ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Справа№ 910/16904/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Чорної Л.В.

Коробенка Г.П.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця"

на рішення господарського суду міста Києва

від 03.04.2019 (повний текст рішення складено 03.04.2019)

у справі №910/16904/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 41216,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ " звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (в подальшому найменування відповідача змінилося на Акціонерне товариство "Українська залізниця") про стягнення 41216,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, не належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо збереження вантажу під час перевезення у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі 41216,70 грн., заподіяні незбереженням прийнятого до перевезення вантажу згідно залізничних накладних №№50915099, 51290385.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.04.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85000, Донецька область, місто Добропілля, вулиця Київська, будинок 1, ) збитків (вартості нестачі вугілля) у сумі 41216 (сорок одна тисяча двісті шістнадцять) грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "Укрзалізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі №910/16904/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання цієї апеляційної скарги.

Підставою для скасування рішення суду скаржник зазначив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому відповідач зазначає, що обов`язковою підставою для відшкодування збитків є, зокрема, їх реальна наявність, натомість, жодних доказів на підтвердження сплати вартості вугілля, яке було прийняте залізницею до перевезення, позивачем суду не надано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі №910/16904/18. Постановлено апеляційний перегляд оскаржуваного рішення здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.10 ст. 270 ГПК України розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (вантажовідправником) на адресу Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (вантажоодержувача) зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці на станцію Бурштин Львівської залізниці відправлено вантаж - вугілля кам`яне (вологе) Г(Г2) (0-100), вантаж маркований вздовж вагону однією повздовжньою борозною: за залізничною накладною №50915099 від 27.07.2018 у вагонах: №53509527 маса вантажу визначена відправником - 68800 кг, №60725744 маса вантажу визначена відправником - 69800 кг. За залізничною накладною №51290385 від 17.08.2018 у вагоні №61908950 (згідно напису вчиненого комерційним агентом даний вагон прибув по досилці №51296044 і був виданий згідно комерційного акту на ст. Бурштин Львівської залізниці №388103/109 від 23.08.2018) маса вантажу визначена відправником - 69800 кг.

Позивач є виконавцем (виконавцем, вантажовідправником) вугілля кам`яного за договором №606-ПУ-ПТП від 27.12.2017, укладеним з Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля".

В матеріалах справи міститься довідка від 07.12.2018, видана Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", відповідно до якої вартість 1 тони вугільної продукції, відвантаженої ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (станція Добропілля Донецької залізниці) на адресу ВП "Бурштинська ТЕС" ПАТ "ДТЕК Західенерго" (станція Бурштин Львівської залізниці) становить: - у вагонах №53509527, №60725744 по накладній №50915099 - 2962,84 грн. з ПДВ; - у вагоні №61908950 по накладній №51290385 - 2840,72 грн. з ПДВ.

28.07.2018 на станції Бурштин Львівської залізниці були складені комерційні акти: № 493102/41/106 про недостачу вантажу в вагоні № 53509527 в кількості 4200 кг; № 493102/42/107 про недостачу вантажу у вагоні № 60725744 в кількості 7200 кг.

28.07.2018 на станції Бурштин Львівської залізниці був складений комерційний акт № 388103/109 про недостачу вантажу в вагоні № 61908950 в кількості 6900 кг.

У комерційному акті № 493102/41/106 зазначено наступне: «ст. Добропілля, комісійне зважування вагону № 53509527 на справних 150 - тонних тензовагах. По накладній значиться нетто 68800 кг, тара 21800 кг, розміщення вантажу рівномірне на рівні висоти стін напіввагону, вантаж марковано однією поздовжньою бороздою. В дійсності встановлено нетто 64600 кг, тара з накладної 21800 кг, недостача 4200 кг. В комерційному відношенні розміщення вантажу на рівні висоти стін вагону, поверхня вантажу марковано однією поздовжньою бороздою, над 6-м - 7-м люками по напрямку руху заглиблення в довжину 2,3 м, ширину 2,8 м, глибину 1,0 м, в місцях заглиблення маркування відсутнє. Течії вантажу не було. Місце заглиблення промарковано вапном. Завідуючий вантажним двором по штату відсутній».

У комерційному акті № 493102/42/107 зазначено наступне: «ст. Добропілля, комісійне зважування вагону № 60725744 на справних 150 - тонних тензовагах. По накладній значиться нетто 69800 кг, тара 23300 кг, розміщення вантажу рівномірне на рівні висоти стін вагону, вантаж марковано однією поздовжньою бороздою. В дійсності встановлено нетто 62600 кг, тара з накладної 23300 кг, недостача 7200 кг. Розміщення вантажу на рівні висоти стін вагону, поверхня вантажу марковано однією поздовжньою бороздою, над 6-м - 7-м люками заглиблення в довжину 2,0 м, ширину 2,8 м, глибиною 1,0 м, в місцях заглиблення маркування відсутнє. Течії вантажу не було. Місце заглиблення промарковано вапном. Завідуючий вантажним двором по штату відсутній».

У комерційному акті № 388103/109 зазначено наступне: «При комерційному огляді по прибутті вагона №61908950 - основна накладна №51290385 - Добропілля - Бурштин від 17.08.2018 до досилки №№51296044 - Добропілля - Бурштин від 18.08.2018 виявлено: розміщення вантажу рівномірне на рівні бортів, вантаж марковано однією повздовжньою бороздою, над 7-м люком заглиблення 2м*2.8м*1.0м, в місці заглиблення маркування відсутнє. Люки закриті. При повторному переважуванні виявлено різницю маси вантажу проти документа, а саме: вагон №61908950 по документу нетто 69800 кг, тара 23500 кг. В дійсності виявлено: нетто 62900 кг, тара з накладної 23500 кг, нестача 6900 кг. При видачі вантажу у вагоні просипання не було, місце заглиблення промарковано вапном. Вагон в технічному відношенні справний. Недостаючий вантаж міг би поміститись у вагоні. В електронному виді по ст. Добропілля Дон. складено ком/акт 493102/53 від 19.08.2018, що відповідає дійсності. Переважування проводилось на 150 т тензометричній вазі одержувача, заводський номер 87 (повірка проведена 19.04.2018) в присутності пр. зд. Бурштинської ТЕС Дуда О.Б. і ком/агента ст. Бурштин Ромах М.М.».

Звертаючись до господарського суду з позовом у даній справі, позивач зазначав, що у зв`язку з незбереженням прийнятого до перевезення вантажу залізницею, йому заподіяно збитки в сумі 41216,70 грн., які були розраховані позивачем з урахуванням норми недостачі вантажу 2%.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею ст. 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту).

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено, також ч. 2 ст. 307 ГК України.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладної № 51290385 та № 50915099 вантаж (вугілля кам`яне) завантажено відправником навалом та маркований повздовжньою лінією вздовж борту.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці повинні забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно із ч. 2 ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 105 Статуту визначено, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Відповідно до ст. 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

У відповідності до ст. 129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Колегія суддів вважає, що наявні в матеріалах справи комерційні акти, що підтверджують недостачу вантажу за своєю формою та змістом, відповідають вимогам Статуту залізниць України та Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, а тому визнається судом апеляційної інстанції належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту, недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно із ст. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах щодо вантажів, зданих для перевезення у вологому стані.

При здійсненні перевірки наданого позивачем розрахунку ціни позову, колегією суддів встановлено, що:

вартість недостачі у вагоні №53509527 з урахуванням ПДВ становить 8367,06 грн.; вага згідно документа в вагоні - 68800 кг; фактично виявилося - 64600 недостача - 4200 кг; 68800 кг х 2% (природні втрати) = 1376 кг; недостача з урахуванням природних втрат становить: 4200 кг - 1376 кг = 2824 кг; вартість 1 т вугілля згідно рахунку з ПДВ становить 2962,84 грн; 2962,84 грн. х 2,824 т = 8367,06 грн.; вартість недостачі у вагоні № 53509527 з урахуванням ПДВ становить 8367,06 грн.;

вартість недостачі у вагоні № 60725744 з урахуванням ПДВ становить 17196,32 грн; вага згідно документа в вагоні - 69800 кг; фактично виявилося - 62600 недостача - 7200 кг; 69800 кг х 2% (природні втрати) = 1396 кг; недостача з урахуванням природних втрат становить: 7200 кг - 1396 кг = 5804 кг; вартість 1 т вугілля згідно рахунку з ПДВ становить 2962,84 грн; 2962,84 грн. х 5,804 т = 17196,32 грн.; вартість недостачі у вагоні №60725744 з урахуванням ПДВ становить 17196,32 грн;

вартість недостачі у вагоні № 61908950 з урахуванням ПДВ становить 15653,32 грн; вага згідно документа в вагоні - 69800 кг; фактично виявилося - 62900 недостача - 6900 кг; 69800 кг х 2% (природні втрати) = 1396 кг; недостача з урахуванням природних втрат становить: 6900 кг - 1396 кг = 5504 кг; вартість 1 т вугілля згідно рахунку з ПДВ становить 2840,72 грн; 2840,72 грн. х 5,504 т = 15653,32 грн; вартість недостачі у вагоні №61908950 з урахуванням ПДВ становить 15653,32 грн.

За змістом статті 31 Статуту та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Як роз`яснено в пункті 3.9 роз`яснень Вищого господарського суду України №04-5/225 від 29.09.2008 "Про внесення змін та доповнень до роз`яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002" Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження технічної чи комерційної несправності вагонів.

Виходячи зі змісту ст. 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Абзацом 1 ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Частиною першою ст.623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства (ч.1 ст.225 ГК України).

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина 1 ст. 22, ст. 611, частина 1 ст. 623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; завдання шкоди у результаті такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Частиною 2 ст. 623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до абз.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Отже з урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, розмір шкоди, завданої внаслідок втрати вантажу, складається з вартості вантажу, який оплачений позивачем, але фактично ним не отриманий.

Відповідна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №910/13327/17.

Проте, матеріали справи не містять доказів про оплату позивачем вартості вантажу, про нестачу якого вказано в комерційних актах, що вказує на те, що позивачем у даній справі не доведено фактичного розміру заподіяної відповідачем шкоди, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в позові.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрзалізниця" задовольнити.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.04.2019 у справі №910/16904/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн.

Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

Матеріали справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Л.В. Чорна

Г.П. Коробенко