РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/3812/19

за позовом доДержавного підприємства "Національні інформаційні системи" Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД"
про стягнення 1 037 557,80 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Кузьменко М.А. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Національні інформаційні системи" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (надалі - відповідач) про:

- зобов`язання виконати умови договору в натурі шляхом забезпечування відпуску Товару співробітникам ДП "НАІС" на підставі талонів (а саме: бензину А-95 та дизельного палива) в об`ємі 825 літрів бензину А-95 на тиждень протягом 8 тижнів та 245 літрів дизельного палива на тиждень протягом 12 тижнів на АЗС партнера ТОВ "Техойл ЛТД" - ТОВ "АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА" - за адресою: 01135 м. Київ, проспект Перемоги, 6;

- стягнення штрафних санкцій в розмірі 753 165, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач (постачальник) порушив умови договору шляхом відмови проводити відпуск Товару на підставі звернень співробітників покупця із талонами на АЗС Постачальника та його партнерів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 відкрито провадження у справі № 910/3812/19, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.05.2019.

У підготовчому судовому засіданні 17.05.2019 суд звернув увагу позивача на те, що положеннями ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Враховуючи наявні в матеріалах справи фактичні дані, суд дійшов висновку про відкладення підготовчого судового засідання в порядку ст. 183 ГПК України з метою надання можливості сторонам подати додаткові докази на підтвердження своїх позицій стосовно спору в справі на 31.05.2019.

Представник позивача у підготовчому судовому засіданні 31.05.2019 наполягав на задоволенні заявленого позову та звернувся з клопотанням про долучення доказів у якому також просив встановити додатковий строк для подання доказів, яку задоволено судом, про вказано у відповідній ухвалі суду.

Згідно ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзивів, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.06.2019.

У судове засідання, що відбулось 19.06.2019, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

При цьому, застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989)

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання та при цьому - на засадах відкритості та гласності судового процесу Сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 19.06.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2018 між Державним підприємством "Національні інформаційні системи" (за договором - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (за договором - Постачальник) було укладено договір про закупівлю товару № 41850141/118925 (надалі - Договір), за умовами якого (п. 1.1 Договору) в порядку та на умова, визначених цим договором, Постачальник зобов`язується поставляти: Нафта і дистиляти, код ДК 021:20-9, а саме - бензини А-95 та дизельне паливо (далі - Товар), а Покупець приймати належної кількості Товар та оплачувати його вартість.

Пунктом 1.3 Договору визначено, що Товар є його власністю, не знаходиться під забороною відчуження, арешт, не є предметом застави або іншим способом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами чи державою, а також не обтяжений будь-якими іншим чином, передбаченим чинним законодавством.

Пунктами 2.1.-2.3. Договору за домовленістю сторін визначено, що право власності на Товар Покупцю переходить з моменту підписання Сторонами видаткової накладної на талони на право отримання Товару на АЗС. Передача талонів Покупцеві здійснюється Постачальником протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання від Покупця заявки, що може здійснюватися засобами поштового, телефонного, факсимільного зв`язку, електронною поштою тощо. З моменту переходу до Покупця права власності на Товар та до моменту його фактичного відпуску на АЗС, Товар перебуває на відповідальному безкоштовному

Пунктами 2.5., 2.6., 2.8. Договору встановлено, що АЗС Постачальника забезпечує відпуск товару у день звернення. Для отримання відповідної кількості та найменування Товару від Постачальника представник Покупця особа, в якої наявний відповідний талон, звертається до будь-якого з АЗС Постачальника. Заправлення автотранспорту Покупця здійснюється на автозаправних станціях, належних Постачальнику або його партнерам.

Загальна ціна даного Договору становить 2 391 000,00 грн. (п. 4.1. Договору).

Відповідно до пункту 5.3.2. Договору, Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку Товару, якість якого відповідає умовам, встановленим розділом 3 Договору. При цьому,

За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є договором поставки. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180, 265 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно Специфікації постачальник зобов`язався поставити Бензин А-95 у кількості 70 000 літрів нормами та 10 000 літрів дизельного палива.

Так, видатковою накладною від 30.11.2018 № ЛТТ-001026 зафіксовано передачу у права власності позивача 10 000 літрів бензину А-95 (за ціною 299 400,00 грн. з ПДВ) та 4 000 літрів дизельного палива (за ціною 118 080,00 грн. з ПДВ), а також підписано акт приймання-передачі талонів (бланків дозволу на отримання пального) від 30.11.2018 (копії .

Факт оплати позивачем у встановлений Договором строк, за передання вказаного об`єму Товару підтверджується платіжним дорученням № 9556 від 04.12.2018 у сумі 417 480,00 грн., копія якого міститься в матеріалах справи.

Разом із тим, як вбачається із довідки про наявність обладнання та матеріально-технічної бази від 26.10.2018 № 612-10/18-1 та актів ненадання товару, копії яких містяться в матеріалах справи, позивач звертався до вказаних нижче АЗС із намаганням отримати Товар на підставі талонів, отриманих від Постачальника, однак співробітники АЗС неодноразово відмовляли. По фактах звернень співробітниками ДП "НАІС" у присутності свідків було оформлено акти про ненадання товарів. Вперше факт ненадання Товару було задокументовано 21.12.2018:

- у Запорізькій області на АЗС-0801 (АМІК України) за адресою: м. Запоріжжя, с. Балабіно, вул. Українська, буд. 2а, траса Харків-Запоріжжя (порядковий номер у Довідці - 84). Акт про надання товару підписано оператором АЗС - Морщ М. А;

- у Вінницькій області на АЗС "Тінік-Оіл" за адресою: м. Вінниця, вул. Батозька (Кірова)/Стрілецька (Червоноармійська), б/н (порядковий номер у Довідці - 6). Акт про ненадання товару підписано представником АЗС - Канюкою Л.В;

- у Миколаївській області на АЗС-1504 (АМІК Україна) за адресою: м. Миколаїв, вул. Генерала Карпенко, буд. 53в (порядковий номер в Довідці - 194). Акт про ненадання товару підписано начальником АЗС Рудаковою Я.О;

- у Харківській області на АЗС Brent Oil за адресою: м. Харків, вул. Марийська, буд. 1 (порядковий номер в Довідці - 274);

- У Сумській області на АЗС АМІК Україна за адресою: м. Суми, вул. Прокоф`єва, буд. 37 (порядковий номер в Довідці - 253);

- y Івано-Франківській області на АЗС АМІК України за адресою: м. Івано-Франківськ, буд. 219 (порядковий номер в Довідці - 98);

- у Хмельницькій області на АЗС SUN OIL за адресою: Хмельницька обл., с. Суфченці, автодорога № 20 Житомир-Чернівці в р-ні CT "Сонячний" (порядковий номер у Довідці - 335);

- у Чернігівській області на АЗС «Ультра» за адресою: м. Чернігів, вул. Льва Толстого, 159 (порядковий номер в Довідці - 371).

За доводами позивача, передані відповідачем талони (бланки дозволу) отоварені не були, оскільки пальне за талонами на автозаправних станціях не відпускалось.

З урахуванням вищезазначеного, позивач вказує на те, що не отриманим залишається такий об`єм палива: 6 600 літрів бензину А-95 та 2940 літрів дизельного палива, при цьому середня тижнева потреба позивача у бензині А-95 складає 825 літрів на тиждень, у дизельному паливі - 245 літрів на тиждень. Таким чином, той об`єм палива, що знаходиться на відповідальному зберіганні відповідача може забезпечити потреби позивача у бензині А-95 протягом 8 тижнів (6580 літрів / 825 літрів), у дизельному паливі - протягом 12 тижнів (2940 літрів / 245 літрів), а відтак, з метою забезпечення належного виконання своїх зобов`язань по Договору зі сторони відповідача та з метою створення необхідних умов для здійснення належної господарської діяльності позивача, останній вважає за необхідне встановити такий порядок виконання Договору: відповідач повинен забезпечувати відпуск 825 літрів бензину А-95 щотижня протягом 8 тижнів та 245 літрів дизельного палива щотижня протягом 12 тижнів через АЗС, що лежить TOB "AMIK АВІЕЙШЕН УКРАЇНА" за адресою: 01135, м. Київ, проспект Перемоги, 6.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, у відповідності до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд із тим, у Наказі від 20.05.2008 №281/171/578/155 Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики «Про затвердження Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України» зазначено, що талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17- НП.

Згідно з ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

При цьому, статтями 525 та 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Між тим, за приписами ст. 16 ЦК України, за якими кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Разом із цим, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 20 ГК України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин.

Поряд із цим, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права

Відтак, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, враховуючи вищенаведені правові норми та зважаючи на встановлені судом обставини справи, зокрема - порушення відповідачем прав позивача, щодо належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за Договором щодо видачі позивачеві товару на АЗС постачальника, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виконати умови договору в натурі шляхом забезпечування відпуску Товару співробітникам ДП "НАІС" на підставі талонів (а саме: бензину А-95 та дизельного палива) в об`ємі 825 літрів бензину А-95 на тиждень протягом 8 тижнів та 245 літрів дизельного палива на тиждень протягом 12 тижнів на АЗС партнера ТОВ "Техойл ЛТД" - ТОВ "АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА" - за адресою: 01135 м. Київ, проспект Перемоги, 6.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Статтею 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до вимог пункту 6.5. Договору, за затримання строку відпуску Товару у строки, визначені у пункті 2.5. Договору, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 0,5 % від загальної ціни цього Договору за кожен день прострочення.

Так, у зв`язку із затримкою строку відпуску товару на АЗС, на підставі зазначеного п. 2.5. Договору, нараховано штраф на загальну суму 753 165, 00 грн. за період з 22.12.2018 по 22.02.2019, що нарахований на суму 2 391 000, 00 грн. (загальна ціна товару за Договором).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, суд приходить до висновку, що він відповідає умовам Договору та вимогам Закону, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача штраф за затримку строку відпуску товару на АЗС в сумі

753 165, 00 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Станом на момент розгляду спору відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку передати позивачу паливо та сплатити заявлені до стягнення штрафні санкції за неналежне виконання договірних зобов`язань.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість вимог позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги Національного університету біоресурсів і природокористування України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Національні інформаційні системи" задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" виконати умови договору в натурі шляхом забезпечування відпуску Товару співробітникам ДП "НАІС" на підставі талонів (а саме: бензину А-95 та дизельного палива) в об`ємі 825 літрів бензину А-95 на тиждень протягом 8 тижнів та 245 літрів дизельного палива на тиждень протягом 12 тижнів на АЗС партнера TOB "Техойл ЛТД" - TOB "АМІК АВІЕЙШЕН УКРАЇНА" - за адресою: 01135 м. Київ, проспект Перемоги, 6.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл ЛТД" (01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз, 6/2, літ. А) на користь Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 4, ) штрафні санкції в розмірі 753 165, 00 грн. та судові витрати в розмірі 15 563, 37 грн.

4. Після набрання законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.06.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко