ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Справа№ 918/762/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Буравльова С.І.

при секретарі: Реуцька Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Богдан С.В.;

від відповідача: Карачун Н.М., Родіна Т.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (до зміни найменування - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз")

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року

у справі №918/762/18 (Суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (до зміни найменування - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз")

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання припиненим договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (до зміни найменування - Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз") звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання припиненим з 26.09.2018 року договору оренди газопроводів та споруд на них №14/1291/04 від 01.10.2004 року.

Позов обґрунтовано тим, що у відповідності до умов пункту 10.5. договору позивачем 11.10.2018 року (за місяць після закінчення строку його чинності) було направлено відповідачу заяву про припинення дії договору, однак відповідачем факт припинення договору не визнано.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29.11.2018 року матеріали справи передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі №918/762/18 у позові відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що доказів направлення позивачем заяви про припинення дії договору протягом 1 місяця після закінчення строку його дії (з 04.08.2018 року до 04.09.2018 року) позивачем суду не надано, а тому договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1291/04 від 01.10.2004 року на даний час є чинним і діє до 30.07.2019 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва у справі №918/762/18 від 25.03.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовну заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, з невірним застосуванням норм матеріального права. Апелянт зазначив, що судом першої інстанції невірно розраховано порядок пролонгації договору. Так, суд першої інстанції залишив поза увагою факт, що п. 10.5. сторонами погоджено, що договір продовжується на тих же умовах, на яких він був укладений, тобто без зміщення кінцевої дати - 25 вересня відповідного року.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 року, справу №918/762/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. - головуюча суддя, судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 року призначено справу №918/762/18 до розгляду на 19.06.2019 року колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 року враховуючи перебування у відпустках суддів Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А., справу №918/762/18 передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу справ від 19.06.2019 року, справу №918/762/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), Буравльов С.І., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2019 прийнято апеляційну скаргу позивача у складі колегії суддів: Дідиченко М.А. - головуюча суддя, судді: Буравльов С.І., Смірнова Л.Г. до свого провадження.

Позиції учасників справи

19.06.2019 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідач, заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, вказав, що на даний час спірний договір є діючим, а будь-яка реальна та правова можливість для припинення правовідносин між сторонами відсутня.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

14.06.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній просить провести заміну назви позивача з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз».

Вказане клопотання обґрунтоване тим, що рішенням загальних зборів акціонерів ПАТ «Рівнегаз» від 26.04.2019 була змінена назва та тип товариства на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз».

У ст. 152 ЦК України зазначено, що акціонерне товариство - господарське товариство, статутний капітал якого поділено на визначену кількість часток однакової номінальної вартості, корпоративні права за якими посвідчуються акціями. Найменування акціонерного товариства має містити його найменування і зазначення того, що товариство є акціонерним. Акціонерні товариства за типом поділяються на публічні товариства та приватні товариства. Особливості правового статусу публічних та приватних акціонерних товариств встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

У абз. 3 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З аналізу зазначених положень слідує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

У даному випадку відбулась лише зміна найменування позивача (з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Рівнегаз» на Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз») без зміни при цьому його організаційно-правової форми, тому з огляду на викладене вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в частині третій статті 52 ГПК не потребується.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.10.2004 року між Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (після зміни найменування - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз») (далі - орендар) та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - орендодавець) був укладений договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04, відповідно до умов якого (п. 1.1. договору) орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно, перелік якого наведений у додатку, вартість якого визначена згідно з актом про оцінку вартості основних засобів і становить 3 973 122,00 грн. Майно передавалось в оренду позивачу з метою забезпечення безперебійного та безаварійного постачання природного газу споживачам Рівненської області та отримання на цій основі прибутку.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування майном з дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна.

Пунктом 10.1. договору визначено, що даний договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 року до 25.09.2005 року включно.

Згідно п.10.5 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

На виконання умов Договору 01.10.2004 між сторонами підписано акт приймання - передачі майна, яке передається в оренду балансовою залишковою вартістю 3 323 538,67 грн.

11.10.2018 року позивачем було направлено відповідачу заяву про припинення з 25.09.2018 року дії договору оренди.

02.11.2018 року відповідачем було направлено відповідь на вищевказану заяву, в якій він зазначив, що договір у відповідності до умов п. 10.1. договору було укладено на 360 днів та на даний час він є пролонгованим, тому підстави для визнання договору припиненим відсутні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що надана позивачем заява від 11.10.2018 року про припинення договору була направлена позивачем поза межами місячного строку визначеного п. 10.5 договору.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно з ч. 2 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

Як вбачається зі змісту ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно із ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

З приписів статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечують сторони. Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення сторін щодо поновлення договору на новий строк або змін умов договору, то такий договір припиняється.

Пунктом 10.1 Договору сторонами узгоджено, що договір укладено строком на 360 днів, що діє з 01.10.2004 до 25.09.2005 включно.

Згідно з ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Тобто, договором встановлено певний період у часі (строк), протягом якого діє укладений договір - 360 днів, проте вказана кінцева дата до настання якої діє договір - 25.09.2005 із застереженням про пролонгацію договору на той самий термін і на тих же умовах. Відтак, враховуючи вимоги ст. 252 ЦК України, в пункті 10.1 Договору сторонами фактично встановлено строк, на який укладається договір, але не довше ніж 25 вересня відповідного року.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За умовами п. 10.5 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення дії цього договору або його зміну після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Як зазначалось вище, 11.10.2018 року позивачем було направлено відповідачу заяву про припинення з 25.09.2018 року дії договору оренди. Зазначена заява отримана відповідачем, що останнім не заперечується.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04 від 01.10.2004 припинив свою дію, в зв`язку із заявою позивача про припинення дії Договору, яка надіслана в межах строків встановлених п. 10.5 Договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів дійшла висновку, що договір оренди газопроводів та споруд на них № 14/1291/04 від 01.10.2004 припинив свою дію, в зв`язку із заявою позивача про припинення дії Договору, яка надіслана в межах строків встановлених п. 10.5 Договору.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі № 918/762/18 - скасуванню.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 278, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 року у справі № 918/762/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 у справі № 918/762/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

3. Визнати припиненим договір оренди газопроводів та споруд на них №14/1291/04 від 01.10.2004 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» з 26.09.2018.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Івана Вишенського, будинок 4, ) 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн 00 коп - судового збору за подачу позовної заяви.

5. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, будинок 6, ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Рівнегаз» (33027, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Івана Вишенського, будинок 4, ) 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн, 00 коп - судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 918/762/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 24.06.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Л.Г. Смірнова

С.І. Буравльов