УХВАЛА

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/17995/16

Скаржник (боржник) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

Стягувач: Приватне підприємство "Автосервіс"

Суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський Анатолій Миколайович

про скарга на дії приватного виконавця

По справі № 910/17995/16

За позовом Приватного підприємства "Автосервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

про розірвання договору та стягнення 2 140 417 грн. 00 коп.

та за зустрічним

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

до Приватного підприємства "Автосервіс"

про стягнення 35 227,50 грн.

Суддя Гумега О.В.

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники:

від скаржника (боржника, відповідача): Клименко Е.Н., адвокат, на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 24.01.19

від стягувача (позивача): не з`явився

суб`єкт оскарження: приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський Анатолій Миколайович за посвідченням приватного виконавця №0086 від 26.06.17

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/17995/18 за первісним позовом Приватного підприємства "Автосервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" про розірвання договору та стягнення 2 140 417,00 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" до Приватного підприємства "Автосервіс" про стягнення 35 227,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (суддя Удалова О.Г.), яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019, первісний позов Приватного підприємства "Автосервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" задоволено частково в розмірі 2 079 517,20 грн. збитків, 32 570,76 грн. витрат зі сплати судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи; розірвано договір № 90173 на виконання робіт від 07.10.2013, укладений між Приватним підприємством "Автосервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"; у задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено; зустрічий позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" до Приватного підприємства "Автосервіс" задоволено частково в розмірі 20 000,00 грн. основного боргу, 1 505,75 грн. 3% річних, 13 720,10 грн. інфляційних втрат та 1 599,93 грн. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено; здійснено зарахування первісних та зустрічних позовних вимог; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на користь Приватного підприємства "Автосервіс" 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи.

31.05.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі № 910/17995/16, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 та набрало законної сили 14.05.2019, видано відповідний наказ.

04.06.2019 через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" (далі - скаржник) надійшла скарга на постанову виконавця у виконавчому провадженні № 59253362, яким виконується рішення судді Удалової Олени Геннадіївни у справі № 910/17995/16 у порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - скарга), відповідно до якої скаржник просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 року у виконавчому провадженні № 59253362; повідомити представника боржника про час та місце розгляду скарги на рішення виконавця у виконавчому провадженні № 59253362.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" у справі № 910/17995/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Розглянувши подану представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" скаргу і додані до неї документи, суд дійшов висновку про призначення розгляду даної скарги у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2019 призначено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця у виконавчому провадженні № 59253362 у справі № 910/17995/16 у судовому засіданні 18.06.2019 о 12:30 год.

07.06.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача (стягувача) надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

13.06.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача (стягувача) надійшли письмові пояснення на скаргу ТОВ "Фрам-Лайн", відповідно до яких стягувач вважає дану скаргу необгрунтованою, а доводи скаржника такими, що суперечать Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим просив суд відмовити ТОВ "Фрам-Лайн" в задоволенні скарги, а також постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з представника ТОВ "Фрам-Лайн" Клименка Е.Н. штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами. Згідно поданих пояснень представник позивача (стягувача) просив суд розглядати скаргу за його відсутності.

18.06.2019 через відділ діловодства суду від приватного виконавця Телявського А.М. надійшла заява про долучення доказів до справи № 910/17995/16, а саме копій матеріалів виконавчого провадження № 59253362.

18.06.2019 через відділ діловодства суду від приватного виконавця Телявського А.М. надійшли пояснення по суті скарги на дії приватного виконавця у справі № 910/17995/16, відповідно до яких приватний виконавець зазначив, що обставини, викладені скаржником у скарзі, не є підставами для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 59253362 у справі № 910/17995/16, наголосив, що оскаржувана постанова винесена ним правомірно, на підставі норм чинного законодавства, зазначив про відсутність підстав для її скасування, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича.

В судове засідання, призначене на 18.06.2019, з`явились представник боржника (відповідача, скаржника) та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський Анатолій Миколайович (далі - приватний виконавець).

Представник стягувача (позивача) в судове засідання, призначене на 18.06.2019, не з`явився, разом з цим, згідно поданих 13.06.2019 через відділ діловодства суду письмових пояснень, просив суд розглянути скаргу за відсутності представника Приватного підприємства "Автосервіс".

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ст. 342 ГПК України, неявка стягувача (позивача) в судове засідання 18.06.2019 не є перешкодою для розгляду скарги, а тому остання розглядалась в судовому засіданні 18.06.2019.

Представник боржника (відповідача, скаржника) в судовому засіданні 18.06.2019 повністю підтримав скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн".

Приватний виконавець в судовому засіданні 18.06.2019 проти задоволення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" заперечував з підстав, викладених у поясненнях, поданих ним 18.06.2019 через відділ діловодства суду.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн", заслухавши пояснення представника відповідача (боржника,скаржника) та приватного виконавця, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, дослідивши наявні у справі докази, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" (скаржник) звернулось до суду зі скаргою на постанову виконавця у виконавчому провадженні № 59253362, яким виконується рішення судді Удалової Олени Геннадіївни у справі № 910/17995/16 у порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - скарга), відповідно до якої просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 року у виконавчому провадженні № 59253362.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначив, що:

- виконавцем порушено процедуру та зміст постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем, що закріплено в ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим боржник (скаржник) не був попереджений про відповідальність за неподання декларації про доходи та майно або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, так як про це не вказано в оскаржуваній постанові;

- в оскаржуваній постанові взагалі відсутня мотивувальна частина, що суперечить змісту постанови про примусове виконання та чинному законодавству (абз. 8 ч. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України від 02.02.2012 р. № 512/5;

- оскаржувана постанова в порушення п.п. 1 п. 5 розділу 3 наведеної Інструкції не містить посилання на строк подачі декларації про доходи та майно боржника та додатково не зазначено про її форму, затверджену законодавством, що робить неможливим її подачу боржником. Додатково виконавцем боржнику не роз`яснено, яка саме відповідальність і якими нормативно-правовими актами передбачена;

- оскаржувана постанова в порушення п. 7 розділу 1 наведеної Інструкції не містить такого обов`язкового реквізиту як строк та порядок оскарження;

- вказані порушення з боку приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича, на думку скаржника, свідчать про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків, що призвело до винесення постанови, яка суперечить нормам чинного законодавства і не має юридичної сили, у зв`язку з чим скаржник просить суд скасувати дану постанову.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 341 ГПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права. Згідно частини 2 наведеної статті ГПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Зокрема, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження № 59253362 від 03.06.2019 отримана представником скаржника особисто 03.06.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями матеріалів виконавчого провадження № 59253362, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" є такою, що подана з дотриманням строку, встановленого частиною 1 статті 341 ГПК України.

Судом встановлено, що 03.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським Анатолієм Миколайовичем (далі - приватний виконавець) на підставі ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59253362 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17995/16 від 31.05.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на користь Приватного підприємства "Автосервіс" 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. (судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи (далі - оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження).

Положеннями п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови) (далі - Закон України "Про виконавче провадження") виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Обов`язки виконавця встановлено у частині 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (ч. 1); виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (ч. 5).

На виконання наведених приписів ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" приватним виконавцем в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження, а саме в п. 2 резолютивної частини даної постанови зазначено: "Зобов`язати боржника подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей".

Таким чином, в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем з дотриманням приписів ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" було зазначено про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника та попереджено останнього про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зважаючи на наведене, доводи скаржника у скарзі про те, що боржник не був попереджений про відповідальність за неподання декларації про доходи та майно або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей - судом відхиляються як безпідставні.

Згідно абз. 2 п. 5 Розділу ІІІ Інструкції встановлено, що разі виконання рішення майнового характеру в постанові про відкриття виконавчого провадження виконавець зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника за встановленою формою (додатки 1, 2) протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження та попереджає його про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Водночас, приписами Закону України "Про виконавче провадження" не встановлено строк для подачі боржником декларації про доходи та майно боржника.

Таким чином, не зазначення приватним виконавцем в оскаржуваній постанові про відкриття виконавчого провадження строку для подачі боржником декларації про доходи та майно боржника не свідчить про порушення приватним виконавцем Закону України "Про виконавче провадження" при винесенні даної постанови.

Враховуючи наведене, суд критично оцінює доводи скаржника про те, що оскаржувана постанова не містить посилання на строк подачі декларації про доходи та майно боржника та про те, що в оскаржуваній постанові додатково не зазначено про її форму, затверджену законодавством, що ніби то робить неможливим її подачу боржником.

Крім того, судом відхиляються як безпідставні доводи скаржника про те, що приватним виконавцем не роз`яснено боржнику, яка саме відповідальність і якими нормативно-правовими актами передбачена, зважаючи на таке.

Пунктом 2 резолютивної частини оскаржуваної постанови встановлено обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно. Згідно наведеного пункту боржника попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, що узгоджується з приписами частини 2 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", якою встановлено обов`язок виконавця роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки. Водночас, приписами Закону України "Про виконавче провадження" не встановлено обов`язку виконавця роз`яснювати яка саме відповідальність та якими нормативно-правовими актами передбачена.

Пунктом 7 розділу І Інструкції визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження містить такий обов`язковий реквізит як мотивувальна частина, в якій приватним виконавцем зазначено посилання на статті 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись якими приватний виконавець виніс дану постанову.

Зважаючи на наведене, твердження скаржника у скарзі про те, що в оскаржуваній постанові взагалі відсутня мотивувальна частина - не відповідають дійсності.

Судом також встановлено, що приватним виконавцем з дотриманням положень п. 7 Розділу І Інструкції у п. 5 оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено: "Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на наведене, твердження скаржника у скарзі про те, що оскаржувана постанова не містить строку та порядку судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 у виконавчому провадженні №59174316 прийнята приватним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право скаржника (боржника) не було порушено.

Натомість скаржником не доведено незаконність дій приватного виконавця при прийнятті постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 у виконавчому провадженні №59174316.

Відповідно до частини 1 статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Частиною 3 наведеної статті ГПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 343 ГПК України).

Отже, за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн", доводи скаржника визнаються судом необґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 у виконавчому провадженні № 59253362 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 у справі № 910/17995/16.

Щодо клопотання позивача (стягувача), заявленого на підставі ч. 4 ст. 43, п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України у письмових поясненнях на скаргу ТОВ "Фрам-Лайн", поданих 13.06.2019 через відділ діловодства суду, згідно якого позивач (стягувач) просив суд постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з представника ТОВ "Фрам-Лайн" Клименка Е.Н. штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами, оскільки представник ТОВ "Фрам-Лайн", подаючи завідомо безпідставну скаргу, зловживає своїми процесуальними правами.

Наведене клопотання позивача (стягувача) судом відхиляється, оскільки приписами ст. 339 ГПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо сторона виконавчого провадження вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права. За змістом статті 343 ГПК України вбачається, що факт обґрунтованості скарги або в протилежному випадку - факт прийняття або вчинення оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідно до закону, в межах повноважень виконавця та у зв`язку з цим наявність/відсутність порушеного права заявника, встановлюється судом за результатами розгляду скарги. В даному випадку скаржник звернувся до суду зі скаргою на підставі на ст. 339 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232- 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про відкриття виконавчого провадження від 03.06.2019 у виконавчому провадженні № 59253362 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 у справі № 910/17995/16.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.06.2019.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.В.Гумега