УХВАЛА

27 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/16433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Случа О.В. - головуючого (доповідача), Волковицької Н.О., Могил С.К.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон»

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 (головуючий -Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.)

у справі № 910/16433/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис»

до Національного банку України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк»

про визнання недійсним правочину,

ВСТАНОВИВ:

21.05.2019 ТОВ «Тайлон» надіслало через Північний апеляційний господарськи суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 910/16433/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 18.06.2019 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О.В.- головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Могил С.К.

За результатами перевірки матеріалів поданої касаційної скарги Верховний Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 про повернення апеляційної скарги у справі № 910/16433/18 і в обґрунтування цієї відмови зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 апеляційну скаргу ТОВ «Тайлон» залишено без руху з підстав, що до матеріалів апеляційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі та доказів надсилання копії скарги іншим сторонам у справі. Вказаною ухвалою надано скаржнику строк, не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

13.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ «Тайлон» повернуто.

Підставою для повернення апеляційної скарги стало те, що скаржником у строк, встановлений судом, не було усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі суду про залишення скарги без руху від 04.03.2019, а саме - не надано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги та доказів надсилання копії скарги іншим сторонам у справі.

Крім цього, суд апеляційної інстанції з посиланням на приписи Закону України «Про доступ до судових рішень» зазначив, що скаржнику надано право бути обізнаним про прийнятті у даній справі судових рішень та можливість реалізувати право на участь в апеляційному перегляду судових рішень шляхом доступу до реєстру.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, суд керувався, зокрема, частиною четвертою статті 174 та частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом цих норм апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала, якщо цією особою у визначений судом строк не усунуто недоліки апеляційної скарги.

Не погодившись з ухвалою апеляційного суду, ТОВ «Тайлон» звернулося до касаційного суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019, а справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції для подальшого розгляду.

У поданій касаційній скарзі скаржник зазначає, що останній вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою у зв`язку з тим, що вказане судове рішення прийнято судом із порушенням норм процесуального права та такою, що підлягає скасуванню. Доводи касаційної скарги фактично зводяться до того, що ТОВ «Тайлон» має право на захист у суді який реалізується шляхом подачі апеляційної скарги, а судовий збір, який ним не було сплачено, не повинен обмежувати право заявників на доступ до правосуддя.

Дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів Касаційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

Судом встановлено, що ухвала Північного апеляційного господарського суду про залишення апеляційної скарги без руху від 04.03.2019 у справі № 910/16433/18 направлялася скаржнику на адресу, яка була зазначена в апеляційній скарзі і яка міститься в ЄДР, а саме: 49000, місто Дніпро, вулиця Робоча, будинок 172, приміщення, 1. Згідно з інформації офіційного сайту «Укрпошта», станом на 13.05.2019, ухвала про залишення апеляційної скарги без руху знаходилася у точці видачі/доставки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржник не вживав заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження за його апеляційною скаргою, адже статус апелянта у справі, тобто особи, яка ініціювала апеляційний перегляд, передбачає обізнаність останнього про існування та розгляд спору судом та про прийняття у справі судових рішень.

В даному випадку у скаржника було цілком достатньо часу для усунення недоліків скарги, протягом більш ніж 2-х місяців, з дня залишення апеляційної скарги без руху та до винесення ухвали про її повернення.

Доводи викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не викликають сумнівів щодо правомірності застосування норм права під час прийняття оскаржуваної ухвали.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд зазначає, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Тайлон» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 910/16433/18 у зв`язку з її необґрунтованістю, оскільки правильне застосування норм права апеляційним судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі № 910/16433/18.

2. Повернути матеріали касаційної скарги разом з додатками скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Случ О.В.

Судді Волковицька Н.О.

Могил С.К.