РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2019Справа № 910/5266/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 31127,22 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - Прохоров Ю.Г. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення суми неустойки за порушення терміну доставки вантажу залізницею. За заявою Позивача судове засідання 10.06.2019 проводиться за відсутності його повноважного представника.

Відповідач у поданому відзиві вимоги позову не визнає, оскільки відповідно до «Соглашения о международном железнодорожном грузовом сообжении» (Угода про міжнародні вантажні сполучення, далі - мовою оригіналу) «иск может быть предъявлен только после предъявления соответствующей претензии и только к тому перевозчику, к которому была предъявлена претензия», але при цьому «возвращение перевозчиком претендателю такой претензии не является ее отклонением и не дает претендателю права обратиться с иском в судебные органы», тому позов на його думку було пред`явлено безпідставно, так як претензію Позивача ним відхилено не було, а залишено без розгляду (повернуто Позивачу). Також, до відзиву додано заяву про зменшення суми штрафу до 5% від обґрунтованої суми позову за ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Позивач у відповіді на відзив доводи Відповідача відхиляє, так як у Відповідача були відсутні встановлені законом підстави для залишення претензії без розгляду (для повернення її Позивачу).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, які були направлені своїми довірителями для участі у засіданнях, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року - лютому 2019 року Відповідачем (27.11.2018 у зв`язку зі зміною типу товариства повне найменування Відповідача - акціонерне товариство «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» до станції призначення Терни Придніпровської залізниці за залізничними накладними здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є Позивач.

Вказані перевезення оформлені залізничними накладними: 33459, 33464, 453993, 73091, 35356, 10133, 10134, 470260, 470278, 470286, 470294, 470302, 470328, 470708, 43121, 43122, 39111, 39112, та здійснювалися у міжнародному перевезенні.

Угода про міжнародні вантажні сполучення (далі - УМВС) встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо - паромному сполученні (параграф 1 ст. 3 УМВС )

Параграфом 1 ст. 14 УМВС передбачено, що у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною.

Відповідно до параграфу 2 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається, виходячи з наступних норм:

- для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

- для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Також параграфом 3 вказаної статті передбачено, що доставка вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Згідно параграфу 5 ст. 24 УМВС, перебіг строку доставки вантажу починається з 0.00 год. дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі отримувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу вважають за повну.

Термін доставки вважається виконаним, якщо вантаж прибув на станцію призначення до закінчення терміну доставки і перевізник повідомив одержувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу у розпорядження одержувача (параграф 7 ст. 24 УМВС).

Відповідно до ст. 2 УМВС та додатку 1 до УМВС «Правила перевезення вантажів», розділу 1 пункту 2.1. «відправка» - це вантаж за однією накладною (відправлення) приймається до перевезення від одного відправника на одній станції відправлення на адресу одного одержувача на одну станцію призначення.

Відстань відправок становить 997, 1046, 1225, 1235, 1265, термін доставки вантажу визначається, виходячи з норм 1 доба на кожні розпочаті 200 км., тобто:

997/200 = 5 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 6 діб;

1046/200 = 6 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 7 діб;

1225-1265/200 = 7 діб + 1 доба (на операції пов`язані з відправленням вантажу) = 8 діб.

Письмові пояснення Позивача, подані на обґрунтування відстаней, які проїхали вагони, судом приймаються, оскільки не спростовані і не заперечені Відповідачем.

Таким чином термін доставки вантажу за вказаними вище накладними мав складати: за відправками на 997 км 6 діб, за відправками на 1046 км 7 діб, за відправками на 1225, 1235 та 1265 км - 8 діб відповідно.

Натомість, термін доставки вантажу за спірними накладними порушено на термін від 7 до 14 діб відповідно, що детально наведено Позивачем у наданій суду таблиці (арк. 3 позову), перевіреній та визнаній обґрунтованій судом.

Згідно параграфу 2 ст. 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення - терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Розрахунок неустойки в сумі 31127,22 грн. за перевищення терміну доставки вантажу, наведений Позивачем у позові, судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним, а саме, оскільки розраховані Позивачем суми не перевищують дозволені до стягнення згідно з законом за заявлений у позові період нарахування, а їх розмір є доведеним залученими Позивачем до справи вищеописаними доказами, а також за відсутності належного спростування розміру нарахованих Позивачем санкцій з боку Відповідача.

Параграфом 1 ст. 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Залученими до матеріалами справи доказами (копіями претензій і доказами направлення) підтверджується, що Позивач на виконання вимог УМВС з метою досудового врегулювання спору з Відповідачем належним чином у лютому - березні 2019 року звернувся до Відповідача з претензіями про стягнення неустойки за порушення терміну доставки вантажу по вищеописаним накладним.

Параграфом 5 ст. 46 УМВС передбачено, що до претензії долучаються документи передбачені Правилами перевезення вантажу.

Залученими до матеріалів справи вищеописаними претензіями (перелік додатків наведений у них), а також описами вкладення у листи, у яких накладні надсилалися, підтверджується, що до кожної з претензій відповідно Позивачем було додано документи передбачені в Додатку №1 УМВС «Правила перевозок грузов», а саме (мовою оригіналу) «...в случае превышения срока доставки груза - отправитель или получатель - «Оригинал накладной» (лист 1 накладной) и «Лист уведомления о прибытии груза» (лист 6 накладной)...».

10.04.2019 Позивачем від Відповідача були отримані тотожні за змістом листи-відповіді на кожну з вищевказаних претензій, в яких було зазначено, що претензії повертається без розгляду по суті, оскільки відповідно до параграфу § 1 ст. 46 УМВС право на заявлення претензії належить відправнику або одержувачу, і у залізничних накладних УМВС вантажоодержувачем зазначено «Північний ГЗК», тоді як претензії заявлено від імені ПРАТ «Північний ГЗК», а документів, що підтверджують правонаступництво, не надано.

Разом з цим, суд до таких наведених Відповідачем підстав для повернення претензій Позивача без розгляду ставиться критично.

Так, Параграфом 6 ст. 46 УМВС передбачено, якщо претензія оформлена з порушенням дописів §3, § 5 цієї статті, вона повертається в строк не пізніше 15 днів з дня її надходження з значенням причин її повернення, і інших підстав для повернення претензії УМВС не передбачає.

Судом встановлено, що Позивачем було пред`явлено претензії по кожній накладній окремо, як цього вимагає § 3 ст. 46 УМВС, і до кожної претензії були долучені документи, передбачені Правилами перевезення вантажу, як цього вимагає § 5 ст. 46 УМВС.

Тобто, судом встановлено, що Позивачем при пред`явленні претензії було дотримано вимоги § 3 та § 5 ст. 46 УМВС, тому підстав для повернення претензій Позивача без розгляду у Відповідача не було, відтак, суд визнає повернення претензій Відповідачем неправомірним та розглядає їх як фактично протиправну відмову Відповідача у виплаті Позивачу заявленої до стягнення неустойки в сумі 31127,22 грн. за перевищення термінів доставки вантажу.

Щодо сумнівів Відповідача у тому, чи є заявник правонаступником особи, яка вказана у накладних, як вантажоодержувач, то згідно умов УМВС це не є підставою для повергнення претензій без розгляду по суті; натомість, вбачається однаковість назв юридичних осіб, та Відповідач не був позбавлений права та можливості перевірити, чи один і той же ідентифікаційний код у цих осіб, тобто, що це є одна і та ж особа, яка привела свою назву у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства». Крім того, Позивачу, як вантажоодержувачу було присвоєно код « 5344», і у кожній із зазначених вище залізничних накладних зазначено код вантажоодержувача « 5344».

Отже, відхилення Відповідачем претензій Позивача не відповідає вимогам УМВС.

Виходячи з положень ст.ст. 11, 509, 525-526, 610-612, 909 ЦК України, враховуючи факт порушення Відповідачем взятих на себе зобов`язань, та натомість, дотримання Позивачем встановленого УМВС претензійного порядку і обгрунтованість заявленого ним розміру неустойки, суд визнає вимоги позову про стягнення неустойки в сумі 31127,22 грн. за перевищення терміну доставки вантажу, обгрунтвоаними та їх задовольняє.

Щодо заяви Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 №6-100цс14.

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи Відповідача, суд зазначає, що Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ГПК України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому заява Відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України задоволенню не підлягає.

Судові витрати, у які Позивачем включено тільки витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська; ідентифікаційний код 40075815) на користь Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191023) 31127 (тридцять одну тисячу сто двадцять сім) грн. 22 коп. неустойки за несвоєчасну доставку вагонів, а також 1921 (одну тисяч дев`ятсот двадцять одну) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 20.06.2019.

Суддя Р.Б. Сташків