ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/3245/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Поліщук Л.В.,

суддів: Богатиря К.В., Будішевської Л.О.,

(склад колегії суддів змінено згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів 23.05.2019р., через відведення судді Лавриненко Л.В. від участі у розгляді справи)

секретар судового засідання Іванов І.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача не з`явився

від відповідача Теплицький М.І. (ДП "АМПУ"), Єлін І.Ю. (ТОВ "Морський клуб ТЦФ")

від третьої особи - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2018 про відмову у відкритті провадження (головуючий суддя Рога Н.В., судді Літвінов С.В., Волков Р.В., м. Одеса)

у справі № 916/3245/17

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (далі - Підприємство) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Яхт-клуб Одеса-2009 (правонаступник - Товариство з обмеженою відповідальністю Морський клуб ТЦФ) (далі - Товариство) про стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна від 20 вересня 2005 року № ДФ-28 (далі - договір оренди) в розмірі 484923,52 грн., з яких: 440155,47 грн. заборгованості з орендної плати, 39153,11 грн. пені, 5614,94 грн. - 3 % річних.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 як третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у цій справі, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину - договору № ДФ-28 від 20.09.2005, на підставі якого ДП "Адміністрація морських портів України" заявило позов про стягнення заборгованості з ТОВ Морський клуб ТЦФ у розмірі 440155 грн. 47 коп., пені у розмірі 39153 грн. 11 коп. та 3% річних у розмірі 5614 грн. 94 коп. на загальну суму 484473 грн. 52 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2018р. у відкритті провадження за зазначеною позовною заявою ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов такого висновку, виходячи із приписів частини 1 статті 20 ГПК України, якою визначено перелік справ, розгляд спорів в яких відноситься до юрисдикції господарських судів, та з огляду на те, що позовні вимоги третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору у справі №916/3245/17 заявлено фізичною особою ( ОСОБА_1 ) без статусу суб`єкта господарювання (фізичної особи-підприємця), даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а має вирішуватися за правилами Цивільного процесуального кодексу України, оскільки, виходячи із предмету спору, позов ДП "АМПУ" і позов ОСОБА_1 не є корпоративними. При цьому місцевим судом роз`яснено заявнику його право звернутися з такими позовними вимогами до суду цивільної юрисдикції.

Не погодившись з прийнятою ухвалою місцевого суду Бондаренко А.В., звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу місцевого суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема скаржник зазначає, що судом першої інстанції взагалі не встановлювалось, не з`ясовувалось і не досліджувалось обставин, які встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 14.12.2015р. у справі № 916/4494/15, що набрало законної сили, про порушення корпоративних прав позивача ( ОСОБА_1 ), як учасника ТОВ Морський клуб ТЦФ на управління справами товариства, оскільки укладення неповноважною особою товариства цих договорів свідчить про порушення корпоративних прав позивача щодо управління справами товариства, розподілу прибутку товариства (з одержанням своєї частки) від господарської діяльності товариства та погіршення майнового стану підприємства, що впливає на права позивача як учасника, з часткою у статутному капіталі товариства в розмірі 30%.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи Бондаренку А.В. у відкритті провадження за його позовною заявою, суд першої інстанції, на думку апелянта, дійшов помилкового висновку, що позов поданий ОСОБА_1 не як учасником ТОВ Морський клуб ТЦФ та власником частки в статутному капіталі товариства, а як фізичною особою.

Як стверджує апелянт, він звернувся до суду як носій корпоративних прав ТОВ Морський клуб ТЦФ, яке є правонаступником ТОВ ЯХТ КЛУБ ОДЕСА-2009, а не як фізична особа, оскільки порушення своїх прав він безпосередньо пов`язує з діяльністю вищого органу управління вказаного Товариства та визначеною в п. 8.4.8. Статуту Товариства виключною компетенцією скаржника брати особисту участь у вирішенні питань і прийнятті рішень Загальними зборами учасників Товариства щодо укладання значних правочинів, сума яких перевищує 100000 грн.

Крім того, апелянт зазначає, що обраним ним способом захисту його корпоративних прав є застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до заявленої ДП АМПУ заборгованості Товариства, за договором № ДФ-28 від 20.09.2005 у розмірі 484 923,52 грн., з яких: 440 155,47 грн. заборгованості з орендної плати, 39 153,11 грн. пені, 5 614,94 грн. - 3 % річних, як такої, що безпосередньо пов`язана з юридичними наслідками перебирання ДП АМПУ та директором Товариства на себе повноважень Загальних зборів учасників Товариства та вирішення на власний розсуд питань, віднесених Законом та Статутом Товариства до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства, чим порушено корпоративні права скаржника на участь в управлінні Товариством шляхом вирішення питань віднесених Законом та Статутом Товариства до виключної компетенції Загальних зборів учасників Товариства.

Апелянт також стверджує, що суд першої інстанції не звернув достатньої уваги та й не надав належної правової оцінки доводам скаржника Бондаренка А.В. як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, щодо необхідності застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності нікчемного правочину, та дійшов помилкового висновку про те, що предметом цього спору є Договір оренди від 20.09.2005, а не пов`язані з ним корпоративні відносини, у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Морський клуб ТЦФ надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство просить апеляційну скаргу учасника ТОВ Морський клуб ТЦФ Бондаренка Андрія Володимировича задовольнити повністю; ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2018, що перешкоджає подальшому провадженню у справі № 916/3245/17 скасувати, і направити її для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Також до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Державного підприємства Адміністрація морських портів України на апеляційну скаргу, в якому останній просить визнати апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.12.2018 зловживанням процесуальними правами, залишити її без розгляду та прийняти рішення про накладення на ОСОБА_2 А. ОСОБА_3 штрафу за зловживання процесуальними правами.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області просило розглянути апеляційну скаргу без участі його представника.

20.05.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді - члена колегії Лавриненко Л.В., яка мотивована тим, що суддею Лавриненко Л.В. вже було заявлено самовідвід у справі № 916/3628/16, у зв`язку з тим, що вона в період з квітня по травень 2016 року відвідувала навчальні курси у центрі Посейдон м. Одеса, які проходили в приміщенні Товариства з обмеженою відповідальністю ЯХТ КЛУБ ОДЕСА-2009 м. Одеса на території Одеського морського порту.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 заяву ОСОБА_1 про відвід судді члена колегії Лавриненко Л.В. у справі № 916/3245/17 визнано необґрунтованою, передано справу № 916/3245/17 для вирішення питання про відвід судді - члена колегії Лавриненко Л.В. на автоматизований розподіл в порядку ч. 3 ст. 39 ГПК України.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.05.2019 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Південно-західного апеляційного господарського суду Лавриненко Л.В. б/н від 20.05.2019 (вх.№1957/19 від 22.05.2019) у справі №916/3245/17 задоволено, ухвалено відвести суддю Лавриненко Л.В. від участі у розгляді справи №916/3245/17 та ухвалою суду від 27.05.2019р. прийнято дану справу до провадження у новому складі колегії суддів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27..05.2019 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 23.05.2019 справу прийнято у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Богатир К.В., Будішевська Л.О.

12.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ Морський клуб ТЦФ надійшла заява про відвід головуючому судді Південно-західного апеляційного господарського суду Л.В. Поліщук (вх.№1553/19/Д4 від 12.06.2019) від розгляду справи №916/3245/17.

Вказана заява мотивована неправильним автоматизованим розподілом судової справи, у зв`язку з чим, на думку відповідача, головуючий суддя Поліщук Л.В. не може розглядати дану справу.

Згідно з відповіддю керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду Павлевської Г.В. від 12.06.2019 при здійсненні 22.04.2019 автоматизованого розподілу судової справи №916/3245/17 між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду було дотримано вимоги статті 32 Господарського процесуального кодексу України та Положення про автоматизовану систему документообігу суду, що підтверджується звітами про автоматизований розподіл зазначеної справи, оприлюдненими на веб-порталі Судова влада України; втручання в механізм розподілу справ 22.04.2019, у тому числі справи №916/3245/17, не відбувалося.

За таких обставин колегія суддів визнала необґрунтованим заявлений ТОВ Морський клуб ТЦФ відвід головуючому судді Л.В. Поліщук, і передала справу для автоматизованого розподілу в порядку ч. 3 ст. 39 ГПК України.

18.06.2019 ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду (суддя Діброва Г.І.) в задоволенні заяви ТОВ Морський клуб ТЦФ про відвід головуючого судді Л.В. Поліщук відмовлено.

У судове засідання 26.06.2019 з`явилися представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю Морський клуб ТЦФ та Державного підприємства Адміністрація морських портів України. Апелянт Бондаренко А.В. у судове засідання 03.04.2019 не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзивів на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.12.2017р. Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Яхт-клуб Одеса-2009 про стягнення заборгованості з орендної плати та штрафних санкцій за договором оренди нерухомого майна від 20.09.2005р.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №ДФ-28 від 20.09.2005р. щодо внесення орендної плати.

У грудні 2018 року ОСОБА_1 як третя особа, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у цій справі, звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, на підставі якого ДП "Адміністрація морських портів України" заявило позов про стягнення заборгованості ТОВ Морський клуб ТЦФ у розмірі 440155 грн. 47 коп., пені у розмірі 39153 грн. 11 коп. та 3% річних у розмірі 5614 грн. 94 коп. на загальну суму 484473 грн. 52 коп.

В обґрунтування своїх вимог, Бондаренко А.В. посилається на те, що він, як учасник ТОВ Морський клуб ТЦФ і власник його корпоративних прав, вважає, що заявлені ДП АМПУ позовні вимоги впливають на його права та обов`язки щодо розподілу прибутку товариства, як особи, на захист порушених корпоративних прав якої прийнято рішення у справі №916/4494/15.

Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, норми господарського процесуального законодавства закріплюють право фізичних осіб звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли їх справа віднесена до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Згідно зі статтею 10 Закону України від 19 вересня 1991 року № 1576-XII Про господарські товариства (в редакції, яка була чинною для товариств з обмеженою відповідальністю) учасники товариства мають право: а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом; б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів; в) вийти в установленому порядку з товариства; г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов`язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів; д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом. Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України (далі - ГК України) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з підпунктом 14.1.90 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Тобто якщо учасник (акціонер) господарського товариства обґрунтовує позовні вимоги щодо оспорення договору, укладеного товариством, порушенням останнім у ході статутної діяльності корпоративних прав такого учасника (акціонера), то цей спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Оскільки ОСОБА_1 вказує на наявність у нього частки у статутному фонді Товариства, посилається на порушення права управління Товариством унаслідок укладення в усній формі між Фондом та Товариством договору про внесення змін до договору оренди, на виконання якого 1 березня 2013 року Фонд і Товариство підписали акт приймання-передачі до договору про внесення змін до договору оренди, а, отже, обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав, спір відноситься до юрисдикції господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/3245/17 (т. 5 а.с. 214-222).

Таким чином, Господарський суд Одеської області в оскаржуваній ухвалі дійшов помилкового висновку, що позовна заява ОСОБА_4 А.В., як фізичної особи, яка не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки подана з порушенням правил суб`єктної юрисдикції, що в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Бондаренка ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Одеської області від 19.12.2018 про відмову у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 скасуванню, з направленням позовної останнього, разом з матеріалами справи № 916/3245/17 до Господарського суду Одеської області для подальшого розгляду.

Доводи ДП "АМПУ" про зловживання Бондаренком А.В. процесуальними правами і накладення на нього за це штрафу апеляційна інстанція відхиляє, оскільки його апеляційна скарга задоволена, а тому підстави для визнання його дій з апеляційного оскарження ухвали суду від 19.12.2018 такими, що свідчать про зловживання процесуальними правами, відсутні.

Керуючись ст.ст. 269-271, 275, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бондаренка Андрія Володимировича задовольнити.

Ухвалу Господарського суду від 19.12.2018 у справі № 916/3245/17 про відмову у відкритті провадження за позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 , скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_4 Андрія Володимировича у справі № 916/3245/17 разом з матеріалами справи направити до Господарського суду Одеської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27 червня 2019 року.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.О. Будішевська