РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2019Справа № 910/3467/19

Господарський суд міста Києва у складі: головуючого судді - Князькова В. В.,

за участю секретаря судового засідання Скокіна О. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича, м. Олександрія, Кіровоградська обл.

до відповідача: Кіровоградської обласної державної адміністрації, м. Кропивницький

про визнання поновленим договору оренди землі, -

За участю:

позивача: Токарєв М. С.

від відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Токарєв Микола Степанович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання поновленим договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 по справі № 912/1005/16 було поновлено договір оренди земельної ділянки № 04083800 від 08.04.2008, укладений між Фізичною особою-підприємцем Токарєвим М.С. та Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, на строк до 23.06.2018 та на тих самих умовах, що були передбачені договором. У подальшому, позивач продовжував користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та належним чином виконував свої зобов'язання за цим договором. Позивач стверджує, що ураховуючи порушення відповідачем процедури реалізації переважного права позивача на поновлення договору оренди землі відповідно до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», у останнього виникло право на поновлення зазначеного договору в силу ч. 6 ст. 33 вказаного Закону.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 24.04.2019 (з урахування ухвали про виправлення описки від 27.03.2019).

Також ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову шляхом заборони Кіровоградській обласній державній адміністрації та державним реєстраторам відділу у Олександрійському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області вчиняти певні дії.

15.04.2019 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому Кіровоградська обласна державна адміністрація проти позову заперечує, посилаючись на недотримання позивачем частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі», яка вимагає укладення сторонами додаткової угоди до договору оренди землі при поновленні його на новий строк. За твердженнями відповідача, позивачем були проігноровані листи орендодавця та не укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди на період з 2013 року по 2018 рік.

Відповідач стверджує, що положення частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах, оскільки листом від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 орендодавець у встановлений законом строк висловив заперечення проти поновлення договору оренди від 08.04.2008 на новий строк.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.05.2019.

15.05.2019 судом отримано від позивача відповідь на відзив, в якій останній наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки вважає, що орендодавцем не було дотримано встановленого законом строку для висловлення заперечень проти поновлення договору.

У судовому засіданні 22.05.2019 позивач надав пояснення по суті справи, зазначив, що лист відповідача хоча і датований 19.06.2018, однак фактично отриманий позивачем лише у серпні 2018 року. У зв'язку з необхідністю отримання додаткових пояснень відповідача, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 12.06.2019.

10.06.2019 на адресу Господарського суду міста Києва надійшли додаткові письмові пояснення відповідача щодо дійсної дати направлення позивачу листа від 19.06.2018.

У судовому засіданні 12.06.2019 позивач позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання від 05.06.2019, яке надійшло до суду 10.06.2019, про розгляд справи без участі представника Кіровоградської обласної державної адміністрації.

Відповідно до вимог статті 222 Господарського процесуального кодексу України судом під час розгляду справи здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, заслухавши пояснення позивача, Господарський суд міста Києва встановив наступні фактичні обставини справи.

08.04.2008 між Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Токарєвим Миколою Степановичем (орендар) укладено договір оренди (далі - Договір), відповідно до п. п. 1.1, 2.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для рибогосподарських потреб, яка знаходиться на території Дівочепільської сільської ради, загальною площею 50,04 га, в тому числі: під пасовищами - 20,2895 га, під ставками - 29,6718 га, гідротехнічними спорудами - 0,0787 га (кадастровий номер :02:000:7502).

Цільове призначення земельної ділянки - землі водного фонду (п. 14 Договору).

Пунктом 7 Договору встановлено, що останній укладено на 5 років.

23.06.2008 Договір зареєстровано у Олександрійському районному відділі КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 23.06.2008 за № 01.

На виконання умов Договору Олександрійською районною державною адміністрацією Кіровоградської області передано, а фізичною особою-підприємцем Токарєвим М. С. прийнято в користування земельну ділянку за актом приймання-передачі від 23.06.2008.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі № 912/1005/16 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича до Кіровоградської обласної державної адміністрації про поновлення договору оренди земельної ділянки задоволені частково, поновлено договір оренди земельної ділянки № 04083800 від 08.04.2008 на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 було роз'яснено, що строк дії договору оренди земельної ділянки № 04083800 від 08.04.2008, поновленого рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2016, спливає 23.06.2018.

06.07.2017 Кіровоградською обласною державною адміністрацією прийнято розпорядження № 319-р «Про поновлення права оренди земельної ділянки водного фонду (Дівочепільська сільська рада Олександрійського району)», згідно з яким поновлено право оренди земельної ділянки за договором, зареєстрованим 23.06.2008 за № 01 (п. 1), доручено Департаменту екології та природних ресурсів обласної державної адміністрації укласти з орендарем земель водного фонду фізичною особою-підприємцем Токарєвим М. С. договір оренди водного об'єкту у комплексі з земельною ділянкою (п. 2).

23.05.2018 позивач звернувся до Кіровоградської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням про поновлення договору оренди землі від 08.04.2008 на новий строк, до якого додав проект відповідної додаткової угоди.

У листі від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 відповідач заперечив проти поновлення договору на новий строк та вказав, що додаткова угода до договору сторонами не укладалась, строк дії договору згідно з рішенням суду від 17.05.2016 спливає 23.06.2018. При цьому, орендодавець зазначає, що з 01.07.2013 набрав чинності Закон України «Про аквакультуру», яким було змінено порядок передачі в користування водних об'єктів, у зв'язку з чим орендарю було запропоновано укласти договір оренди водного об'єкта встановленої типової форми, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420.

Листом від 07.08.2018 позивач вдруге звернувся до відповідача з листом про укладення договору оренди від 08.04.2008 на новий строк, у відповідь на який відповідач листом від 07.09.2018 вих. № 01-33/662/0.2 повторно вказав на необхідність укладення договору оренди водного об'єкта, який би відповідав чинному законодавству.

Листом-повідомленням від 17.10.2018 позивач втретє звернувся до відповідача з заявою про поновлення договору оренди від 08.04.2008 на новий строк, у відповідь на який відповідач листом від 13.02.2019 вих. № 01-33/95/0.4 в черговий раз висловив заперечення проти поновлення строку дії договору.

Спір у справі виник у зв'язку наявністю, на думку позивача, правових підстав для поновлення договору № 04083800 від 08.04.2008 на той самий строк та на тих самих умовах на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки, на думку позивача, відповідачем не було висловлено заперечень проти поновлення договору у встановлений законом строк.

Розглянувши доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та відповідні заперечення відповідача, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтею 80 Земельного кодексу України визначено, що суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Частиною першою статті 116 Земельного кодексу України (в редакції від 28.12.2007, яка діяла на час укладення договору від 08.04.2008) передбачалось, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції від 28.12.2007, яка діяла на час укладення договору від 08.04.2008) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України та ст. 1 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 2 статті 126 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 08.04.2008) передбачалось, що право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 08.04.2008) було встановлено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час укладення договору від 08.04.2008) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.06.2008 Договір було зареєстровано у Олександрійському районному відділі КРФ ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 23.06.2008 за № 01.

З огляду на встановлений п. 7 Договору п'ятирічний строк його дії, враховуючи, що правочин було зареєстровано 23.06.2008, строк дії договору оренди закінчився 23.06.2013.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2016 у справі № 912/1005/16, яке не оскаржувалось та набрало законної сили, договір оренди земельної ділянки № 04083800 від 08.04.2008 було поновлено на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.05.2018 роз'яснено, що строк дії договору оренди земельної ділянки № 04083800 від 08.04.2008, поновленого рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2016, спливає 23.06.2018.

Статтею 126 Земельного кодексу України в чинній редакції визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.06.2018 № 126972635, 04.06.2018 було проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки водного фонду, площею 50,04 га, для рибогосподарських потреб за Токарєвим М. С. зі строком дії до 23.06.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 777 Цивільного кодексу України наймач, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк.

Порядок поновлення договору оренди землі визначено у статті 33 Закону України «Про оренду землі», якою регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Частою першою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч. 3 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Пунктом 7 Договору визначено, що після закінчення строку договору орендар має право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як встановлено судом, на виконання частин 1-3 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та пункту 7 Договору позивачем було подано до Кіровоградської обласної державної адміністрації лист-повідомлення від 23.05.2018 про поновлення договору оренди (зареєстрований 24.05.2018 за № 361/01-3), в якому висловлено намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди від 08.04.2008 на новий строк, з проектом відповідної додаткової угоди.

За твердженнями позивача, які не спростовано відповідачем, вказаний лист був поданий до Кіровоградської обласної державної адміністрації 23.05.2018, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на копії листа (а. с. 17), тобто з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Листом від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 відповідач повідомив позивача про прийняте орендодавцем рішення про відмову в поновленні договору. При цьому, як встановлено судом, поштовим штемпелем, проставленим працівником відділення поштового зв'язку на списку згрупованих поштових відправлень від 22.06.2018, підтверджується, що лист з вих. № 01-33/447/0.2 був направлений Токарєву М. С. саме 22.06.2018 (на 30-й день після отримання листа орендаря).

Отже, лист від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 був направлений відповідачем 22.06.2018 з дотриманням місячного терміну, встановленого частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а протилежні доводи позивача є необґрунтованими.

Зі змісту листа від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 вбачається, що в основу заперечень орендодавця покладені доводи останнього про відсутність укладеної між сторонами додаткової угоди про поновлення права оренди водного об'єкту. Орендодавець вказує, що з 01.07.2013 набрав чинності Закон України «Про аквакультуру», яким було змінено порядок передачі в користування водних об'єктів. За твердженнями орендодавця, орендарю було запропоновано укласти договір оренди водного об'єкта встановленої типової форми, що затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420, однак орендар не з'явився на запрошення укласти договір.

Зважаючи на такі заперечення орендодавця, господарський суд зазначає, що законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах (п. 5.5 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

Дослідивши заперечення орендодавця у листі від 19.06.2018 вих. № 01-33/447/0.2 щодо невідповідності умов договору оренди землі від 08.04.2008 вимогам чинного законодавства, судом встановлено, що такі заперечення є обґрунтованими і свідчать про недосягнення сторонами домовленості щодо істотних умов договору, виходячи з наступного.

Статтею 6 Водного кодексу України визначено, що води (водні об'єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об'єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об'єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Згідно зі статтею 1 Водного кодексу України рибогосподарський водний об'єкт - водний об'єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських цілей.

Матеріали справи містять надані позивачем копії режимів роботи на 2017 та на 2018 роки водного об'єкта - ставка площею водного дзеркала 29,6718 га, що розташований на р. Кам'янка басейну р. Інгулець Дівопечільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Орендарем водного об'єкту значиться фізична особа-підприємець Токарєв М. С. Підставою водокористування вказано договір оренди земель водного фонду від 23.06.2008 № 01.

01.07.2013 набув чинності Закон України «Про аквакультуру» від 18.09.2012 № 5293-V, у статті 1 якого визначено, що аквакультурою (рибництвом) є сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об'єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про аквакультуру» рибогосподарський водний об'єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.

Вказаним Законом було викладено в новій редакції статтю 51 Водного кодексу України, яка визначає порядок користування водними об'єктами на умовах оренди (п. п. 1 п. 2 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про аквакультуру»).

За приписами ч. ч. 1, 3-7 ст. 51 Водного кодексу України (в чинній редакції) у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об'єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Надання водних об'єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об'єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Водні об'єкти надаються в користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом.

Орендарі водного об'єкта зобов'язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо).

Типова форма договору оренди водних об'єктів затверджується Кабінетом Міністрів України.

Умови використання водних об'єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об'єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Сплата орендної плати за водний об'єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об'єктом.

У договорі оренди водного об'єкта визначаються зобов'язання щодо здійснення заходів з охорони та поліпшення екологічного стану водного об'єкта, експлуатації водосховищ та ставків відповідно до встановлених для них центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства, режимів роботи, а також необхідність оформлення права користування гідротехнічними спорудами.

Постановою Кабінету Міністрів України № 420 від 29.05.2013 затверджено Типовий договір оренди водних об'єктів, умови якого передбачають передачу у строкове платне користування об'єкта оренди, яким є вода (водний простір) водного об'єкта та земельна ділянка під водним об'єктом.

Запропонований позивачем проект додаткової угоди про поновлення договору від 08.04.2018 не відповідає умовам типового договору оренди водних об'єктів, про що обґрунтовано вказав відповідач, заперечуючи проти поновлення спірного договору.

Відповідно до частини 4 статті 33 Закону України «Про оренду землі» при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Відтак, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем не було досягнуто домовленості щодо істотних умов договору, які встановлені чинним законодавством для договору оренди водного об'єкта в комплексі із земельною ділянкою під ним, внаслідок чого переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк на тих самих умовах є припиненим.

Щодо посилань позивача на положення частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» господарський суд зазначає, що вказана норма не застосовується до спірних правовідносин. Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов'язані одна з іншою (п. 5.2 постанови Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17).

У спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», зважаючи на висловлення позивачем свого наміру скористатися переважним правом на поновлення договору, а відповідачем - заперечень проти такого поновлення, що виключає таку обставину як «мовчазна згода» орендодавця. Судом встановлено факт дотримання відповідачем місячного терміну для повідомлення орендареві про прийняте рішення, що, у свою чергу, виключає можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

За таких обставин, повно та всебічно оцінивши письмові пояснення учасників судового процесу та наявні у справі докази, приділивши увагу кожному твердженню, посиланню та доводу у даній справі, за висновками суду, позивачем не було доведено наявності підстав для визнання договору оренди від 08.04.2008 поновленим на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Приймаючи до уваги висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір за розгляд даної справи в розмірі 1 921,00 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. 129, ст. ст. 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Токарєва Миколи Степановича до Кіровоградської обласної державної адміністрації про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 08.04.2008 - відмовити.

2. Залишити за позивачем судовий збір, сплачений до державного бюджету, в сумі 1 921,00 грн.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2019.

Суддя В. В. Князьков