ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/948/19

За позовом: Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області (вул.Красна,201, смт. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область, 68500; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробний завод "УДАРНИЙ" (вул.Квіткова, 47, смт.Тарутине, Тарутинський район, Одеська область, 68500; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: Бородич Л.К. - на підставі довіреності № 834/02-12 від 06.09.2018 р.;

Від відповідача: Гончарук І.В. на підставі довіреності від 11.03.2019р.

Суть спору: Позивач, Тарутинська селищна рада Тарутинського району Одеської області (надалі -Тарутинська селищна рада), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Виноробний завод "УДАРНИЙ" про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі 12 096 грн. 60 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 р., прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено справу № 916/948/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

07 червня 2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло уточнення позовних вимог, згідно якого позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 16 750 грн. 08 коп.

Представник позивача уточнену позовну заяву підтримує, просить суд задовольнити її у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та відзиві на уточнену позовну заяву.

Позивач у справі зазначає, що 22.01.2014р. між Тарутинською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ «Виробничий завод "УДАРНИЙ" (Орендар) було укладено договір оренди землі (далі-Договір), згідно з п.1 та п.2 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0570 га, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт, Тарутине, спуск ім.Антонова лейтенанта, 5/А, кадастровий №:02:001:0443, для іншого сільськогосподарського призначення . Пунктом 8 Договору встановлено, що договір укладено на 49 років.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17.06.2014 року, зареєстрованого Реєстраційною службою Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області, Тарутинська селищна рада є орендодавцем земельної ділянки загальною площею 0,0570 га з кадастровим номером НОМЕР_1 :0443, яка розташована на території Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області.

Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у сумі 206,82 грн. на місяць. Річна сума складає 2 481,89 грн.

Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься Орендарем на рахунок Орендодавця до 15 числа кожного поточного місяця.

Згідно з п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених законодавством; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміні нормативно грошової оцінки земельної ділянки) відповідно до закону; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документально; в інших випадках передбачених законом.

Як вказує позивач, сторонами неодноразово укладалися Додаткові угоди до Договору оренди землі від 22.01.2014р. щодо внесення змін до п.9 Договору, якими змінювався розмір орендної плати, а саме: №21 від 05.01.2015р., №14 від 04.01.2016р., №21 від 26.01.2017р., №21 від 02.01.2018р

Пунктом 14 Договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач у справі зазначає, що покладені законом та договором зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою ТОВ «Виноробний завод "УДАРНИЙ" не виконує та не сплачує орендну плату з січня 2015 року, внаслідок чого Тарутинською селищною радою неодноразово було надіслано претензії на адресу відповідача про необхідність сплати заборгованості. Однак, на вказані претензії ТОВ «Виноробний завод "УДАРНИЙ" не надав відповіді, а також, не підписав додаткові угоди до Договору оренди землі , у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати за період з січня 2015 року по грудень 2018 року у сумі 16 750 грн. 08 грн., що стало підставою для звернення Тарутинською селищною радою з позовом до суду.

Враховуючи наведене та посилаючись на ст.179, 199 Господарського кодексу України, ст.206 Земельного кодексу України, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Виноробний завод "УДАРНИЙ" заборгованість по орендній платі за землю у розмірі 16 750 грн. 08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач також зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема, із договорів та інших правочинів. Згідно із ч.ч. 1,2 та 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Також позивач посилається на пункт «в» ч.1 ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до якого землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Позивач також зауважив, що ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому, згідно із ч.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Також позивач посилається на ч.2 ст. 615 Цивільного кодексу України, відповідно до якої одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що, позивач у своєму уточненому позові посилається на Договір оренди землі від 22.01.2014 року та зазначає, що між сторонами були укладені додаткові угоди до вказаного договору (якими було підвищено орендну плату), а саме: №21 від 05.01.2015 року, №14 від 04.01.2016 року, №21 від 21.01.2017 року, №21 від 02.01.2018 року, як підставу стягнення боргу. При цьому, позивачем було надано до матеріалів справи копії вказаних додаткових угод до Договору оренди землі, на яких відсутній підпис уповноваженої особи відповідача, а також, не міститься відтиск печатки ТОВ «Виноробний завод "УДАРНИЙ" .

Відповідач звернув увагу суду на те, що додаткові угоди №21 від 05.01.2015 року, №14 від 04.01.2016 року, №21 від 21.01.2017 року, №21 від 02.01.2018 року до Договору оренди землі від 22.01.2014 року не підписані з боку відповідача та не укладені взагалі.

Таким чином, як стверджує відповідач, пропозиція щодо внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2014р. не була прийнята відповідачем, а отже відповідні додаткові угоди до Договору не були укладені сторонами, що підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2016р. у справі № 916/1151/16, що набрало законної сили 17.10.2016 р.

Разом з тим, відповідач зазначив, що у постанові від 16.04.2018р. у справі № 910/7905/17 Верховний Суд вказав на те, що зміна розміру орендної плати (у відсотках від нормативно-грошової оцінки), оформлена рішеннями органу місцевого самоврядування, не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати, оскільки цими рішеннями законодавчо не встановлюються граничні (мінімальний та максимальний) розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності.

Згідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, який змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто , враховуючи, що Договір оренди землі укладався для отримання права оренди на ділянку, яке, у свою чергу, підлягає обов`язковій держреєстрації, для офіційного підтвердження факту внесення змін (укладення додаткової угоди) до основного договору оренди слід також внести зміни до запису про таке речове право. Отже, зміни про право оренди треба вносити до Держреєстру прав (тобто реєструвати), навіть якщо вони не стосуються основних відомостей, які окремо фіксуються в цьому реєстрі.

Як вказує відповідач, вказані додаткові угоди до Договору оренди не зареєстровані належним чином, що також підтверджує факт не укладення між сторонами вказаних додаткових угод до Договору оренди землі.

Окрім того, відповідач зауважив, що відповідно до наданих позивачем до матеріалів справи додаткових угод до Договору, внесення змін в Договір зумовлено прийняттям рішення Тарутинською селищною радою щодо затвердження нової нормативної грошової оцінки земельних ділянок. Дата формування додаткової угоди зазначена як 05.01.2015 року, а підставою її складення є рішення позивача щодо затвердження нової нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 30.01.2015р. №675 УІІ. Дата формування додаткової угоди зазначена як 04.01.2016 року, а підставою її складання є рішення позивача щодо затвердження нової нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 02.02.2016р. за №56-УІІ.

Отже, дата формування вказаних додаткових угод передують даті затвердження (зміні) розміру нормативної грошової оцінки землі та даті рішення про затвердження змін умов користування земельною ділянкою для ТОВ «Виноробний завод "УДАРНИЙ" .

Відтак, на думку відповідача, сума заборгованості , визначена позивачем у позовній заяві , не відповідає дійсності з огляду на те, що додаткові угоди щодо збільшення розміру орендної плати не укладені, а розмір орендної плати визначений позивачем не відповідає дійсним умовам Договору оренди землі від 22.01.2014 року.

Розглянув матеріали справи, заслухав позицію представників сторін у справі, на підставі чинного законодавства України, судом встановлено, що 22.01.2014р. між Тарутинською селищною радою (Орендодавець) та ТОВ «Виробничий завод "УДАРНИЙ" (Орендар) було укладено Договір оренди землі, згідно умов якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,0570 га, що розташована за адресою: Одеська область, Тарутинський район, смт, Тарутине, спуск ім.Антонова лейтенанта, 5/А, кадастровий №:02:001:0443, для іншого сільськогосподарського призначення .

Частиною першою ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частинами першою, другою, третьою ст. 21 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у сумі 206,82 грн. на місяць. Річна сума складає 2 481,89 грн.

Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься Орендарем на рахунок Орендодавця до 15 числа кожного поточного місяця.

Згідно з п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених законодавством; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміні нормативно грошової оцінки земельної ділянки) відповідно до закону; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документально; в інших випадках передбачених законом.

Як вказує позивач у своєму позові, сторонами неодноразово укладалися Додаткові угоди до Договору оренди землі від 22.01.2014р. щодо внесення змін до п.9 Договору, якими змінювався розмір орендної плати, а саме: №21 від 05.01.2015р., №14 від 04.01.2016р., №21 від 26.01.2017р., №21 від 02.01.2018р .

Але, як встановлено судом, зазначені Додаткові угоди №21 від 05.01.2015р., №14 від 04.01.2016р., №21 від 26.01.2017р., №21 від 02.01.2018р. до Договору оренди землі від 22.01.2014р., підписано відповідачем не було.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому, статтею 654 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача у справі та вважає, що пропозиція щодо внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2014р. не була прийнята відповідачем, додаткові угоди не підписані Орендарем, а отже, відповідні додаткові угоди до договору не були укладені сторонами, що підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 29.09.2016р. у справі № 916/1151/16, що набрало законної сили 17.10.2016 р.

Отже, виходячи з положень законодавства та умов Договору у ТОВ «Виробничий завод "УДАРНИЙ" виникло зобов`язання щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою у розмірі, визначеному умовами Договору, а саме, згідно п. 9 Договору, яким передбачено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки у сумі 206,82 грн. на місяць. Річна сума складає 2 481,89 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по орендній платі за Договором оренди землі від 22.01.2014р. за період з січня 2015р. по грудень 2018р. складає 9 927 грн. 56 коп., які і підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Згідно ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, позовна заява Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробний завод "УДАРНИЙ" про стягнення задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виноробний завод "УДАРНИЙ" (вул.Квіткова, 47, смт.Тарутине, Тарутинський район, Одеська область, 68500; ) на користь Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області (вул.Красна,201, смт. Тарутине, Тарутинський район, Одеська область, 68500; ) заборгованість з орендної плати за землю у розмірі 9 927 грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 138 грн. 55 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25 червня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога