частинами і станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача перед позивачем складає 670 414, 60 грн., що і призвело до звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-ТРАНС" до суду з даним позовом.

Відповідач своїм правом подання відзиву суду не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

На підставі ч. 3 п. 1 ст. 8 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори за дорученням клієнтів: забезпечують оптимальне транспортне обслуговування, а також організовують перевезення вантажів різними видами транспорту територією України та іноземних держав відповідно до договорів (контрактів), згідно з якими сторони мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим та іншими законами України;

За договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування. У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов`язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування. Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади (ст.. 9 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно ст. 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 316 ГК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов`язань, пов`язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. ст. 525, 526 ЦК України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Враховуючи те, що строк виконання обов`язку з оплати за надані транспортно-експедиторські послуги настав, сума боргу відповідача, яка складає 670 414,60 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача до відповідача про стягнення вказаної суми боргу, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 96 469,43 грн., 31 947,33 грн. інфляційних втрат та 8 039,12 грн. - три проценти річних від простроченої суми заборгованості, нараховані за актами наданих послуг № 1355 від 31.10.2018, № 1501 від 30.11.2018, № 1711 від 31.12.2018, № 1712 від 31.12.2018 та № 9 від 05.01.2019.

Перевіривши розрахунок позивача, суд задовольняє вказані вимоги в частині стягнення 31 947,33 грн. інфляційних втрат, 8 039,12 грн. 3% річних.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 ГК України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 4.3 договору № 456/09-189 про надання транспортно-експедиторських послуг у разі несвоєчасної оплати платежів, належних виконавцю, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок позивача, суд задовольняє вказані вимоги в частині стягнення 96 469,43 грн. пені.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З системного аналізу вищевикладеного, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано суду письмового відзиву на позов та свого контр розрахунку суми позову не надав, стверджувань позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-ТРАНС" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст. 73-74, 76-77, 86, 129, 232, 233, 237- 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛЬНА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ В УКРАЇНІ" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 69, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕФІ-ТРАНС" (03049, м. Київ, вул. Богданівська, буд. 1, кв. 1, ) 670 414 (шістсот сімдесят тисяч чотириста чотирнадцять) грн. 60 коп. основного боргу, 96 469 (дев`яносто шість тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн.. 43 коп. пені, 8 039 (вісім тисяч тридцять дев`ять) грн. 12 коп. - три відсотки річних, 31 947 (тридцять одну тисячу дев`ятсот сорок сім) грн. 33 коп. інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 12 103 (дванадцять тисяч сто три) грн. 05 коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст рішення складено 19.06.2019.

Суддя Н. І. Ягічева