ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 Справа № 904/1800/19

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Грачов А.С.

Учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство "СВІТЛОФОР", м. Дніпро

представник: Чижова А.О., довіреність від 13.05.2019 р., адвокат

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ВАСІЛ", м. Дніпро

представник: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СВІТЛОФОР", м. Дніпро на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 у справі №904/1800/19 (суддя Соловйова А.Є., повна ухвала складена 06.05.2019)

у справі

про стягнення заборгованості з орендної плати, пені, інфляційних втрат та 3% річних в загальній сумі 423 638,06 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 у справі №904/1800/19 (суддя Соловйова А.Є.) відмовлено Приватному акціонерному товариству "СВІТЛОФОР" у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі 423638,06 грн., що належать ТОВ "ФІРМА "ВАСІЛ" та знаходяться на зазначених заявником розрахункових рахунках в банківській установі.

Ухвала суду мотивована тим, що Позивачем не надано доказів того, що Відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та намагається вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, вчинення яких обумовлюється в часі після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Позивач, в якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду від 06.05.2019 скасувати, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог у сумі 423638,06 грн., що належать ТОВ "ФІРМА "ВАСІЛ" та знаходяться на зазначених ним розрахункових рахунках.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- суд не врахував, що Відповідач відмовляється від виконання зобов`язань за договорами щодо сплати заборгованості; Відповідач може витратити наявні в нього грошові кошти не на погашення боргу, що зробить неможливим виконання рішення суду;

- Відповідач ухиляється від виконання рішення суду і в інших справах, про що Позивач надав суду належні докази, такі дії Відповідача дають підстави вважати про відсутність у нього наміру виконувати свої зобов`язання, у зв`язку з чим і виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову;

- сума боргу є значною та забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти може забезпечити реальне та ефективне виконання рішення суду;

- суд дійшов безпідставного висновку, що доводи Позивача є лише припущеннями та не підтверджені доказами, оскільки таким підтвердженням є тривале невиконання Відповідачем своїх зобов`язань за договором та відкрите відносно нього виконавче провадження, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників;

- висновок суду, що підставою для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову є перебування Відповідача у скрутному фінансовому становищі, не ґрунтується на положеннях законодавства.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.05.2019 (головуючий суддя Широбокова Л.П., судді Орєшкіна Е.В., Подобєд І.М.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "СВІТЛОФОР" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 у справі №904/1800/19. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 19.06.2019.

У зв`язку із перебуванням 19.06.2019 судді члена колегії суддів у справі №904/1800/19 Подобєда І.М. у відпустці, колегією суддів вирішено розгляд справи перенести на 24.06.2019 10.00 год., про що винесено ухвалу суду від 06.06.2019.

У судовому засіданні 24.06.2019 повноважний представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання 24.06.2019 не забезпечив, відзив на апеляційну скаргу до суду не надіслав, про час та місце розгляду справи повідомлявся за адресою, зазначеною як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі: м. Дніпро, вул. Виконкомівська, буд. 37-А та яка відповідає тій, за якою він зареєстрований як юридична особа (витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, а.с. 22). Вказані ухвали суду були повернені органами зв`язку з відміткою про відсутність адресата за цією адресою. Відповідач надіслав до суду клопотання від 21.06.2019 про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що про час судового засідання дізнався засобами електронного зв`язку 20.06.2019 та не мав можливості укласти угоду про правову допомогу.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України та строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, апеляційний суд відхиляє клопотання відповідача та вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності Відповідача, повідомленого про час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши матеріали оскарження ухвали, вислухавши пояснення присутнього представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "СВІТЛОФОР" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІРМА "ВАСІЛ" (далі - Відповідач):

- заборгованості в сумі 347 269,98 грн., 51 177,29 грн. пені, 4 324,83 грн 3% річних та 12 656,22 грн. інфляційних втрат за договором №С-00000075 від 28.09.2016;

- заборгованості в сумі 300,00 грн., 13,02 грн. пені, 1,08 грн. 3% річних та 2,70 грн. інфляційних втрат за договором №С-00000077 від 28.09.2016;

- заборгованості в сумі 4 384,51 грн., 190,28 грн. пені, 15,86 грн. 3% річних та 39,46 грн. інфляційних втрат за договором №С-00000081 від 07.10.2016;

- заборгованості в сумі 3 089,76 грн., 134,09 грн. пені, 11,17 грн. 3% річних та 27,81 грн. інфляційних втрат за договором №С-00000087 від 15.11.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням Відповідачем умов зазначених договорів в частині дотримання строків сплати орендної плати та компенсації вартості спожитих комунальних послуг і експлуатаційних витрат.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 (суддя Соловйова А.Є.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Разом з позовною заявою Позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову в межах заявлених позовних вимог в сумі 423 638,06 грн, а саме: накласти арешт на грошові кошти Відповідача, що знаходяться на його розрахункових рахунках в ПАТ Приватбанк.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що дії Відповідача дають підстави вважати про відсутність у нього наміру виконувати свої зобов`язання перед Позивачем, а в подальшому і в ухиленні Відповідача від виконання судового рішення, у зв`язку з чим виникає необхідність, на думку Позивача, застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, розміщені на банківських рахунках відповідача, що може забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача (кредиторів та інших учасників у справі про банкрутство) від можливих недобросовісних дій із боку відповідача (боржника) чи інших учасників у справі про банкрутство з тим, щоб забезпечити позивачам (кредиторам у справі про банкрутство) реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом (заявою у справі про банкрутство), в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача (боржника) або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності зв`язку між конкретним заходом щодо забезпечення позову і змістом позовних вимог та обставинами, на яких вони ґрунтуються, і доказами, які наведені на їх підтвердження, та положеннями законодавства, якими позивач обґрунтовує свої права, подаючи позов.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим припущенням для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (боржником у справі про банкрутство) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Разом з тим, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачем в обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову надані наступні докази: рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3984/18 від 26.11.2018 та наказ від 20.12.2018 на його виконання про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 92750,00 грн. та судового збору в сумі 1762,00 на користь третьої особи та інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно Відповідача, згідно якої на підставі постанови про арешт майна боржника №58676282 від 21.03.2019 обтяжено майно/права останнього.

Водночас, Позивачем не надано доказів, які б свідчили про вчинення Відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання спірних зобов`язань після пред`явлення вимоги чи подання позову у справі №904/1800/19 до суду (витрачання коштів не для здійснення розрахунків з Позивачем тощо).

Судом першої інстанції правомірно зазначено, що посилання Позивача на недобросовісність дій Відповідача в інших зобов`язаннях, що може свідчити про відсутність у нього наміру виконувати свої зобов`язання перед Позивачем, є припущеннями, які не підтверджують вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання у спірних відносинах.

Враховуючи викладене, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 прийнята судом з дотриманням норм процесуального права є правомірною та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 136-140, 255, 269, 271, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "СВІТЛОФОР" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 у справі №904/1800/19 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 у справі №904/1800/19 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд даної апеляційної скарги покласти на апелянта Приватне акціонерне товариство "СВІТЛОФОР", м. Дніпро.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів з дня складання повної постанови в порядку, встановленому ст. ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25 червня 2019 року.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна