ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 5/112-Б-10

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

боржник - Мале приватне підприємство "Таврія",

представник - Мітяєв С.В. (довіреність від 08.01.2019)

кредитор - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

представник - адвокат Накорчевський С.В. (довіреність №4547-К-О від 23.10.2018)

ліквідатор - арбітражний керуючий Акопян Гаджик Гарагенович, особисто

Товарна біржа "Херсонська універсальна товарна біржа",

переможець аукціону - ОСОБА_1,

приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Дмитро Сергійович

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Приватні Інвестиції"

представник - адвокат Вакуленко Г.В. (довіреність №404 від 02.10.2018)

розглянув касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду (про перегляд ухвали Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1)

від 14.03.2019

у складі колегії суддів: Богатир К.В. (головуючий), Будішевська Л.О., Мишкіна М.А.

за заявою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Дмитра Сергійовича

про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження

в межах справи №5/112-Б-10

про банкрутство Малого приватного підприємства "Таврія"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 08.04.2019 поштовим відправленням, направленим на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду, Мале приватне підприємство "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича звернулось до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 (про перегляд ухвали Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1) у справі №5/112-Б-10 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду зазначеної касаційної скарги у справі №5/112-Б-10 визначено колегію суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.05.2019; у зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду зазначеної касаційної скарги визначено колегію суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 20.05.2019 колегією суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №5/112-Б-10 за касаційною скаргою Малого приватного підприємства "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 (про перегляд ухвали Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1 ) та призначено її розгляд на 04.06.2019 о 09 год. 10 хв.

4. 03.06.2019 ОСОБА_1 , як набувач спірного майна банкрута з аукціону 12.12.2014, та приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. подали відзиви на касаційну скаргу боржника в особі ліквідатора Акопяна Г.Г.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Провадження у справі №5/112-Б-10 про банкрутство Малого приватного підприємства "Таврія" (далі - МПП "Таврія", боржник, позивач), порушене ухвалою Господарського суду Херсонської області від 05.11.2010 за заявою ініціюючого кредитора за загальною процедурою відповідно до Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, здійснюється на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою місцевого господарського суду від 04.05.2012 з призначенням ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Білоусова О.А. Отже, до ліквідаційної процедури МПП "Таврія" застосовуються положення Закону про банкрутство в редакції до набрання чинності 19.01.2013 змінами згідно із Законом України №4212-VІ від 22.12.2011; при цьому, виходячи з приписів пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та Перехідні положення цього Закону, процедура продажу майна МПП "Таврія" та його наслідки визначаються Законом про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011.

6. Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.06.2016 призначено ліквідатором МПП "Таврія" арбітражного керуючого Акопяна Г.Г.

7. 12.12.2014 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" відбувся аукціон з продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом, за результатами якого реалізовано, зокрема, на користь ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) нерухоме майно, а саме: магазин продовольчих товарів з ґанком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 75,1 кв.м.

8. В подальшому результати продажу майна МПП "Таврія" в ліквідаційній процедурі у справі №5/112-Б-10 визнано недійсними постановою Вищого господарського суду України від 01.02.2017 за заявою ТОВ "Фінансова компанія "Приватні інвестиції".

9. 17.02.2017 ухвалою Господарського суду Херсонської області в межах справи №5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія" частково задоволено заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсними результатів аукціону та визнання недійсними укладених з переможцями договорів купівлі-продажу та, поряд з іншим, ухвалено вилучити у переможця аукціону ОСОБА_1. та передати боржнику - МПП "Таврія" магазин продовольчих товарів з ґанком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 75,1 кв.м.; виданий на підставі цієї ухвали суду наказ суду ліквідатором банкрута пред`явлено до примусового виконання; 27.09.2018 приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. відкрито виконавче провадження №57312218 з виконання наказу суду.

10. 03.12.2018 до місцевого господарського суду у справу №5/112-Б-10 звернувся приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. із заявою про затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами виконавчого провадження, - МПП "Таврія" та ОСОБА_1 , на умовах, погоджених у тексті мирової угоди, долученої до такої заяви.

11. 14.01.2019 Господарський суд Херсонської області розглянув по суті подану на затвердження мирову угоду від 28.11.2018 та затвердив ухвалою укладену між МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. та ОСОБА_1. мирову угоду у редакції, запропонованій сторонами виконавчого провадження.

11.1. Місцевим судом встановлено, що у виконавчому провадженні №57312218 щодо вилучення у ОСОБА_1 . спірного нерухомого майна, придбаного з аукціону в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія", ОСОБА_1. звернулася до ліквідатора МПП "Таврія", як стягувача у виконавчому провадженні, із заявою про розгляд питання щодо можливості укладення мирової угоди на стадії виконавчого провадження з метою врегулювання спору між сторонами.

11.2. ОСОБА_1. зауважила, що за період володіння придбаним з аукціону 12.12.2014 в ліквідаційній процедурі МПП "Таврія" нерухомим майном нею витрачено чимало коштів на його поліпшення, зроблено модернізацію комунікацій, закуплено нове обладнання, що підтверджується наданими ОСОБА_1. квитанціями, чеками, накладними (том 90, а.с. 45-58); поліпшення здійснювалися ОСОБА_1 самостійно, що свідчить про те, що нею внесено суттєві покращення у набуте майно зі спірного аукціону, результати якого визнано в судовому порядку недійсними 01.02.2017, порівняно з тією вартістю, що була визначена на момент продажу спірного майна з аукціону, тому повернення ОСОБА_1. нерухомого майна до ліквідаційної маси МПП "Таврія" у такому стані, якому воно було виставлено на продаж з аукціону 12.12.2014, не є можливим.

12. Рішення суду першої інстанції, з посиланням на приписи частин 1-4 статті 192, статті 330 ГПК України та частини 2 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", мотивоване тим, що умови поданої до місцевого господарського суду на затвердження мирової угоди не суперечать чинному законодавству, не порушують прав й охоронюваних законом інтересів третіх осіб, мирова угода укладена в процесі виконання рішення суду про повернення спірного нерухомого майна до ліквідаційної маси між МПП "Таврія", як стягувачем, та ОСОБА_1 , як боржником, та передбачає обов`язок ОСОБА_1 . здійснити на користь МПП "Таврія" доплату різниці між ціною продажу спірного нерухомого майна з другого повторного аукціону 12.12.2014, результати якого визнано недійсними в судовому порядку, та початковою вартістю майна на другому повторному аукціоні, на загальну суму 80 441, 90 грн., а, відтак, може бути затверджена господарським в порядку статті 330 ГПК України.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

13. Забезпечений кредитор - АТ КБ "Приватбанк" не погодився з ухвалою суду першої інстанції від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. та ОСОБА_1. та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та відмовити у затвердженні мирової угоди.

13.1. Скаржник доводив прийняття ухвали за неповного з`ясування обставин справи на предмет відповідності запропонованих сторонами умов мирової угоди вимогам чинного законодавства та можливості її укладення у справі про банкрутство за відсутності згоди АТ КБ "Приватбанк", оскільки мирова угода стосується нерухомого майна МПП "Таврія", яке є предметом забезпечення вимог АТ КБ "Приватбанк", тому внаслідок її укладення було порушено права та законні інтереси АТ КБ "Приватбанк" на одержання задоволення його кредиторських вимог до МПП "Таврія" за рахунок коштів, виручених від продажу заставного майна банкрута з аукціону за найвищою ціною.

14. 14.03.2019 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ КБ "Приватбанк" задоволено, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між сторонами виконавчого провадження у справі №5/112-Б-10 скасовано, у задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Манікіна Д.С. про затвердження мирової угоди, укладеної сторонами виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Херсонської області від 26.07.2017 у справі №5/112-Б-10 про вилучення у ОСОБА_1 та передачу МПП "Таврія" магазину продовольчих товарів з ґанком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 75,1 кв.м., відмовлено.

15. Апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції про відповідність умов укладеної сторонами виконавчого провадження №57312218 та поданої приватним виконавцем на затвердження мирової угоди вимогам чинного законодавства та можливість її затвердження у справі про банкрутство стягувача - МПП "Таврія" з метою врегулювання спору щодо повернення ОСОБА_1 , як переможцем аукціону 12.12.2014, результати якого визнано недійсними, до ліквідаційної маси МПП "Таврія" нерухомого майна, обтяженого іпотекою АТ КБ "Приватбанк", без згоди на це забезпеченого кредитора.

15.1. Розглядаючи умови мирової угоди від 28.11.2018, укладеної між МПП "Таврія" та ОСОБА_1 в порядку статті 330 ГПК України, апеляційний суд встановив, що сторони виконавчого провадження погодили обов`язок ОСОБА_1. здійснити доплату різниці між ціною продажу майна на аукціоні від 12.12.2014, за яку нею було придбано спірний об`єкт нерухомості, та початковою ціною другого повторного аукціону від 12.12.2014 на загальну суму 80 441 90 грн. (пункт 13 мирової угоди); суд апеляційної інстанції встановив, що як підставу для визнання аукціону 12.12.2014 з продажу цілісного майнового комплексу МПП "Таврія" недійсним Вищий господарський суд України у постанові від 01.02.2017 у даній справі зазначив про недодержання ліквідатором та організатором аукціону встановлених чинним законодавством правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону (виявлення майна, проведення його інвентаризації та оцінки), що мало наслідком порушення прав АТ КБ "Приватбанк", як забезпеченого кредитора, на одержання максимально можливого задоволення його кредиторських вимог за рахунок заставного майна, яке вибуло з ліквідаційної маси банкрута за результатами спірного аукціону 12.12.2014.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що умова мирової угоди від 28.11.2018 про обов`язок ОСОБА_1 доплатити на користь МПП "Таврія" різницю між початковою вартістю спірного майна на аукціоні 12.12.2014 та ціною, що була сплачена нею, як переможцем аукціону, за придбане з аукціону майно, не відповідає вимогам законодавства про банкрутство щодо порядку продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі за найвищою ціною та за умов погодження із забезпеченим кредитором.

15.2. Висновки місцевого суду про обґрунтованість взятої до уваги сторонами спору при погодженні умов мирової угоди початкової вартості спірного майна на другому повторному аукціоні 12.12.2014, з огляду на погодження такої вартості комітетом кредиторів боржника МПП "Таврія" 14.09.2017 (протокол №7) та 24.01.2018 (протокол №9), на яких прийнято рішення здійснити повторно реалізацію майна МПП "Таврія" на другому повторному аукціоні за ціною, що визначена як початкова вартість майна на аукціоні 12.12.2014, апеляційний суд оцінив як такі, що не узгоджуються з висновками Вищого господарського суду України відповідно до постанови від 01.02.2017 у даній справі про недійсність результатів другого повторного аукціону з продажу майна МПП "Таврія", проведеного 12.12.2014. Апеляційний суд дійшов висновку про те, що з огляду на відчуження цілісного майнового комплексу МПП "Таврія" без завершення проведення інвентаризації всього майна боржника та його оцінки, визначення початкової вартості спірного майна окремими лотами на другому повторному аукціоні 12.12.2014 здійснено з порушенням вимог законодавства про банкрутство.

15.3. Апеляційний суд зауважив, що під час розгляду питань щодо порядку реалізації майна МПП "Таврія" в ліквідаційній процедурі після визнання недійсними 01.02.2017 результатів проведення 12.12.2014 другого повторного аукціону з продажу майна боржника на засіданнях комітету кредиторів боржника 14.09.2017 та 24.01.2018 представник АТ КБ "Приватбанк", як заставодержатель частини нерухомого майна боржника, щодо якого вчинялися виконавчі дії з його повернення до ліквідаційної маси, висловив заперечення проти реалізації заставного майна без проведення відкритих торгів у складі ЦМК на засіданні комітету кредиторів 14.09.2017 та утримався від голосування при розгляді питання на засіданні комітету кредиторів 24.01.2018.

Зазначені обставини суд апеляційної інстанції оцінив як такі, що свідчать про відсутність згоди АТ КБ "Приватбанк", як забезпеченого кредитора, на укладення мирової угоди між МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. та ОСОБА_1., що передбачає набуття ОСОБА_1 права власності на спірний об`єкт нерухомості, обтяжений іпотекою АТ КБ "Приватбанк", у разі сплати на користь боржника різниці між ціною спірного майна, за яку його було придбано з аукціону 12.12.2014, та початковою вартістю цього майна на аукціоні 12.12.2014, що проводився як другий повторний.

15.4. Відмовляючи у затвердженні мирової угоди від 28.11.2018, укладеної між МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. та ОСОБА_1. на стадії виконавчого провадження в порядку статті 330 ГПК України, апеляційний суд дійшов висновку про невідповідність її умов вимогам законодавства про банкрутство щодо порядку відчуження майна банкрута в ліквідаційній процедурі та укладення мирової угоди між МПП "Таврія" та ОСОБА_1 на умовах, що стосуються прав та обов`язків забезпеченого кредитора - АТ КБ "Приватбанк", яке є іпотекодержателем спірного нерухомого майна та не надавало згоди на його відчуження боржником шляхом укладення мирової угоди між сторонами спору у справі №5/112-Б-10.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г.)

16. Скаржник зазначив, що місцевим судом встановлено, що спірне майно перебуває у фактичному володінні ОСОБА_1 , яка здійснила його покращення на суму 112 398, 73 грн., що збільшило вартість нерухомого майна, порівняно з тією, що була визначена на момент продажу майна з аукціону на користь ОСОБА_1., а, відтак, повернення майна в ліквідаційну масу в тому вигляді, в якому воно вибуло з ліквідаційної маси МПП "Таврія", не є можливим. Отже, передбачена умовами мирової угоди доплата ОСОБА_1 грошових коштів на користь МПП "Таврія" є відшкодуванням вартості придбаного ОСОБА_1. об`єкта нерухомості з аукціону 12.12.2014, результати якого визнано судом недійсними, що узгоджується з частиною 2 статті 20 Закону про банкрутство щодо порядку проведення розрахунку з боржником у разі неможливості набувача (кредитора) повернути майно в ліквідаційну масу в натурі.

17. Скаржник аргументував, що сторони спору визначили розмір доплати за придбане з аукціону 12.12.2014 спірне нерухоме майно як різницю між початковою вартістю продажу спірного майна на аукціоні, та ціною, за яку фактично було придбано майно ОСОБА_1. Отже, ціна продажу спірного майна з аукціону 12.12.2014 та сума доплати, яку згідно з пунктом 13 зобов`язався внести на рахунок боржника набувач майна, сукупно складають ринкову вартість об`єкта нерухомості на момент його відчуження з аукціону 12.12.2014 на користь ОСОБА_1 .

Доводи інших учасників справи

18. ОСОБА_1. та приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Манікін Д.С. у відзивах на касаційну скаргу підтримали доводи ліквідатора МПП "Таврія" Акопяна Г.Г. про відповідність умов затвердженої ухвалою місцевого суду від 14.01.2019 мирової угоди між МПП "Таврія" та ОСОБА_1 вимогам чинного законодавства та заперечували висновки апеляційного суду про безпідставність затвердження укладеної між сторонами спору мирової угоди як такої, що вирішує питання про права та обов`язки банку-заставодержателя щодо задоволення його забезпечених вимог за рахунок спірного об`єкта нерухомості, за умови, що банк не надавав згоди на її укладення.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

19. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частина 2 статті 20 - у разі визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника на підставах, передбачених частиною першою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути в ліквідаційну масу майно, яке він отримав від боржника, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент здійснення правочину або вчинення майнової дії.

Частина 4 статті 42 - майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

20. Закон України "Про виконавче провадження"

Частина 2 статті 19 - сторони у процесі виконання рішення відповідно до процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

21. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 4 - право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частина 2 статті 4 - юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Частина 1 статті 12 - господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження або позовного провадження (загального або спрощеного).

Частина 6 статті 12 - господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частина 1 статті 14 - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 1 статті 20 - господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України (пункт 8 частини 1 цієї статті).

Частина 9 статті 30 - справи, передбачені пунктами 8 та 9 частини першої статті 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

Частина 7 статті 46 - сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Частина 1 статті 192 - мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін.

Частина 2 статті 192 - сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Частина 1 статті 330 - мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Частина 2 статті 330 - питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

22. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про порушення апеляційним судом положень статті 20 Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 та частини 2 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" при прийнятті оскаржуваної в касаційному порядку постанови від 14.03.2019. Касаційний перегляд оскаржуваної постанови здійснюється в межах доводів касаційної скарги.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги та висновків суду апеляційної інстанції

23. За змістом статей 4, 14 ГПК України вбачається, що процесуальним законом гарантується право на звернення до господарського суду юридичним особам за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також особам, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Розгляд справ господарським судом здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, що є реалізацією з боку суду принципу диспозитивності, як однієї із засад господарського судочинства.

24. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

25. Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено що справи про банкрутство розглядаються господарськими судами у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, що визначає розгляд справ судом на засадах змагальності, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме положень частини 4 статті 10 цього Закону, якою до компетенції суду, що розглядає справу про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.

26. Статтею 20 ГПК України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, за умови порушення (відкриття) провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення майнових спорів до боржника є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю в межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 13.04.2016 року у справі №908/4804/14, з яким погоджується колегія суддів Верховного Суду при розгляді даної справи.

Відтак, розгляд спорів щодо повернення до ліквідаційної маси майна, відчуженого з аукціону, який проводився у процедурі банкрутства, результати якого в подальшому визнано недійсними в судовому порядку, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду такого спору пов`язаний з формуванням активів боржника та зачіпає права та інтереси кредиторів на задоволення їх визнаних судом вимог до боржника за рахунок майна, яке може бути повернено до ліквідаційної маси банкрута у разі задоволення віндикаційного позову про витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння третіх осіб в порядку статті 388 Цивільного кодексу України.

27. За змістом частини 2 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається право сторін виконавчого провадження на укладення мирової угоди, якому кореспондується передбачений частиною 1 статті 330 ГПК України обов`язок виконавця (державного чи приватного) подати до суду, який видав виконавчий документ, заяву про затвердження укладеної на стадії виконавчого провадження мирової угоди, яка розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження до суду, про що постановляється ухвала (частина 2 статті 330 цього Кодексу).

З аналізу частини 1 статті 2 Закону про банкрутство вбачається, що законодавцем визначено правове регулювання провадження у справах про банкрутство із застосуванням приписів Закону про банкрутство, ГПК України та інших законодавчих актів України.

Отже, при розгляді в межах провадження у справі про банкрутство заяви про затвердження господарським судом мирової угоди, укладеної на стадії виконавчого провадження, господарський суд застосовує до спірних правовідносин, поряд з приписами Закону про банкрутство, норми ГПК України та Закону України "Про виконавче провадження", що визначають процесуальні права та обов`язки сторін виконавчого провадження щодо повернення до ліквідаційної маси банкрута (стягувача) майна, відчуженого з аукціону в ліквідаційній процедурі, результати якого визнано недійсними в судовому порядку, в тому числі, право сторін виконавчого провадження на укладення мирової угоди.

28. Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду заяви ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання недійсними результатів аукціону 12.12.2014 з продажу майна МПП "Таврія" ЦМК та його віндикацію у набувачів такого майна до ліквідаційної маси МПП "Таврія", в тому числі нерухомого майна, придбаного ОСОБА_1., - магазину продовольчих товарів з ґанком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.02.2017 в межах справи №5/112-Б-10 про банкрутство МПП "Таврія" прийнято рішення, зокрема, про вилучення у ОСОБА_1 та передання МПП "Таврія" спірного нерухомого майна; на виконання зазначеного рішення суду приватним виконавцем Манікіним Д.С. 27.09.2018 відкрито виконавче провадження №57312218.

29. Місцевим судом встановлено, що з метою врегулювання спору сторони виконавчого провадження - МПП "Таврія" та ОСОБА_1. скористалися наданим їм частиною 2 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" та частиною 1 статті 330 ГПК України процесуальним правом на укладення мирової угоди з умовою щодо обов`язку фактичного власника нерухомого майна - ОСОБА_1 , яка придбала спірне майно з аукціону 12.12.2014, сплатити на користь боржника - МПП "Таврія" грошові кошти, що становлять різницю між ціною об`єкта нерухомості, сплаченою нею як покупцем, та початковою вартістю майна на спірному аукціоні. Зазначене за своєю суттю є реалізацією володільцем спірного майна обов`язку щодо відшкодування на користь боржника ринкової вартості майна на момент його відчуження зі спірного аукціону, що проводився як другий повторний за початковою вартістю, визначеною шляхом зменшення на 20% початкової вартості майна банкрута на попередньому (першому повторному) аукціоні, внаслідок неможливості повернення предмета договору купівлі-продажу в натурі, як такого, в який було внесено покращення ОСОБА_1. на суму 112 398, 73 грн., та який у зв`язку із цим набув нових якостей, а тому не може бути повернений до ліквідаційної маси МПП "Таврія" у його первісному стані, в якому його набуто у власність ОСОБА_1 за результатами аукціону 12.12.2014.

30. Аналіз положень статей 86, 236, 269 ГПК України свідчить про те, що законодавець зобов`язав суд апеляційної інстанції приймати рішення за наслідком апеляційного перегляду справи за умов дослідження та оцінки усіх доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу.

Розглядаючи подану сторонами спору на затвердження господарського суду мирову угоду від 28.11.2018 на стадії апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції застосував до спірних правовідносин спеціальні норми частини 4 статті 42 Закону про банкрутство, що визначає обов`язок ліквідатора одержати згоду заставодержателя на продаж заставного майна банкрута в ліквідаційній процедурі, та дійшов висновку про недотримання сторонами спірної мирової угоди при визначенні розміру початкової вартості спірного нерухомого майна, яку було взято до уваги при погодженні умов мирової угоди, вимог законодавства про банкрутство щодо її визначення за згодою АТ КБ "Приватбанк", як іпотекодержателя спірного нерухомого майна, та зважаючи на умову мирової угоди про набуття ОСОБА_1 права власності на обтяжений іпотекою банку об`єкт нерухомості у разі виконання обов`язку щодо сплати на користь боржника різниці між ціною продажу спірного майна та його початковою вартістю на аукціоні, дійшов висновку про укладення мирової угоди 28.11.2018 всупереч волі забезпеченого кредитора, який наполягав на проведенні повторних торгів після повернення майна до ліквідаційної маси за наслідком задоволення віндикаційних вимог, зазначаючи про обов`язок ліквідатора провести продаж майна у складі ЦМК.

Відтак, при наданні оцінки умовам укладеної між сторонами спору мирової угоди апеляційний суд керувався лише спеціальними нормами Закону про банкрутство, зважаючи на розгляд спору про повернення спірного нерухомого майна до ліквідаційної маси МПП "Таврія" в межах справи про банкрутство МПП "Таврія", та обмежив сторін виконавчого провадження (МПП "Таврія" та ОСОБА_1.) з виконання судового рішення про вилучення спірного майна у ОСОБА_1. на користь МПП "Таврія", у праві на укладення мирової угоди в порядку частини 2 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" та частини 1 статті 330 ГПК України на стадії виконання судового рішення.

31. У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі "Христов проти України" зазначено: "принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі … сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини" (пункт 34).

32. Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду про затвердження мирової угоди, укладеної між МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г. і ОСОБА_1. апеляційний суд не врахував, що дії сторін виконавчого провадження щодо укладення мирової угоди на умовах доплати боржником - ОСОБА_1 , як фактичним власником спірного майна, грошових коштів на користь стягувача - МПП "Таврія" в розмірі різниці між ціною продажу майна переможцю аукціону ОСОБА_1 . та його початковою вартістю на спірному аукціоні, були спрямовані на виконання вимог частини 2 статті 20 Закону про банкрутство щодо відшкодування фактичним власником вартості спірного майна, виходячи з його початкової вартості продажу на другому повторному аукціоні 12.12.2014, зважаючи на те, що з моменту набуття спірного майна у власність переможець аукціону внесла значні покращення у таке майно, у зв`язку з чим його повернення до ліквідаційної маси банкрута у первісному стані не є можливим.

Такий правовий висновок викладений у Постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №5/112-Б-10 у подібних правовідносинах.

Також, апеляційним судом не прийнято до уваги обставин фактичного схвалення АТ КБ "Приватбанк" укладеної мирової угоди, оскільки ним було надано координати рахунку для отримання доплати від ОСОБА_1 , отримано таку доплату на суму 80 441, 90 грн. та відмовився її повернути на вимогу ліквідатора після подання скарги на судове рішення про затвердження такої мирової угоди. Місцевий суд затверджуючи мирову угоду прийняв до уваги зазначені фактичні дії скаржника на погодження між сторонами мирової угоди.

33. З огляду на таке, колегія суддів касаційного суду вважає помилковими висновки апеляційного суду про невідповідність умов укладеної між сторонами спору мирової угоди вимогам законодавства про банкрутство та неможливість її затвердження господарським судом, а висновки місцевого суду є такими, що прийняті з дотриманням принципів справедливості та пропорційного задоволення інтересів учасників справи про банкрутство, оскільки продаж майна у складі цілісного майнового комплексу є неможливим, так як інші кредитори-заставодержателі погодилися на укладення мирових угод на умовах доплати вартості відчуженого майна боржника, яке було предметом застави їх вимог, тому цілісний майновий комплекс боржника уже неможливо відновити.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

34. Суд погоджується з доводами боржника згідно з пунктами 16-17 описової частини цієї постанови з огляду на висновки даної постанови у пунктах 23-33 її мотивувальної частини.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

35. Відповідно до статті 312 ГПК України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку про задоволення касаційної скарги МПП "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Г.Г., скасування постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 та залишення в силі ухвали Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1 у справі №5/112-Б-10.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 312, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Малого приватного підприємства "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича задовольнити.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 про перегляд ухвали Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1 у справі №5/112-Б-10 скасувати.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 14.01.2019 про затвердження мирової угоди між Малим приватним підприємством "Таврія" в особі ліквідатора Акопяна Гаджика Гарагеновича та ОСОБА_1 у справі №5/112-Б-10 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк