СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа № 917/419/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Сіверін В.І. , суддя Склярук О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Рябінін С.В., ордер, договір, адвокат

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , м. Гадяч Полтавської області (вх. № 1182 П/1)

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019р. (суддя Білоусов С.М.)

у справі № 917/419/19,

за позовом ОСОБА_1 , м. Гадяч Полтавської області

до Гадяцької міської ради, м. Гадяч Полтавської області

про скасування рішення та зобов`язання укласти договір купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до господарського суду Полтавської області з позовною заявою до Гадяцької міської ради Полтавської області про визнання незаконними та скасування рішення двадцять дев`ятої сесії сьомого скликання Гадяцької міської ради від 15 лютого 2018 року «Про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп нежилого приміщення АДРЕСА_1 », та рішення тридцять четвертої сесії сьомого скликання від 8 червня 2018 року «Про визнання таким, що не підлягає використанню звіт про незалежну оцінку майна нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 від 17.05.2017р., що розроблений ТОВ «ОЦІНКА 24»; зобов`язання голови Гадяцької міської ради на протязі десяти робочих днів з часу набрання чинності рішенням суду укласти з ОСОБА_1 договір купівлі-продажу придбаного ОСОБА_1 на конкурсі нежитлового приміщення АДРЕСА_1, площею 67 кв.м.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.03.2019р. у справі №917/419/19 відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі пункту 1 частини 1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України. Позовну заяву та додані матеріали повернуто позивачу.

Судом першої інстанції зазначено, що позивачем у даному спорі є фізична особа, яка не є суб`єктом господарювання, тому подана позовна заява не підлягає розгляду у господарському суді, оскільки згідно з п.10 ст.20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. За висновками суду, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства,

Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 року у справі №917/419/19 скасувати; справу передати на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції прийнятою з недотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд першої інстанції, посилаючись на п.10 ст.20 Господарського процесуального кодексу України не врахував постанову Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019р. по справі №803/413/19, в якій зазначено, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Наголошує, що приймаючі оспорювані позивачем рішення Гадяцька міська рада не здійснювала владних управлінських функцій і виступала в цих відносинах не як суб`єкт владних повноважень, а як рівноправний учасник цивільно-правових відносин та власник нерухомого майна. Оскаржувані рішення міської ради, на думку апелянта, не відносяться до управлінської діяльності суб`єкта владних повноважень, що мають в основі публічно-правовий характер, а порушують законодавство про малу приватизацію. Відповідно до п.2 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду відносяться до юрисдикції господарських судів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Россолов В.В., Склярук О.І.

За результатами усунення недоліків, встановлених ухвалою від 16.04.2019 р. про залишення апеляційної скарги без руху, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.05.2019 р. у справі №917/419/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 року у справі №917/419/19. Встановлено строк для подання Гадяцькою міською радою відзиву на апеляційну скаргу.

Гадяцька міська рада заперечила проти вимог апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 р. у справі № 917/419/19 залишити без змін.

Радою зауважено, що статтею 20 Господарського процесуального кодексу України (в редакції з 15.12.2017р.) визначено чіткий перелік справ, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Господарський суд постановляючи ухвалу чітко визначив, що ОСОБА_1 не є суб`єктом господарювання та не здійснює господарську діяльність, а є фізичною особою. У Гадяцької міської ради з ОСОБА_1 відсутні будь-які господарські відносини. Враховуючи викладене та положення чинного Господарського процесуального кодексу України, вважає, що дана справа не відноситься до юрисдикції господарських судів, а є адміністративною, оскільки ОСОБА_1 просить про скасування рішень органу владних повноважень.

У зв`язку з перебуванням у відпустці членів колегії - судді Россолова В.В., судді Склярук О.І. та необхідністю вирішення питання про призначення справи до розгляду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2019 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді Сіверін В.І., Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.05.2019р. у справі №917/419/19 призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 року у справі №917/419/19 на 25.06.2019р. о 12:00 год.

У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Слободіна М.М., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Дучал Н.М., судді Сіверін В.І., Склярук О.І.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Відповідач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Явка представників сторін в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу в межах наведених в ній вимог та доводів, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника апелянта, перевіривши юридичну оцінку обставин та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про обґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Наведена норма підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Звертаючись з цим позовом ОСОБА_1 посилалась на те, що рішенням двадцятої сесії сьомого скликання Гадяцької міської ради від 19.05.2017року, у відповідності до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», затверджено перелік об`єктів комунальної власності міста Гадяч, що підлягають приватизації, шляхом викупу, до якого включено нежитлове приміщення НОМЕР_1 загальною площею 67,0кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.

За результатами проведення оголошеного конкурсу з продажу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч, рішенням конкурсної комісії з питань відчуження, продажу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч при виконавчому комітеті міської ради, ОСОБА_1 визнано переможцем конкурсу з продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1 площею 67,0 кв.м., на підтвердження чого надано Протокол № 2 засідання конкурсної комісії з питань відчуження, продажу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч при виконавчому комітеті Гадяцької міської ради, та рішення Виконавчого комітету Гадяцької міської ради № 705 від 26.10.2017року «Про затвердження результатів конкурсу з продажу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч».

ОСОБА_1 зазначено, що згідно умов проведення конкурсу та протоколу №2, визначення переможця конкурсу полягає у передачі права власності покупцю, який запропонував найвищу ціну, і відповідно до ч.8 ст.18 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачає укладення договору купівлі-продажу з переможцем конкурсу, проте договір за результатами конкурсу укладено не було.

Спір між сторонами виник внаслідок прийняття Гадяцькою міською радою оскаржуваних ОСОБА_1: рішення від 15 лютого 2018 року «Про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на викуп нежилого приміщення АДРЕСА_1»; рішення Гадяцької міської ради від 8 червня 2018 року «Про визнання таким, що не підлягає використанню звіт про незалежну оцінку майна нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_1».

Крім того, ОСОБА_1 заявлено вимогу про зобов`язання укладення з ОСОБА_1 . договору купівлі-продажу, придбаного на конкурсі нежитлового приміщення АДРЕСА_1, площею 67 кв.м.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції послався на відсутність у фізичної особи ОСОБА_1 статусу суб`єкта господарювання, дійшовши висновку, що даний спір та подана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Судом також зазначено, що поданий позов підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Виходячи з наведеного та з аналізу положень статей 11,15,16 Цивільного кодексу України, вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Крім того, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.01.2019р. у справі №803/413/18.

Як свідчать матеріали, правовідносини з продажу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч, у тому числі, нежитлового приміщення АДРЕСА_1 площею 67,0 кв.м., виникли в результаті реалізації Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (далі - Закон № 2171-XII) (чинного на час спірних правовідносин), статтею 4 якого встановлено, що продавцями об`єктів малої приватизації, що перебувають у державній та комунальній власності, є відповідно: Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва; органи приватизації, створені місцевими радами.

За змістом статті 5 наведеного Закону, покупцями об`єктів малої приватизації можуть бути фізичні та юридичні особи, які визнаються покупцями відповідно до Закону України від 4 березня 1993 року № 2163-ХІІ «Про приватизацію державного майна» (далі - Закон № 2163-ХІІ).

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного майна»( що був чинний на час спірних правовідносин), відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Територіальні громади набувають і здійснюють цивільні права та обов`язки через органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції, встановленої законом ( ст.172 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування й оренду. Доцільність, порядок та умови відчуження об`єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об`єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку ( ч.ч.5,6 ст.60 наведеного Закону).

Таким чином, міськрада, її виконавчий комітет (в межах їх компетенції) у спірних правовідносинах реалізують права власника майна, що перебуває у комунальній власності, щодо володіння, користування та розпорядження таким майном, та не здійснюють владних управлінських функцій.

За умовами статті 30 Закону України «Про приватизацію державного майна» (дію якого припинено), статті 30 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна» спори щодо приватизації державного або комунального майна, крім спорів, які виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції адміністративних судів, вирішуються господарським судом у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, крім випадків, коли сторони погодили передачу таких спорів на вирішення міжнародному комерційному арбітражу відповідно до частини дванадцятої статті 26 цього Закону.

Пунктом 2 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Отже, спори щодо приватизації комунального майна належать до господарської юрисдикції.

При цьому, судова практика і раніше була зорієнтована на те, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за умови наявності у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом. Господарські суди вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду).

Згідно з п.3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані з приватизацією державного та комунального майна (крім спорів про приватизацію державного житлового фонду), в тому числі спори про визнання недійсними відповідних актів органів місцевого самоврядування та органів приватизації. Зазначені справи підвідомчі господарським судам і в тому разі, якщо сторонами в судовому процесі виступають фізичні особи, що не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Отже, при визначенні підсудності даної справи слід виходити з характеру спірних правовідносин, прав, свобод та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Оспорювані рішення Гадяцької міської ради стосуються права позивача на набуття права власності на нежитлове приміщення за результатами проведеного конкурсу об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Гадяч.

Відтак, враховуючи характер спірних правовідносин справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а пред`явлення позову фізичною особою, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, не змінює правову природу юридичного спору та у даному випадку не є підставою для вирішення його в порядку адміністративного судочинства.

Вказане повністю відповідає і положенням статті 2 Господарського процесуального кодексу України, яка завданням господарського судочинства визначає справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів не тільки юридичних осіб та держави, але й фізичних осіб.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018р. у справі №125/703/16-ц.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, звернення ОСОБА_1 з цим позовом до господарського суду Полтавської області є правомірним, а висновок суду про відмову у відкритті провадження у справі не грунтується на приписах процесуального законодавства.

Згідно з приписами ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, у випадку скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, справа передається на розгляд суду першої інстанції.

За результатами апеляційного провадження, Східним апеляційним господарським судом встановлено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст. ст. 271, 277, 280 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування ухвали господарського суду Полтавської області від 18.03.2019 року у справі №917/419/19 та передання справи на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Виходячи з приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування ухвали господарського суду і передачі справи на розгляд суду першої інстанції розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами розгляду справи по суті, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 271, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019р. у справі №917/419/19 - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 18.03.2019р. у справі №917/419/19 - скасувати.

Справу №917/419/19 передати на розгляд до господарського суду Полтавської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 25.06.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 01.07.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Склярук