ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 Справа № 917/500/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Приватного підприємство "ЖелДорСервіс"

про стягнення 201 791,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Алєксєєв С. С.; від відповідача: Касьянов С. М.

встановив:

До Господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - позивач) до Приватного підприємство "ЖелДорСервіс" (далі - відповідач) про стягнення 201 791,00 грн. штрафу за невірно зазначену адресу вантажоодержувача.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачем було відправлено вагони №№ 50234418, 50720325, 50105394 з вантажем, при цьому в залізничній накладній №43314954 зазначено одержувач: ПАО «ЕВРАЗ Днепродзержинский КХЗ» адреса одержувача: вул. Колеусовська, буд.1, м.Дніпродзержинськ. При прибутті вагону на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладній не відповідає адресі ПрАТ " Дніпровський коксохімічний завод ". Тому, відповідно до ст. 122, ст. 118 Статуту залізниць України відповідач має сплатити штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати - 201791,00 грн.

Відповідач у відзиві (вхід. № 4817 від 11.05.2019р.) проти позову заперечує посилаючись на те, що фактичне місцезнаходження ПрАт "Дніпродержинський КХЗ" не змінювалось, а відбулося лише перейменування міста з м. Дніпродзержинськ на м. Кам"янське, що є загальновідомим фактом, оскільки перейменування міста відбулося згідно з постановою Верховної ради України від 19.05.2016р.; позивач формально тлумачить термін «помилка в адресі вантажоодержувача», перейменування міста є загальновідомим фактом і невірне його зазначення не створює ризиків направлення вантажу не за призначенням, не перешкоджає виконанню зобов`язання з перевезення. Відповідач також прохає зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що позивачу не завдано жодних збитків у зв`язку з перейменуванням міста, розмір штрафу є завеликим з огляду на фінансовий стан відповідача.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. №5408 від 24.05.2019р.) зазначив, що:

- відповідно до п.6.1. Роз`яснень Вищого господарського суду України від 29.05.2002 №04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" (із змінами) зазначено, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу господарським судом слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 22.03.2018 № 917/964/17. На підставі викладеного відповідачем неправильно тлумачиться Статут залізниць України;

- статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення;

- в даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому підстав для його зменшення немає.

Інші заяви по суті справи від сторін до суду не надходили.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019р., справа передана на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.1).

За ухвалою господарського суду від 01.04.2019р. було залишено позовну заяву без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.2, 29).

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року відкрито провадження у справі № 917/500/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Приватне підприємство "ЖелДорСервіс" (відповідач) подало клопотання від 08.05.2019р. про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 04.06.2019р. суд призначив судове засідання на 18.06.2019р.

Про розгляд справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 19.04.2019р., від 27.05.2019р.

Суд розпочав розгляд справи по суті відповідно до ч.2 ст. 252 ГПК України.

В судовому засіданні 18.06.2019р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 240 ГПК України.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

У грудні 2018 зі станції Терешківка Південної залізниці відповідач здійснив групову відправку вагонів № 50234418, № 50720325, № 50105394 з вантажем, оформлену накладною № 43314954 на станцію Правда Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - (а.с.9).

На вищевказане відправлення відправник надав станції навантаження Терешківка Південної залізниці накладну, в якій представником відправника в графі 4 "Одержувач" зазначено: , "ПАО "ЕВРАЗ Днепродзержинский КХЗ"; адреса одержувача: ул. Колеусовская, д.1, г. Днепродзержинск, Днепропетровская обл. (а.с.9).

31.12.2018 по прибутті вагонної відправки за накладною № 43314954 на станцію призначення Правда Придніпровської залізниці було виявлено, що адреса одержувача, зазначена відправником у накладній, не відповідає адресі отримувача - , ПрАТ "Дніпровський коксохімічний завод".

Факт неправильного зазначення відправником адреси одержувача вантажу підтверджується Актом загальної форми №1350 від 31.12.2018 (а.с.10), в якому вказано, що отримувач з такою адресою відсутній; вагони затримані до з`ясування.

31.12.2018 станцією призначення Правда на станцію відправлення Терешківка було відправлено телеграму № НР 67 про невірно зазначену адресу в накладній №43314954 (а.с.12).

ПП "ЖелДорСервіс" листом від 31.12.2018р. №31/12 прохав в накладній №43314954 внести зміну в адресу вантажоодержувача, зазначивши ПрАТ «ДКХЗ», Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Колеусівська, буд. 1 (а.с.15).

31.12.2018 із станції відправлення Терешківка на станцію призначення Правда надійшла телеграма-відповідь №НР 41, щодо виправлення назви та адреси одержувача у накладній №43314954 (а.с.13).

На підставі листа ПП "ЖелДорСервіс" від 31.12.2018р. №31/12 та телеграми-відповіді № HP 41 від 31.12.2018 на станції призначення Правда Придніпровської залізниці у накладній № 43314954 зроблено виправлення адреси одержувача на вірну: з «ПАО ЕВРАЗ Днепродзержинский КХЗ; ул. Колеусовская, д.1, г. Днепродзержинск, Днепропетровская обл.» на «ПрАТ «ДКХЗ» Дніпропетровська обл., м.Кам"янське, вул. Колеусівська, буд. 1» (а.с.9).

Вказані обставини стали підставою для звернення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємство "ЖелДорСервіс" 201791,00 грн. штрафу, нарахованого в порядку ст. 118 Статуту залізниць України.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 908, 909 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України (Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. N 457 (зі змінами), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

У відповідності до ст. 23 Статуту залізниць України, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №863/5084, встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що всі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи №№ 4, 5, в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

В графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Тобто, саме на відправника покладається обов`язок заповнення комплекту перевізних документів, а також надається можливість, до укладання договору перевезення, перевірити внесені до перевізного документу відомості і при необхідності скласти новий документ. Відповідальність за неправильне оформлення залізничної накладної несе вантажовідправник.

Матеріалами справи підтверджено факт неправильного зазначення відповідачем адреси одержувача вантажу у накладній № 43314954.

Як свідчить вказана накладна, відповідач зазначив у ній одержувача за кодом за наступною адресою: ПАО "ЕВРАЗ Днепродзержинский КХЗ"; адреса одержувача: ул. Колеусовская, д.1, г. Днепродзержинск, Днепропетровская обл. (а.с.9).

Проте, даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом 05393085 значиться Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод» (скорочене найменування: ПРАТ «ДКХЗ»); адреса: ул. Колеусівська, буд.1, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл.

В актом загальної форми №1350 від 31.12.2018 (а.с.10) вказано, що отримувач з такою адресою відсутній; вагони затримані до з`ясування.

Листом від 31.12.2018р. №31/12 відповідач попрохав в накладній №43314954 внести зміну в адресу вантажоодержувача, зазначивши ПрАТ «ДКХЗ», Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Колеусівська, буд. 1 (а.с.15).

Статтею 122 Статуту залізниць України передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно з п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Статтею 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами оформлення перевізних документів.

Таким чином, акт загальної форми є підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним адреси одержувача.

Відповідно до ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною 5 ст. 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно- правовими актами.

В п. 34 накладної вказано розмір провізної плати 40358,20 грн. (а.с.9).

Суд приходить до висновку, що відповідачем допущено порушення, яке полягає у неправильному зазначенні у накладній адреси вантажоодержувача, а тому згідно з ст. ст. 24, 122 Статуту залізниць України та п. 5.5. Правил оформлення перевізних документів, відповідач має нести відповідальність у вигляді сплати штрафу у розмірі 201791,00 грн. (40358,20 грн. провізної плати х 5).

Отже, на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту позивачем правомірно нараховано до сплати відповідачу штраф у розмірі 201791,00 грн. внаслідок невірного зазначення відповідачем в залізничній накладній маси вантажу.

Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються з таких підстав.

Відповідач заперечує проти позову з тих підстав, що позивач формально тлумачить термін «помилка в адресі вантажоодержувача», перейменування міста є загальновідомим фактом і невірне його зазначення не створює ризиків направлення вантажу не за призначенням, не перешкоджає виконанню зобов`язання з перевезення.

Суд відхиляє вказані заперечення, оскільки у накладній відповідачем було зазначено адресу вантажоотримувача як ПАО "ЕВРАЗ Днепродзержинский КХЗ"; ул. Колеусовская, д.1, г. Днепродзержинск, Днепропетровская обл., в той час як вірною адресою є ПРАТ «ДКХЗ» (Приватне акціонерне товариство «Дніпровський коксохімічний завод»); вул. Колеусівська, буд.1, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл.

Тобто, відповідач допустив помилку не лише в назві міста Кам`янське.

Листом від 31.12.2018р. №31/12 відповідач попрохав в накладній №43314954 внести зміну в адресу вантажоодержувача, зазначивши ПрАТ «ДКХЗ», Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Колеусівська, буд. 1 (а.с.15).

Зазначена помилка перешкодила виконання зобов`язання з перевезення, оскільки вагони були затримані станцією призначення до з`ясування вказаних обставин, що підтверджено актом загальної форми №1350 від 31.12.2018 (а.с.10), де вказано, що отримувач з такою адресою відсутній; вагони затримані до з`ясування.

Отже, позивач правомірно застосував штраф за невірне зазначення адреси отримувача в накладній.

Посилання відповідача на те, що штраф повинен застосовуватися лише у разі одночасного неправильного зазначення коду та адреси одержувача, судом відхиляються оскільки це окремі види порушень.

Аналогічна правова позиція в постанові Верховного Суду від 22.03.2018 № 917/964/17 зазначено, що у розгляді справ про стягнення цього штрафу судам слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна відомість; при цьому неправильне зазначення коду та адреси вантажоодержувача вважаються окремими порушеннями.

Відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу, посилаючись на те, що позивачу не завдано жодних збитків у зв`язку з невідповідністю адреси, вина відповідача відсутня.

Вказане клопотання судом не задовольняється з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора , суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги : ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні ; не лише майнові, але й інші інтереси сторін , що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин , суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду , якщо він значно перевищує розмір збитків , та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що зменшення розміру штрафу - це право суду, а не його обов`язок, при якому повинні враховуватись певні обставини , які в своїй сукупності утворюють винятковість.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу.

Посилання відповідача на те, що ним не було завдано збитків позивачу не є підставою для зменшення судом розміру штрафу, встановленого статтями 118 та 122 Статуту залізниць України, оскільки такий штраф підлягає стягненню за сам факт допущення вантажовідправником порушення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитків.

Жодних документальних доказів в підтвердження існування виняткових обставин, що є підставою для зменшення штрафу, відповідач суду не надав.

Викладені відповідачем обставини не є винятковими, отже підстави для зменшення штрафних санкцій відсутні.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому підстав для його зменшення не має.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачем були порушені права позивача за захистом яких мало місце звернення до суду; а аналіз наведених у позові аргументів та поданих позивачем доказів свідчить про наявність підстав для задоволення позову.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі у вигляді судового збору.

При подачі даного позову позивачем сплачено 3026,86 грн. судового збору за платіжним дорученням від 05.03.2019р. № 1662439 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 та ч. 4 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємство "ЖелДорСервіс" (вул. Гагаріна, буд.27/4, кв.24, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 30613858) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, буд.5, м. Київ, 03680; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (пр. Дмитра Яворницького, буд.108, м.Дніпро, Дніпропетровська область, 49602; ) 201791грн. 00 коп. - штрафу, 3026грн. 86 коп. відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області), за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 24.06.2019.

Суддя Т. М. Безрук