ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 902/514/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження

касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Компанія)

на рішення господарського суду Вінницької області від 20.12.2018 (суддя Матвійчук В.В.) та

постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 (головуючий суддя Розізнана І.В., судді Мельник О.В. і Грязнов В.В.)

зі справи №902/514/18

за позовом Компанії

до дочірнього підприємства "Монтажник" товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Валінор" (далі - Підприємство)

про стягнення 221 944,09 грн.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 116 865,94 грн. пені, 27 337,39 грн. - 3% річних та 77 740,76 грн. "інфляційних втрат".

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу від 26.04.2017 №17-268-Н (далі - Договір) у частині своєчасної оплати за отриманий природний газ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Вінницької області від 20.12.2018, залишеним без змін постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2019, у задоволенні позову відмовлено.

4. Прийняті судові акти мотивовані відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оплата за природний газ проводилася відповідачем у порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ", постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2516 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки" (далі - Алгоритм), з дотриманням умов пункту 6.2 Договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень відповідно до умов постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" (далі - Постанова №20), та відповідач на виконання умов спільних протокольних рішень повністю розрахувався за природний газ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Компанія у касаційній скарзі зазначає, що рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме - статей 6, 11, 626, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 12 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та порушенням норм процесуального права, а саме: статей 74, 76, 77, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), без дослідження всіх істотних обставин справи, - та просить: скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 20.12.2018 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 у справі №902/514/18; прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог; судові витрати у справі покласти на відповідача.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Абзацом восьмим пункту 6.1 Договору сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до Постанови №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим Договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його; тоді зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5-денний строк.

7. Судами попередніх інстанцій не враховано, що нарахування сум пені, 3% річних та "інфляційних витрат" здійснені позивачем виключно на заборгованість, яка була сплачена відповідачем власними коштами з порушенням строків розрахунків, а не на підставі спільних протокольних рішень.

8. Верховним Судом у постанові від 20.06.2018 у справі №921/574/17-г/5, сторонами в якій виступали Компанія та товариство з обмеженою відповідальністю "Тернопільоблгаз", за аналогічних правовідносин та предмета спору щодо нарахування пені та 3% річних касаційну скаргу Компанії було задоволено частково, рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд по суті.

9. При ухваленні оскаржуваних судових рішень попередні судові інстанції не надали належної оцінки доказам та вимогам позивача щодо стягнення сум пені, "інфляційних нарахувань" та 3% річних, зокрема не дослідили, на які саме кошти нараховувалися дані суми позовних вимог, яким чином відбувалося погашення заборгованості за Договором відповідачем (власними коштами або через державні субвенції), якими доказами керувався позивач, звертаючись до суду та розраховуючи суми пені, "інфляційних нарахувань" та 3% річних. Судами попередніх інстанцій було здійснено лише загальні посилання на положення Постанови №20.

10. Умовами договору, а саме пунктом 6.3 прямо встановлено, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків з позивачем лише рахунками з спеціальним режимом використання, а тому він мав передбачену Договором можливість сплатити заборгованість своїми коштами, тим самим - міг впливати на стан розрахунків. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли хибного висновку, що відповідач вчинив всі залежні від нього дії для належного виконання умов договору в частині оплати вартості природного газу, однак внаслідок незалежних від нього обставин був позбавлений можливості розраховуватися за поставлений позивачем природний газ.

Доводи іншого учасника справи

11. У відзиві на касаційну скаргу Підприємство посилається на безпідставність та документальну необґрунтованість доводів, викладених у ній, та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, зокрема зазначає, що: підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, Компанія у такий спосіб виявила згоду із зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений газ за Договором, і тому у позивача відсутні підстави для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України та статтею 549 ЦК України; доводи касаційної скарги не доводять помилковості рішень, прийнятих судами попередніх інстанцій, та не можуть слугувати підставою для скасування таких рішень - і просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. Відповідно до умов укладеного Компанією (продавець) та Товариством (покупець) Договору:

- продавець зобов`язується передати покупцеві у 2017 році природний газ, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору (пункт 1.1);

- природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам (пункт 1.2);

- продавець передає покупцеві з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) природний газ обсягом до 700,000 тис. куб. м (пункт 2.1);

- приймання-передача природного газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформлюється актом приймання-передачі (пункт 3.2);

- оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим Постановою № 20 (Офіційний вісник України, 2005 р., № 2, ст.88) і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 - денний строк.

Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає оплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (у тому числі корегуючих актів) за відповідний місяць, підписаних покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються покупцем продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

У разі ненадання покупцем продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, передбачений в абзаці четвертому цього пункту, до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. При цьому у випадку, якщо покупець надасть продавцеві, передбачений абзацом четвертим цього пункту, акт звіряння пізніше 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу, але до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу, то розрахунок за придбаний покупцем газ у частині суми, зазначеної в такому акті звіряння, буде здійснюватись у порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, але з такими особливостями. З дати надання продавцеві покупцем зазначеного акта звіряння припиняється нарахування продавцем неустойки, 3% річних, а також "інфляційних збитків" на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акта звіряння продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний покупцем природний газ у частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим Постановою №20 (Офіційний вісник України, 2005 р., № 2, ст. 88), має бути здійснений до закінчення 90 (дев`яностого) дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його; тоді зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 -денний строк.

Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого Постановою №20, і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом третім цього пункту.

Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до Постанови № 20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його; тоді зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів який перевищують цей 5- денний строк (пункт 6.1);

- оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП (пункт 6.2);

- за наявності заборгованості за попередні періоди покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (пункт 6.3);

- за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором (пункт 7.1);

- у разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення (пункт 7.2);

- цей договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склались між сторонами з 01.04.2017, і діє в частині продажу природного газу до 30.09.2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (пункт 11.1).

13. На виконання умов Договору позивач у період з квітня 2017 року по вересень 2017 року (включно) передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 4 239 684,49 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу.

14. Відповідно до Постанови №20 Головним Управлінням Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, Товариством та Компанією складено та підписані спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів Загального фонду Державного бюджету України, а саме: від 19.07.2017 № 3075, від 18.09.2017 № 3498, від 18.12.2017 № 4420.

За змістом розділу 3 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків сторони зобов`язалися: перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 згаданих спільних протокольних рішень визначено, що Сторони, що підписали Спільні протокольні рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови № 20 та Порядку проведення розрахунків, а також за невиконання своїх зобов`язань за цими спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень позивачу перераховано кошти за спожитий природний газ у загальній сумі 2 919 659 грн., що підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося представниками сторін.

Підписавши Спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору. Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору.

15. Судами встановлено, що вартість поставленого природного газу за Договором була оплачена відповідачем таким чином: частково шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, встановлених пунктом 6.1 договору, на суму 1 320 025,49 грн.; частково (інша частина вартості природного газу) - за рахунок коштів державного бюджету, отриманих на підставі згаданих спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України на загальну суму 2 919 659 грн.

16. Позивач, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, у такий спосіб виявив своє бажання здійснити розрахунки відповідно до Постанови №20 і тим самим погодився із зміною порядку та строків проведення розрахунків за поставлений відповідачу природний газ.

Для застосування наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, чого судами попередніх інстанцій встановлено не було.

17. Отже, розрахунки між сторонами здійснювались у два способи: шляхом укладення спільних протокольних рішень та шляхом перераховування відповідачем коштів на користь позивача виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання у відповідності до пункту 6.2 Договору.

18. Врахувавши, що оплата за природний газ проводилася відповідачем у порядку та на умовах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №792 "Про вдосконалення порядку розрахунків за спожитий природний газ", постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2516 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов`язки", з дотриманням умов пункту 6.2 Договору, а остаточний розрахунок проводився на підставі спільних протокольних рішень відповідно до умов Постанови №20, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. ЦК України:

стаття 509:

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

стаття 526:

- зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 610:

- порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

пункт 3 частини першої статті 611:

- у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки;

стаття 625:

- боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарський кодекс України:

стаття 12:

- держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій;

стаття 193:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом;

стаття 230:

- штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин):

пункт 1:

- цей Порядок визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами (далі - субвенція);

пункт 7:

- для проведення розрахунків відповідно до цього Порядку всі учасники відкривають рахунки в органах Казначейства, крім енергопостачальних компаній, державного підприємства "Енергоринок", які проводять розрахунки за спожиту електроенергію через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, відкриті в уповноваженому банку. Розрахункове обслуговування цих рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та суб`єктами підприємницької діяльності. Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", державне підприємство "Енергоринок", виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

20. Отже, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (відмінний від того, що був передбачений у Договорі) порядок розрахунків, а тому суди попередніх інстанцій дійшли висновку про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних та "інфляційних витрат", встановивши при цьому здійснення оплати за природний газ власними коштами відповідно до умов договору.

Доводи касаційної скарги даних висновків не спростовують.

21. Аргументи скаржника стосовно того, що нарахування штрафних санкцій Компанією відбувалося у періоди прострочення оплат та на суми заборгованості, які не відшкодовувалися згідно із спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки дані доводи стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанції, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

22. Посилання Компанії на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №921/574/17-г/5 є безпідставним, оскільки дана постанова Верховним Судом була прийнята за інших фактичних обставин справи. Крім того, названою постановою суд касаційної інстанції передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції, тобто остаточного рішення із зазначеної справи Верховним Судом прийнято не було.

При цьому Верховний Суд звертає увагу, на те, що наявність абзацу восьмого пункту 6.1 Договору не позбавляє сторони Договору права за взаємною згодою змінювати строки та умови розрахунків, що сторони й здійснили, підписавши спільні протокольні рішення; з урахуванням зазначеного Верховним Судом не приймаються доводи касаційної скарги, наведені в пункті 6 даної постанови.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

23. Звертаючись з касаційною скаргою, Компанія не спростувала висновків попередніх судових інстанцій та не довела неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови скасування прийнятих ними судових рішень.

24. З наведених підстав Касаційний господарський суд погоджується й з доводами, викладеними Товариством у відзиві на касаційну скаргу.

25. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Компанії залишити без задоволення, а оскаржувані рішення і постанову попередніх судових інстанцій - без змін як такі, що прийняті без порушення (неправильного застосування) норм матеріального і процесуального права.

Судові витрати

26. Понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Вінницької області від 20.12.2018 та постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 у справі № 902/514/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов