ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 рокуСправа № 912/1121/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участю секретаря судового засіданні Лупенко А.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/1121/19

за позовом Фізичної особи-підприємця Литвиненко Тетяни Микитівни, АДРЕСА_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця Скуртул Юрія Миколайовича, АДРЕСА_2

про стягнення 65 549,03 грн

Представники сторін участі в судовому засіданні не брали,

У судовому засіданні підписано вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Литвиненко Тетяни Микитівни (далі - ФОП Литвиненко Т.М., позивач) до Фізичної особи-підприємця Скуртул Юрія Миколайовича (далі - ФОП Скуртул Ю.М., відповідач) про стягнення 65 549,03 грн, з них: сума основного боргу у розмірі 46 000,00 грн, 12 807,48 грн пені, 3 564,31 грн інфляційних втрат, 877,24 грн 3% річних, 2 300,00 грн штрафу згідно договору, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання Договору №01018 на бухгалтерське обслуговування від 01.04.2018 в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою від 24.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1121/19 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 20.05.2019 о 12:00 год., встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Позивач та відповідач участь повноважних представників в судовому засіданні 20.05.2019 не забезпечили.

Поштовий конверт з ухвалою суду від 24.04.2019 про відкриття провадження у справі №912/1121/19, направлений на адресу Фізичної особи-підприємця Скуртул Юрія Миколайовича, до господарського суду не повернувся.

Ухвалою від 20.05.2019 господарським судом відкладено судове засідання на 15:00 год 10.06.2019 та постановлено позивачу подати відповідні докази.

21.05.2019 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

07.06.2019 до суду надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи портативного пристрою накопичення інформації, який містить оригінали електронних доказів.

В судовому засіданні 10.06.2019 сторони участь повноважних представників не забезпечили.

Поштовий конверт з ухвалою суду від 24.04.2019 про відкриття провадження у справі №912/1121/19, направлений на адресу Фізичної особи-підприємця Скуртул Юрія Миколайовича, до господарського суду не повернувся.

Господарським судом ухвалу від 24.04.2019 направлено на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: 26432, Кіровоградська область, Благовіщенський район, с. Богданове, вул. Карла Марса, буд. 53.

Ухвалу від 21.05.2019 відповідач отримав 24.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи вищезазначене, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Крім того, в силу приписів ст.2, 4 ЗУ "Про доступ до судових рішень", кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Отримавши ухвалу суду від 20.05.2019, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідач не був позбавлений можливості дізнатись в суді першої інстанції про перебіг питання щодо зазначеного позову та своєчасно ознайомлюватись з відповідними судовими рішеннями суду першої інстанції в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, в т. ч. заперечення проти позову, які мають значення для розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, а також те, що матеріали справи містять достатньо документів для його вирішення по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника відповідача.

В судовому засіданні 10.06.2019 господарським судом досліджено докази, подані позивачем на портативному пристрої накопичення інформації та роздруковано докази належного підписання кваліфікованим електронним підписом актів здачі прийняття-робіт, примірники яких містяться в матеріалах справи. Зазначені роздруківки приєднано до матеріалів даної справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши в засіданні суду докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.04.2018 між ФОП Литвиненко Тетяною Микитівною (бухгалтер) та ФОП Скуртулом Юрієм Миколайовичем (клієнт) укладено Договір на бухгалтерське обслуговування №010418 (далі - Договір, а.с. 18-30), за умовами якого предметом цього Договору є надання бухгалтером за плату послуг з ведення бухгалтерського, податкового обліку клієнта, складання та передача контролюючим органам бухгалтерської та податкової звітності, передбаченої чинним законодавством України, протягом терміну дії цього Договору (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору сторонами досягнута домовленість про розмір договірної ціни за місяць надання послуг визначених Пакетом послуг "Бізнес", що становить 7000 грн. Протягом 3 (трьох) днів після укладення Договору клієнт сплачує бухгалтеру авансовий платіж у розмірі вартості 1 (одного) місяця надання послуг. Забезпечувальний платіж враховується Сторонами як оплата за останній місяць надання послуг. У випадку збільшення вартості послуг протягом дії Договору, клієнт додатково сплачує за останній місяць різницю вартості.

Оплата послуг здійснюється клієнтом щомісячно у розмірі 100 (сто) відсотків вартості послуг за місяць, не пізніше ніж до 5 (п`ятого) числа місяця, в якому надаються послуги.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що по завершенні кожного розрахункового періоду бухгалтер надає клієнту акт про надання послуг, оформлений відповідно до прийнятої форми обліку і вимог чинного законодавства, та звітність, передбачену чинним бухгалтерським та податковим законодавством, на письмову вимогу клієнта. Результати роботи повинні бути оформлені відповідно до законодавчих та загальноприйнятих вимог, якщо інші вимоги не передбачено в протоколах.

Клієнт не пізніше трьох календарних днів після отримання повинен розглянути результати виконаної роботи та повернути бухгалтеру підписаний та належним чином оформлений акт про надання послуг (п. 4.2.Договору).

Підпунктом 6.2.15. пункту 6.2. Договору сторони погодили зобов`язання клієнта приймати виконану роботу та провадити розрахунки з бухгалтером, згідно розділу 2 цього Договору.

В п. 12.1. Договору визначено термін дії договору: початок-з моменту його підписання обома сторонами, та скріплення печатками сторін, за наявності печаток, закінчення 08.06.2019.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

До Договору сторонами підписано Додаток №1, у якому погоджено вартість та перелік послуг (а.с. 31).

Позивачем надано послуги передбачені договором на загальну суму 48000,00 грн, що підтверджується підписаними кваліфікованим електронним підписом Актами надання послуг (а.с. 33-44), а саме:

- Акт № 143 від 30.04.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт № 172 від 31.05.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт №207 від 30.06.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт №329 від 31.07.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт №332 від 31.08.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт № 424 від 30.09.2018 на суму 7000,00 грн,

- Акт № 514 від 31.10.2018 на суму 1000,00 грн,

- Акт № 516 від 30.11.2018 на суму 1000,00 грн,

- Акт№ 518 від 31.12.2018 на суму 1000,00 грн,

- Акт № 519 від 31.12.2018 на суму 1000,00 грн,

- Акт № 71 від 28.02.2019 на суму 1000,00 грн,

- Акт№ 136 від 31.03.2019 на суму 1000,00 грн.

Як зазначає позивач, акти № 71 від 28.02.2019 та № 136 від 31.03.2019, а також Акт звіряння взаємних розрахунків між сторонами підписано за допомогою електронного цифрового підпису. Оригінали актів позивачем надано суду на портативному пристрої накопичення інформації з доказами перевірки кваліфікованого електронного підпису.

За твердженням позивача, відповідачем 18.04.2018 здійснено оплату у вигляді забезпечувального платежу, як оплату за останній місяць надання послуг, відповідно до п. 2.3. Договору, яку не враховано при обчисленні заборгованості, та оплачено послуги згідно актів № 518 від 31.12.2018 оплата 31.12.2018 та № 71 від 28.02.2019 оплата 07.02.2019.

Між сторонами підписано кваліфікованим електронним підписом акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.03.2019 (а.с. 45).

Як повідомляє позивач, Акти № 71 від 28.02.2019, № 136 від 31.03.2019 та Акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2018 по 31.03.2019 надіслано відповідачу за допомогою електронного документообігу з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc IS" та підписано сторонами за допомогою електронного цифрового підпису з використанням програмного забезпечення "M.E.Doc IS".

Таким чином, заборгованість відповідача за отримані послуги на момент подання позову складає 46 000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду з позовом у даній справі.

При розгляді справи, господарський суд враховує наступне.

Згідно ч. 7 ст. 179 та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарський суд враховує, що за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором надання послуг.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов`язковою підставою для здійснення замовником свого обов`язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 6.2.15 договору відповідач зобов`язується прийняти виконану роботу та проводити розрахунки з позивачем, згідно розділу 2 Договору.

Відповідно до частини сьомої ст. 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони іншим договором не було виконано належним чином.

Вказаним положенням кореспондують норми ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої обов`язки за Договором виконав належним чином, надав відповідачу послуги, що підтверджено відповідними актами. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати послуг не виконав в повному обсязі, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 46 000,00 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-ХІУ (далі - Закон №996-ХІУ), господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІУ, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІУ передбачено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Абз. 8 ч. 2 ст. 9 Закону № 996-ХІУ передбачено, що первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до пункт 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п. 2.5 Положення №88 документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" від 05.10.2017 №2155-VIII (далі - Закон № 2155), закріплено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Підписувач - фізична особа, яка створює електронний підпис.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 2155 кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Частиною 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", передбачено. що оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Ч.1 ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", встановлено, що юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Статтею 205 Цивільного кодексу України, закріплено, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки відмови від відповідача прийняти надані послуг позивачу не надходило, Акти підписані відповідачем, доказів погашення заборгованості за отримані послуги відповідачем господарському суду не надано, а в матеріалах справи такі докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови Договору, а також приписи ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги ФОП Литвиненко Т.М. про стягнення з ФОП Скуртул Ю.М. боргу в розмірі 46 000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3 % річних за порушення строків оплати товару в сумі 877,24 грн, 3564,31 грн інфляційних витрат, 12807,48 грн пені та 2300,00 грн штрафу.

З урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 ЦК України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

З розрахунків позивача вбачається, що ним невірно визначено періоди нарахувань 3% річних та пені.

Як зазначено в пункті 1.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Зокрема, згідно п. 2.3. Договору оплата послуг здійснюється клієнтом щомісячно у розмірі 100 (сто) відсотків вартості послуг за місяць, не пізніше ніж до 5 (п`ятого) числа місяця, в якому надаються послуги.

Відповідно до статей 251, 252 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України, якою визначені загальні правила визначення початку перебігу строку, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, враховуючи те, що пункт 2.3. Договору містить вказівку на подію, а саме: здійснення клієнтом оплати щомісячно у розмірі 100 (сто) відсотків вартості послуг за місяць, не пізніше ніж до 5 (п`ятого) числа місяця, в якому надаються послуги, тому беручи до уваги загальні положення обчислення строків, закріплені в статтях 253, 254 Цивільного кодексу України, перебіг строку нарахування пені та 3% річних у спірних правовідносинах, що склались між сторонами, починається з 06 числа місяця, в якому надаються послуги.

Разом з тим, згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 №1-р "Про перенесення робочих днів у 2018 році " рекомендовано перенести у 2018 році, в порядку та на умовах, визначених законодавством, робочі дні зокрема, з понеділка 30 квітня на суботу 5 травня.

Національний банк України повідомив, в тому числі на офіційному сайті за посиланням https://bank.gov.ua/control/uk/publish/article?art_id=64155444, про регламент роботи системи електронних платежів Національного банку України та банківської системи України у зв`язку з перенесенням робочих днів у 2018 році, зокрема перенесення з понеділка 30 квітня на суботу 05 травня.

При перевірці розрахунку сум 3% річних та пені судом встановлено, що останні дні строку здійснення оплати згідно з актами від 31.08.2018 №332 та 31.12.2018 № 519, а саме: 05.08.2018 та 05.01.2019, припадають на вихідні дні, тому переносяться на перший робочий день. Тому прострочення оплати послуг починається з 07.08.2018 та 09.01.2019 відповідно.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Отже, 31.12.2018 день коли здійснено оплату 1000,00 грн згідно акта №518 від 31.12.2018, не включається в період нарахування пені та 3% річних.

Так, позивачем нараховано відповідачу 3% річних наступним чином:

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.04.2018 по 16.04.2019 в сумі 216,33 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.05.2018 по 16.04.2019 в сумі 198,49 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.06.2018 по 16.04.2019 в сумі 181,65 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.07.2018 по 16.04.2019 в сумі 163,40 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.08.2018 по 16.04.2019 в сумі 145,56 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.09.2018 по 16.04.2019 в сумі 127,72 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.10.2018 по 16.04.2019 в сумі 15,78 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.11.2018 по 16.04.2019 в сумі 13,23 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.12.2018 по 31.12.2018 в сумі 2,00 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.01.2019 по 16.04.2019 в сумі 8,21 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.03.2019 по 16.04.2019 в сумі 3,36 грн,

всього на суму 1075,73 грн.

Разом з тим, позивачем заявлено до стягнення 877,24 грн.

Судом враховано вищевикладені норми законодавства та здійснено власний розрахунок 3% річних з зазначенням вірного періоду їх нарахування в межах визначеного позивачем періоду часу:

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.04.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 216,33 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.05.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 199,07 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.06.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 181,23 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.07.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 163,40 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 07.08.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 145,56 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.09.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 128,30 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.10.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 15,86 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.11.2018 по 16.04.2019 3% річних ставлять 13,32 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.12.2018 по 30.12.2018 3% річних ставлять 2,05 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 09.01.2019 по 16.04.2019 3% річних ставлять 8,05 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.03.2019 по 16.04.2019 3% річних ставлять 3,45 грн,

всього на суму 1077,19 грн.

Однак позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 877,24 грн, тому господарський суд задовольняє вказані позовні вимоги в межах зазначеного позивачем максимального розміру 3% річних.

Перевіривши розрахунок позивача інфляційних втрат, а саме:

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з квітня 2018 по квітень 2019 в сумі 601,16 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з травня 2018 по квітень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з червня 2018 по квітень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з липня 2018 по квітень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з серпня 2018 по квітень 2019 в сумі 593,99 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з вересня 2018 по квітень 2019 в сумі 593,99 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з жовтня 2018 по квітень 2019 в сумі 64,63 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з листопада 2018 по квітень 2019 в сумі 46,83 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення грудень 2018 в сумі 8,00 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з січня 2019 по квітень 2019 в сумі 24,19 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з березня 2019 по квітень 2019 в сумі 9,00 грн,

всього на суму 3564,31 грн, господарським судом встановлено, що позивачем неправильно визначено період нарахувань та сам розрахунок.

Так, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який мсяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3.2 Постанови пленуму ВГСУ від 17.12.2013 № 14).

Крім того, позивач звернувся до суду 23.04.2019, а індекс інфляції обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним публікується в офіційних періодичних виданнях.

За розрахунком суду, здійсненим за допомогою програми ЛІГА, суд встановив, що інфляційні втрати за вказані позивачем періоди з зазначених сум боргу становлять 3356,15 грн, виходячи з такого розрахунку:

на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з травня 2018 по березень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з червня 2018 по березень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з липня 2018 по березень 2019 в сумі 540,84 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з серпня 2018 по березень 2019 в сумі 593,99 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з вересня 2018 по березень 2019 в сумі 593,99 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з жовтня 2018 по березень 2019 в сумі 452,40 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з листопада 2018 по березень 2019 в сумі 46,83 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з грудня 2018 по березень 2019 в сумі 32,38 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з лютого 2019 по березень 2019 в сумі 14,04 грн;

Інфляційні не нараховують по актам за грудень 2018 , так як цей акт оплачений у грудні 2018 року та за березень 2019 року так як на час звернення до суду, як зазначено вище, індекс інфляції за квітень 2019 був не встановлений.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги в цій частині суд задовольняє в розмірі 3356,15 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 7.10 Договору при порушенні термінів платежів (термінів надання послуг) винна сторона сплачує такі штрафні санкції:

- пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за весь період прострочення (п.п. 7.10.1);

- якщо прострочення виконання зобов`язання з оплати триває понад 19 (дев`ятнадцять) календарних днів Клієнт додатково сплачує Бухгалтеру штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від належних до сплати сум (вартості послуг) (п.п. 7.10.3).

Розрахунок 5% штрафу від суми заборгованості 46 000,00 грн, господарський суд вважає обґрунтованим та позовні вимоги в частині стягнення 2300,00 грн штрафу підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

При цьому, умовами договору передбачено інший строк нарахування пені - за весь період прострочення.

З урахуванням наведеного вище щодо початку періоду нарахувань та в межах періоду розрахунку позивача, з врахуванням вище встановлених судом строків оплати послуг та періодів прострочення, а також враховуючи дату часткової оплати, господарський суд здійснює наступний розрахунок пені:

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.04.2018 по 16.04.2019 пеня становить 2547,62 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.05.2018 по 16.04.2019 пеня становить 2352,00 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.06.2018 по 16.04.2019 пеня становить 2149,86 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.07.2018 по 16.04.2019 пеня становить 1954,25 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 07.08.2018 по 16.04.2019 пеня становить 1740,79 грн;

- на суму боргу 7000,00 грн за період прострочення з 06.09.2018 по 16.04.2019 пеня становить 1539,42 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.10.2018 по 16.04.2019 пеня становить 190,36 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.11.2018 по 16.04.2019 пеня становить 159,78 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.12.2018 по 30.12.2018 пеня становить 24,66 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 09.01.2019 по 16.04.2019 пеня становить 96,66 грн;

- на суму боргу 1000,00 грн за період прострочення з 06.03.2019 по 16.04.2019 пеня становить 41,42 грн,

всього на суму 12796,82 грн.

З підстав наведеного позовні вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 12796,82 грн. Підстави для задоволення позову про стягнення пені в іншій частині відсутні за наведених вище обставин.

Враховуючи викладене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Литвиненко Тетяни Микитівни підлягають частковому задоволенню на суму 65330,21 грн, з яких: 46000,00 грн основного боргу, 3 356,15 грн інфляційних втрат, 877,24 грн 3% річних, 12796,82 грн пені та 2300,00 грн штрафу. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача так як спір виник внаслідок неправильних дій відповідача тобто несплатою боргу.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скуртул Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Литвиненко Тетяни Микитівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 46000,00 грн основного боргу, 3 356,15 грн інфляційних втрат, 877,24 грн 3% річних, 12796,82 грн пені та 2300,00 грн штрафу, а також 1921,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.06.2019.

Суддя В.Г. Кабакова

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про веб-адресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.