ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2019

Справа № 910/15484/18

За позовом           Публічного акціонерного товариства" Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до           Державного підприємства України "Міжнародний дитячий центр "Артек"

про           стягнення 9 655 753,65 грн.

Суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача -           Піун С.П., представник

від відповідача - не з`явився

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Державного підприємства України “Міжнародний дитячий центр “Артек” про стягнення заборгованості в розмірі 9655753,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №1355/14-БО-17 від 16.12.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2018 відкрито провадження у справі № 910/15484/18 та призначити підготовче засідання на 14.12.2018.

11.12.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано відзив на позовну заяву.

14.12.2018 відділом діловодства суду від відповідача отримано клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засіданні 14.12.2018 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення щодо позовної заяви.

В судове засіданні 14.12.2018 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою суду від 14.12.2018 відкладено підготовче засідання на 04.02.2019.

02.01.2019 відділом діловодства суду від позивача отримано відповідь на відзив.

04.02.2019 розгляд справи не відбувся, у зв’язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 18.02.2019 розгляд справи призначено на 25.03.2019.

Ухвалою суду від 25.03.2019 розгляд справи по суті призначено на 19.04.2019.

19.04.2019 розгляд справи не відбувся, у зв’язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

У зв'язку з виходом судді Мельника В.І. з лікарняного, справа підлягає призначенню до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 призначено розгляд справи по суті на 31.05.2019.

В судове засідання 31.05.2019 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення у справі, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 31.05.2019 представник відповідача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з’ясовано наступне.

16.12.2013 між позивачем, як продавцем та Державним підприємством «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», як покупцем було укладено Договір №1355/14-БО-17 купівлі-продажу природного газу, відповідно до умов якого продавець зобов’язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія 2Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД , а покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ обсягом до 1 млн. 420 тис. куб. м.

Згідно п. 5.2 Договору ціна за 1000 куб м газу становить 3459,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ -2%; податок на додану вартість за ставкою 17 %. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами -295,60 грн.

Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу (п. 6.1 Договору).

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов’язання за Договором в повному обсязі, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними представниками уповноважених сторін: від 31.01.2014 на суму 698506,80 грн.; від 28.02.2014 на суму 329421,53 грн.; від 31.03.2014 на суму 271269,06 грн.; від 30.04.2014 на суму 211411,26 грн.; від 31.05.2014 на суму 255317,45 грн.; від 30.06.2014 грн. на суму 188128,69 грн.; від 30.09.2014 на суму 81904,77 грн.; від 31.10.2014 на суму 389441,60 грн.; від 30.11.2014 на суму 731232,67 грн.; від 31.12.2014 на суму 1063512,26 грн.

22.09.2016 між позивачем, як кредитором, Державним підприємством «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», як первісним боржником та Державним підприємством України «Міжнародний дитячий центр «Артек», як новим боржником було укладено Договір про переведення боргу (Договір 2).

Статтею 1, сторони визначили що відповідно до предмета Договору - за згодою кредитора первісний боржник переводить на нового боржника свій борг, який виник у первісного боржника перед кредитором за Договором купівлі-продажу природного газу №1355/14-БО-17 від 16.12.2013, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник приймає на себе борг первісного боржника у цьому зобов’язанні та змінює первісного боржника у зобов’язанні. Кредитор дійсним дає згоду на заміну первісного боржника у зобов’язанні новим боржником та на укладання цього Договору на встановлених у ньому умовах.

Пунктом 2.1 Договору 2 сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладання даного Договору дорівнює 4120146,09 грн.

За цим Договором до Нового боржника переходять обов’язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов’язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов’язань за Договором купівлі-продажу природного газу №1355/14-БО-17 від 16.12.2013 (п. 3.1 Договору 2).

За твердженням позивача відповідач станом на день розгляду справи не погасив заборгованість.

Відповідач відповідно до відзиву на позовну заяву визнав наявність основної заборгованості, щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат просив суд відмовити в задоволенні.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд вважає, що вимоги позивача про стягнення основної заборгованості підлягає задоволенню в розмірі 4120146,09 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача в зв’язку із порушенням зобов’язання пеню в розмірі 757021,65 грн., 3% річних в розмірі 453445,11 грн., інфляційні втрати в розмірі 4325140,59 грн.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 , продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 Договору він зобов’язується сплатити продавцю, крім заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 3.1 Договору 2 сторони передбачили, що до Нового боржника переходять обов’язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 статті 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов’язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов’язань за Договором купівлі-продажу природного газу №1355/14-БО-17 від 16.12.2013.

Приписами ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно розрахунку позивача сума пені складає 757021,86. Розрахунок пені відповідає матеріалам справи та умовам договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов'язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (постанова Верховного Суду України від 15 листопада 2010 р. у справі № 3-11гс10).

Перевіривши розрахунок 3% річних з простроченої суми та інфляційних втрат, суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 453445,11 грн. та інфляційних втрат в розмірі 4325140,59 грн.підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1.          Задовольнити позовні вимоги.

2.          Стягнути із Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек» (04075, м. Київ, Пуща-Водиця, 14-та лінія, ідентифікаційний код 16502790) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) основну заборгованість розмірі 4120146 (чотири мільйони сто двадцять тисяч сто сорок шість) грн. 09 коп., пеню в розмірі 757021 (сімсот п’ятдесят сім тисяч двадцять одну) грн. 86 коп., 3% річних в розмірі 453445 (чотириста п’ятдесят три тисячі чотириста сорок п’ять) грн. 11 коп., інфляційні втрати в розмір 4325140 (чотири мільйони триста двадцять п’ять тисяч сто сорок ) грн. 59 коп., судовий збір в розмірі 144836 (сто сорок чотири тисячі вісімсот тридцять шість) грн.30 коп.

3.          Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18.06.2019

Суддя В.І. Мельник