ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 червня 2019 р. Справа № 7/105-Б

за позовною заявою Арбітражного керуючого (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма"Луцьккондитер" Михайловського Сергія Володимировича

до Луцької міської ради

про припинення права постійного користування землею

у відокремленому провадженні в межах справи № 7/105-Б

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Друкарня "Новий світ", м. Донецьк, товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Війол"

до товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Луцьккондитер"

про визнання банкрутом

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Кобись Є.О.

Представники сторін:

від Арбітражного керуючого (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма"Луцьккондитер" Михайловського Сергія Володимировича: Кушнір Ю.О.

від Луцької міської ради: Загоруйко О.С., довіреність від 05.06.2019р.

Встановив: Арбітражний керуючий (ліквідатор) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма"Луцьккондитер" Михайловський Сергій Володимирович звернувся до суду із заявою до Луцької міської ради про припинення права постійного користування землею. В позовній заяві позивач просить суд припинити право постійного користування Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма "Луцьккондитер" земельною ділянкою, яка розташована за адресою: м. Луцьк, вул. Володимирська, 57а, площею 2,0964 га., право постійного користування якою оформлено державним актом на право постійного користування землею від 14.01.1997р. за №224.

Ухвалою суду від 23.03.2019р. відкрито провадження у справі, розгляд позовної заяви Арбітражного керуючого (ліквідатора) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма"Луцьккондитер" Михайловського Сергія Володимировича до Луцької міської ради про припинення права постійного користування землею постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.05.2019р. підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2019р.

Представник позивача в судовому засіданні 18.06.2019р. заявлені позовні вимоги підтримав, додатково зазначив,що з 2009 року право власності на всі обєкти нерухомості (виробничі та адміністративні будівлі), що розміщені на вищевказаній земельній ділянці за адресою м. Луцьк, вул. Володимирська, 57А перейшло до інщої юридичної особи, а відповідно, ТОВ "ВКФ "Луцьккондитер" не користувалося ні такими обєктами нерухомості, ні земельною ділянкою.

Представнки відповідача в судовому засіданні 18.06.2019р. щодо задоволення судом позовних вимог надав заперечення, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки для припинення права постійного користування земельною ділянкою необхідно щоб право постійного користування такою земельною ділянкою ТзОВ "ВКФ "Луцьккондитер" на вул. Володимирській 57а було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і до Державного земельного кадастру. Додатково представник відповідача зазначив, що позивач був проінформований щодо подальшої підготовки проекту рішення про припиненняправа постійного користування землею ліквідатору необхідно подати заяву та відповідні документи, що передбачені адміністративною послугою.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін суд-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Луцької міської ради від 26.12.1996р. №667 Виробничо - комерційній фірмі "Луцьккондитер" ЛТД було надано у постійне користування земельну ділянку площею 2,0964 га для обслуговування виробничих та адміністративних будівель.

На підтвердження чого видано Державний акт на право постійного користування землею від 14.01.1997року за №224 (бланк акта1- ВЛ №000834) (а.с. 5-7).

У 2017році Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТКОНД" () набуло право власності на всі нежитлові приміщення, за адресою м. Луцьк, вул. Володимирська, 57А , які раніше належали товариству з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційна фірма"Луцьккондитер" (), а саме:

1) спецоб`єкт (адмінкорпус) /літер А-3/, загальною площею 1432,5 кв.м.;

2) будівлю котельні (літ. Б-2), загальною площею 570,9 кв.м.;

3) будівлю компресорної (повітр.), (літ. С-1), загальною площею 252,0 кв.м.;

4) будівлю вагової (літ. Р-1), загальною площею 83, 7 кв.м.;

5) будівлю цукеркового і карамельного цеху (літ. М-2), загальною площею 3887,4 кв.м.;

6) будівлю трансформаторної (літ. Л-1), загальною площею 52,2 кв.м.;

7) будівлю гаража (літ. К-1), загальною площею 65,7 кв.м.;

8) будівлю бісквітного цеху (літ. И 2-1), загальною площею 457,5 кв.м.;

9) будівлю механічної майстерні (літ И 1-І), загальною площею 443,9 кв.м.,

10) будівлю газорозподільного пункту ГРП (літ. И-1), загальною площею 21,1 кв.м.;

11) будівлю гаража (літ. д), загальною площею 42,2 кв.м.;

12) будівлю складу сировини (літ. В-1), загальною площею 303,8 кв.м.;

13) будівлю нового бісквітного цеху (літ. Б-2), загальною площею 2474 кв.м.;

14) будівлю роздрібного цеху (літ. Д-1), загальною площею 748,2 кв.м.;

15) будівлю центрального цеху складу (літ. Н-1), загальною площею 825,2 кв.м.;

16) будівлю складу сировини (літ. м-2), загальною площею 331.6 кв.м.

Водночас, судом встановлено, що земельна ділянка площею 2,0964 га для обслуговування виробничих та адміністративних будівель, яка розміщена на вул. Володимирській, 57а не внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і до Державного земельного кадастру.

Відповідно до п. г ст. 55 ЗУ "Про землеустрій" складовою частиною, цієї документації згода власника земельної ділянки на відновлення меж земельної ділянки користувачем.

З матеріалів справи встановлено, що Луцькою міською радою неодноразаово повідомлялося позивача, що для припинення права постійного користування земельною ділянкою необхідно щоб право постійного користування такою земельною ділянкою ТзОВ "ВКФ "Луцьккондитер" на вул. Володимирській 57а було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і до Державного земельного кадастру. Крім того, для підготовки проекту рішення про припинення права постійного користування землею повідомлено ліквідатора про необхідність поданя заяви та необхідні документи, що передбачені адміністративною послугою.

Згідно з ст. 116 чинного Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації (частина 1статті 125 ЗК України) Тобто підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт.

Разом з тим, Земельний кодекс України (у ред. на час отримання земельної ділянки) передбачав іншу підставу для виникнення у власника або землекористувача права власності чи користування. Так, відповідно до статті 22 Земельного кодексу України право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України до нового власника може перейти право користування лише земельною ділянкою.

Водночас, суд зауважує, що Закон не передбачає автоматичного переходу до набувача майна права користування земельною ділянкою від відчужувана майна, виникнення такого права пов`язане з рішенням власника землі, у даному випадку Луцької міської ради.

Згідно ст. 141 Земельного кодексу України право землекористувача на припинення права користування земельною ділянкою, та встановлює перелік підстав для такого припинення, а саме: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

При цьому, ч. ч. 3, 4 ст. 142 Земельного кодексу України регулює порядок припинення права постійного користування земельною ділянкою лише у разі добровільної відмови землекористувача.

Згідно ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість , достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а також такі, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим відмовляє в позові з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України. В даному випадку у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог судовий збір покладається на позивача..

Керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

26.06.2019

Суддя М. С. Шум