СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Справа № 905/297/19
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Гребенюк Н.В., суддя Стойка О.В.
секретар судового засідання Євтушенко Є.В.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився;

від відповідача Костікова О.О., за довіреністю та свідоцтвом;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь вх. № 1568 Д/З на рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2019 р. у справі № 905/297/19 (суддя Паляниця Ю.О., повний текст складено та підписано 12.04.2019 р.)

за позовом Акціонерного товариства «Нікопольський завод феросплавів», м. Нікополь

до Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь», м. Маріуполь

про стягнення 204 039,62 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів» (далі АТ «Нікопольський завод феросплавів», позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» (далі ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», відповідач) 5 % штрафу від вартості несвоєчасно поставленого товару у розмірі 204 039,62 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на поставку залишку товару по специфікації № 23/1805585 від 01.08.2018 р. відповідачем на адресу покупця з порушенням строків поставки.

Рішенням господарського суду Донецької області від 11.04.2019 р. позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача стягнуто штраф в сумі 204 039,62 грн. та судовий збір в сумі 3 060,59 грн.

Рішення суду мотивоване, зокрема, з тих підстав, що позивачем та матеріалами справи доведено факт порушення відповідачем строків поставки, тому позовні вимоги визнано доведеними та обґрунтованими, а в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу до 80 % - недоведеністю відповідачем винятковості розглядуваного випадку та наявності об`єктивних обставин, що виключали можливість для постачальника належним чином виконати свої зобов`язання за договором.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення змінити в частині визначення розміру стягуваного штрафу (неустойки), а саме з урахуванням всіх фактичних обставин справи, виходячи з загальних принципів справедливості, добросовісності та розумності, ст. 3 ЦК України, в порядку ст. 233 ГК України максимально на 80 % зменшити розмір стягуваної суми штрафу (неустойки).

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

За доводами апеляційної скарги, м. Маріуполь є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція та операція об`єднаних сил, що значно ускладнює ведення господарської діяльності підприємством відповідача.

Відповідач стверджує, що у зв`язку з порушенням залізничного сполучення основного джерела постачання сировини ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» змушене нести додаткові витрати на забезпечення доставки сировини та відправки вантажів іншими способами, використовувати більш дороге імпортне вугілля тощо. Тобто, логістика поставок є ускладненою.

До того ж, скаржник посилається на збитковість свого підприємства, а також на те, що згідно з наказами № 532 від 12.11.2015 р. «Про заходи в період зниження об`ємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату», № 605 від 25.12.2015 р. «Про заходи в період зниження об`ємів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату» на період з 16.11.2015 р. по 31.12.2015 р., а в подальшому й у 2016 році адміністративний і денний персонал виробничих підрозділів переведений на 32 годинний тиждень, персонал підрозділів не забезпечений об`ємами робіт до теперішнього часу, продовжує направлятися у вимушений простій, а витрати на оплату заробітної плати та обов`язкових внесків робітникам, що призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації та інше значно збільшилися.

Представник позивача у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Представник відповідача у судових засіданнях підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Частинами 1-2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.12.2017р. між ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», як постачальником, та ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», як покупцем, укладений договір поставки №012/18-03/1800447, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (товар) у відповідності до асортименту, якості, строків, у обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на постачальника, якщо інше не обумовлено специфікаціями.

Згідно з п.2.1 договору, постачальник зобов`язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Нікополь Придніпровської залізниці (згідно з правилами Інкотермс-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до цього договору. Перехід від постачальника до покупця права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається з дати передачі товару першому перевізнику/експедитору для доставки покупцю (вантажоотримувачу) залізничним транспортом, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній.

Умовами п.п.2.5 2.7 договору сторонами встановлено, що погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання специфікації. Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях. Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки товару з моменту передачі товару у розпорядження транспортної організації (перевізнику) у місті передачі відповідно до п.2.1 цього договору.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору, ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.

Згідно з п.8.4 договору, у разі порушення строків поставки або порушення обсягів поставки, який обумовлено у погодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого в строк обсягу товару, обумовленого у специфікації.

Пунктом 9.5 договору визначено, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Специфікацією №23/1805582 від 01.08.2018р. до договору сторонами узгоджено найменування товару, його кількість, ціну реалізації, умови оплати та поставки товару.

Згідно з даною специфікацією (в редакції додаткової угоди №10 від 30.08.2018р.), відповідач зобов`язався протягом серпня 2018 року відповідно до орієнтовного графіку відвантаження товару в період з 03.08.2018р. (1-2 вагона на добу) відвантажити позивачеві товар відсів коксу доменного, ТУ У 23.1-3:2004, вміст фр. більше 25 мм не регламентується, вміст фр. менше 10 мм не більше 60%, у кількості 1720 тн сухої ваги загальною вартістю 11681146,08 грн. з ПДВ (+/- 5%).

Відповідно до п. 3, п. 4 спірної специфікації, ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 210,65 доларів США/тонну сухої ваги без урахування ПДВ у національній валюті України по курсу НБУ, який діяв на дату оплати. Ціна, вказана у специфікації, розрахована по курсу НБУ станом на 01.08.2018р. 26,866717 грн. та складає 5659,47 грн. без ПДВ.

При цьому, відповідачем фактично поставлено позивачу за специфікацією №23/1805582 від 01.08.2018р. до договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. у серпні 2018 року товар (відсів коксу доменного 0-40 (у вологому стані) в обсязі 1131,90 тн, що підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними.

На виконання умов п.2.1 договору №012/18-03/1800447 від 15.12.2017р. ПАТ Металургійний комбінат Азовсталь виставлено позивачу відповідні рахунки-фактури на оплату відвантаженого товару на загальну суму 8105632,80 грн. (1033,12 тн сухої ваги).

Отже, у встановлений спірною специфікацією до договору строк (у серпні 2018 року) відповідач поставив позивачеві товар (відсів коксу доменного) року у загальній кількості 1033,12 тн сухої ваги (1131,90 тн у вологому стані) на суму 8105632,80 грн.

Фактичне постачання залишку товару за специфікацією №23/1805582 від 01.08.2018р. (в редакції додаткової угоди №10 від 30.08.2018р.) у розмірі 878,05 тн (у вологому стані) відбулося у вересні, жовтні 2018 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи залізничними накладними.

Виходячи з того, що відповідач не виконав встановлений договором обов`язок щодо поставки товару у передбачений сторонами строк, загальний обсяг недопоставленого в строк товару (серпень 2018 року) за специфікацією №23/1805582 від 01.08.2018р. (в редакції додаткової угоди №10 від 30.08.2018р.), за твердженням позивача, складає 600,88 тн сухої ваги відсіву коксу доменного (з урахуванням толеранс, визначеного п.2.6 договору), у зв`язку з чим АТ Нікопольський завод феросплавів заявлено вимоги про стягнення штрафу у розмірі 204 039,62 грн.

Факт недопоставки товару відповідачем у визначений даною специфікацією строк останнім не спростовується та не заперечується.

При цьому, суд першої інстанції правомірно зазначив, що оскільки станом на кінцеву дату відвантаження товару вартість 1 тн сухої ваги продукції становила 5 957,06 грн. (210,65 дол. США * 28,279437 грн.), тому обґрунтовано заявленою до стягнення є сума штрафу у розмірі 214 768,69 грн. (5 957,06 грн. * 600,88 тн + 20% ПДВ = 4 295 373,86 грн.; 4 295 373,86 грн. * 5% = 214 768,69 грн.)

Апеляційна скарга ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» ґрунтується на тому, що суд першої інстанції неправомірно відмовив відповідачеві в задоволенні клопотання про зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу на 80%.

В обґрунтування цього клопотання та апеляційної скарги відповідач посилається на те, що м. Маріуполь є населеним пунктом, в якому проводиться антитерористична операція, операція об`єднаних сил, що значно ускладнює ведення господарської діяльності ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь», зокрема, ускладнилася логістика поставок, внаслідок чого підприємство несе додаткові витрати на більш довгі відстані перевезення тощо.

Відповідач стверджує, що у 2017 році підприємство отримало збитки у розмірі 130 947 тис.грн., а сумарна дебіторська заборгованість перед ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на кінець 2017 року склала 35 457 752 тис.грн.; в 2018 році фінансова ситуація підприємства залишалася вкрай важкою, станом на 30.06.2018 р. дебіторська заборгованість підприємств-контрагентів склала 44 828 309 тис.грн.

За доводами відповідача, у зв`язку зі зниженням обсягів виробництва на підприємстві, з метою вжиття заходів, направлених на вихід з кризового стану, з 16.11.2015 р. введений в дію наказ «Про заходи у період зниження обсягів виробництва і погіршення фінансово-економічного стану комбінату», яким на період з 16.11.2015 р. по 31.12.2015 р. адміністративний персонал і денний персонал РСС виробничих підрозділів переведений на неповний 32 годинний тиждень, в подальшому такі заходи було продовжено до 31.03.2016 р.

Крім того, відповідач посилається на те, що несе витрати на нарахування та здійснення виплати заробітної плати робітникам, що призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, направлених до військових комісаріатів, лікувальних закладів для проходження медичним обстежень.

Більше того, скаржник додатково звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що з боку позивача також мало місце порушення договірних зобов`язань в частині оплати поставленої продукції за спірним договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Приписами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не почав його виконувати або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання

У статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами п. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до частини 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

На підтвердження викладених обставин відповідачем до матеріалів справи надано:

- наказ ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» № 532 від 12.11.2015 р. «Про заходи в період зниження обсягів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату»;

- наказ ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» № 605 від 25.12.2015 р. «Про заходи в період зниження обсягів виробництва та погіршення фінансово-економічного стану комбінату»;

- розпорядження по цехам підприємства;

- звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 12 місяців 2017 р.;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017 р.;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2018 р.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Складне фінансове становище відповідача, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу. При цьому, таке рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Позивач, заперечуючи проти зазначеного клопотання відповідача, посилається, серед іншого, також і на те, що договір поставки № 012/18-03/1800447 від 15.12.2017 р. укладений сторонами більше ніж за три роки після настання обставин, на які посилається відповідач, що свідчить про усвідомлення ним, при підписанні договору, наслідків від можливого впливу таких обставин та обізнаність щодо строків виконання своїх зобов`язань зо договором.

Указом Президента України N 405/2014 від 14.04.2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" уведено в дію відповідне рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо проведення антитерористичної операції на сході України. Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, визначено Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" N1669-VII 02.09.2014, за змістом ч.1 ст.1 якого періодом проведення антитерористичної операції є час між датою набрання чинності Указом Президента України N 405/2014 від 14.04.2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Згідно з ст.10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", протягом терміну дії цього Закону єдиним належним і достатнім документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Відповідного сертифікату ТТП, який би засвідчував настання форс-мажорних обставин та неможливість виконання зобов`язання за договором, на підставі якого заявлено позов у даній справі, відповідачем до матеріалів справи не надано.

На підставі викладеного, доводи апеляційної скарги про перебування майнового комплексу ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» на території проведення АТО та неможливість ведення господарської діяльності в контексті належного виконання зобов`язань за договором поставки відхиляються.

При цьому, відповідач укладаючи договір № 012/18-03 від 15.12.2017 р. був обізнаний щодо можливості нарахування штрафу за прострочку поставки.

В матеріалах справи відсутні докази вжиття ПАТ «Металургійний комбінат «Азовсталь» заходів, направлених на своєчасне виконання зобов`язання перед позивачем.

Посилання відповідача на порушення позивачем строків оплати поставленого товару не приймаються до уваги за недоведеністю.

Отже, відповідачем не доведено істотної зміни обставин після укладення договору, що впливало би на своєчасність виконання ним своїх зобов`язань відносно поставки товару, тому, приймаючи до уваги матеріальні інтереси сторін, відсутні виняткові підстави для зменшення заявленого до стягнення позивачем розміру штрафу.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що в даному випадку сума штрафу є фактично більшою, ніж та, яка заявлена позивачем до стягнення.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Донецької області від 11.04.2019 р. у справі № 905/297/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено 21.06.2019 р.

Головуючий суддя В.І. Пушай

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Стойка