ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1715/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного підприємства "Голден-Фарм"(01042, м.Київ, вул.Академіка Філатова, 10А)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роній Фарм" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа , вул. Дніпропетровська, 223, кім.6-9)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Голден-Фарм" звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Роній Фарм" в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь боргу у загальній сумі 27 382,58грн.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору поставки№ 27 від 23.12.2016 року.. Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 264-265 ГК України, ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 629, 655, 692, 712 ЦК України. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1715/19; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 26 червня 2019 року на 10:30 годин та про розгляд справи повідомлено сторін.

24 червня 2019 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "РОНІЙ ФАРМ" подано відзив (вхідний № 1525) на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем вказано завищену заборгованість по спірному договору, також посилався на те, що у відповідача не існує заборгованості за договором поставки №27 від 23.12.2016 року перед позивачем, враховуючи п.6.1.-6.3. договору. Судом прийнято та долучено відзив до матеріалів справи.

Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засіданні.

Враховуючи пункт 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд починає розгляд справи по суті.

Представники сторін у судове засідання не з`явилися.

20.06.2109 року від Приватного підприємства "Голден-Фарм"(вх.№1511) надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю представників сторін та відповідно задовольняє клопотання позивача про розгляд справи за відсутності його представника.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

23 грудня 2016року між Приватним підприємством "Голден-Фарм" (позивачем, постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РОНІЙ ФАРМ" (відповідачем, покупцем) укладено Договір поставки № 27, згідно умов якого постачальник зобов`язується поставляти і передавати у власність покупця товар, а покупець, зобов`язується приймати цей товар і здійснювати оплату відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до пункту 5.1. Договору поставки оплата товару здійснюється після реалізації товару третім особам, один раз в тридцять календарних днів .

Відповідно до пункту 6.1. Договору, якщо товар не буде реалізований покупцем протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару, кожна із сторін має право вимагати повернення нереалізованого товару.

Позивач, в своєму позові вказує про те, що відповідачем вимога позивача задоволена не була, товар не повернуто та не сплачені кошти, внаслідок чого залишилася несплачена сума вартості товару в розмірі 27 382,58грн.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін .

Згідно зі ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Правові відносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з поставки товару, згідно з якими у відповідача, внаслідок передання йому позивачем товару, виник обов`язок оплатити його вартість, відповідно до накладних №18812-17203 від 24.05.2017 року на суму 2 574,82грн., №19144-17399 від 26.05.2017 року на суму 2 332,49грн., №34364-27220 від 29.09.2017 року на суму 2 544,68грн., №34365-27221 від 29.09.2017 року на суму 1 699,31грн., №№38022-29468 від 25.10.2017 року на суму 258,31грн., №38702-29919 від 01.11.2017 року на суму 940,54грн., №41969-32704 від 22.11.2017 року на суму 2 097,56грн., №№45690-35393 від 15.12.2017 року на суму 1 474,76грн., №45917-35504 від 18.12.2017 року на суму 983,05грн., №№46440-35973 від 20.12.2017 року на суму 968,93грн.№47289-36452 від 26.12.2017 року на суму 856,81грн., №№11151-6898 від 13.03.2018 року на суму 2 719,19грн., №23581 від 12.06.2018 року на суму 2 855,50грн., №№24498 від 19.06.2018 року на суму 3 572,11грн., №№25221 від 23.06.2018 року на суму 1 504,52грн.

Суд вважає, що позивачем доведено, а матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на підставі договору поставки, саме: на суму 27 382,58грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву стосовно постави товару позивачем, лише на суму 23 815,69грн., що підтверджує актом звірки розрахунків підписаним лише відповідачем, суд вважає юридично неспроможними, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємства та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг, оскільки не є первинним бухгалтерським документом».

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 27 382,58 грн. заборгованості за отриманий товар обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роній Фарм" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кім.6-9, код 38117599) на користь Приватного підприємства "Голден-Фарм"(01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 10А, оф 3/7, код 32706692) - основного бору в сумі 27 382,58грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,0грн. судового збору .

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Приватне підприємство "Голден-Фарм"(01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 10А, оф 3/7, код 32706692).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Роній Фарм" (62472, Харківська область, Харківський район, м. Мерефа, вул. Дніпропетровська, 223, кім.6-9, код 38117599) .

Повне рішення складено "26" червня 2019 р.

Суддя О.О. Присяжнюк