ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2019 р. Справа№ 925/805/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Буравльова С.І.
суддів: Пашкіної С.А.
Мартюк А.І.

секретар Добрицька В.С.
за участю
представників: позивача не з`явились
відповідача Ольховець В.П.

розглянувши апеляційну скаргу Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України
на рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2018 р. (повне рішення складено 30.11.2018 р.)
у справі № 925/805/18 (суддя Грачов В.М.)
за позовом Державного підприємства Черкаське будівельно-монтажне управління
до Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України
про розірвання договору та стягнення авансового платежу у розмірі 100000,00 грн

В С Т А Н О В И В :

У липні 2018 року Державне підприємство Черкаське будівельно-монтажне управління звернулося з позовом до Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України про розірвання договору на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті: 129-квартирний житловий будинок по вул. Котовського 97/3 в м. Черкаси від 21.10.2014 р. та стягнення авансового платежу у розмірі 100000,00 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на істотні зміни обставин та порушення відповідачем умов укладеного договору від 21.10.2014 р. на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті: 129-квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси, що є підставою для його розірвання та повернення авансового платежу.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13.11.2018 р. у справі № 925/805/18 позов Державного підприємства Черкаське будівельно-монтажне управління задоволено повністю.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині стягнення авансового платежу у розмірі 100000,00 грн, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у вказаній частині.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що за умовами укладеного між сторонами договору № 21.10.2014-ЦТ на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті 129-квартирний житловий будинок по вул. Котовського 97/3 в м. Черкаси загальна вартість робіт передбачена у розмірі 50000,00 грн. Загальна сума проведених позивачем авансових платежів перевищує загальну суму договору. Також скаржник вважає, що позивачем було пропущено позовну даність до зазначеної вимоги.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019 р. апеляційну скаргу Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/805/18 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 925/805/18 та призначено до розгляду на 12.03.2019 р.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 р. розгляд справи відкладено до 04.04.2019 р.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/841/19 від 04.04.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/805/18.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/805/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Мартюк А.І., Власов Ю.Л.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 р. справу № 925/805/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.
У призначеному засіданні суду 04.04.2019 р. оголошено перерву до 14.05.2019 р.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1228/19 від 13.05.2019 р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/805/18.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/805/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 р. справу № 925/805/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду та оголошено перерву до 04.06.2019 р.
У засідання суду, призначене на 04.06.2019 р., представник позивача не з`явився, однак надав пояснення по суті спору у попередньому судовому засідання та був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується розпискою про оголошення в судовому засіданні перерви.
Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.
Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаного представника не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
14.10.2002 р. між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі замовник) та Військовою частиною НОМЕР_2 (далі підрядником) було укладено договір генерального підряду № 1-4-1 (далі договір генерального підряду).
Відповідно до п. 1.1 договору генерального підряду замовник доручив, а генпідрядник зобов`язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 квартирного житлового будинку по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси (шифр 5-9 жд), загальною площею 9542,8 кв.м., здати його в експлуатацію та усунути недоліки, що виникнуть та будуть заявлені протягом гарантійного терміну експлуатації об`єкту (далі договір генерального підряду).
21.10.2014 р., для забезпечення виконання договору генерального підряду, між Державним підприємством Черкаське будівельно-монтажне управління (далі замовник) та Центральним територіальним управлінням капітального будівництва Міністерства оборони України (далі виконавець) було укладено договір на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті 129 квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси (далі договір підряду).
Відповідно до п. 1 договору підряду виконавець надає, а замовник приймає консультативно-експертні послуги на об`єкті: 129 квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси.
Згідно з п. 2 договору підряду загальна вартість робіт буде визначена після виконання робіт;
Даний договір вступає в силу з дня його підписання і діє до повного виконання (п. 3 договору).
Як передбачено п. п. 4, 5 договору підряду, розрахунки за договором: авансовий платіж в розмірі 100 % від суми договору; В разі ненадання послуг авансовий платіж повертається замовнику в повному обсязі.
Вбачається, що договір підряду підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками їх юридичних осіб.
На виконання умов укладеного договору підряду позивач перерахував відповідачу 167000,00 грн авансових платежів, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 26 від 23.10.2014 р. на суму 50000,00 грн, № 41 від 03.11.2014 р. на суму 30000,00 грн, № 120 від 01.12.2014 р. на суму 48000,00 грн, № 444 від 05.08.2015 р. на суму 38000,00 грн, № 748 від 12.02.2016 р. на суму 1000,00 грн.
В свою чергу відповідачем було повернуто позивачу 67000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: № 4 від 06.01.2015 р. на суму 48000,00 грн, № 197 від 09.10.2016 р. на суму 14000,00 грн, № 229 від 08.11.2016 р. на суму 5000,00 грн.
Зазначені розрахунки також підтверджуються випискою з банківського рахунку та картки рахунку 631 Державного підприємства Черкаське будівельно-монтажне управління.
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 24.10.2017 р. у справі № 01/5026/333/2011 введено процедуру санації (відновлення платоспроможності) Державного підприємства Черкаське будівельно-монтажне управління.
05.02.2018 р. позивач направив відповідачу лист № 18, в якому просив повернути отримані кошти авансових платежів у сумі 100000,00 грн, до листа додано акт звірки взаємних розрахунків.
16.02.2018 р. між Міністерством оборони України, як замовником, та Державним підприємством Черкаське будівельно-монтажне управління, як генпідрядником, було укладено додатковий договір до договору генерального підряду № 1-4-1 від 14.10.2002 р. на виконання робіт з будівництва 129-квартирного житлового будинку по вул. М. Грушевського, 99/3 в м. Черкаси (шифр 5-9/2), за умовами якого сторони погодились, що з моменту підписання даного додаткового договору вважати розірваним договір генерального підряду № 1-4-1 від 14.10.2002 р. на виконання робіт з будівництва 129-кватрирного житлового будинку по вул. М. Грушевського, 97/3 в м. Черкаси (шифр 5-9/1 та 5-9/2).
Постановою Господарського суду Черкаської області від 16.10.2018 р. у справі № 01/5026/333/2011 Державне підприємство Черкаське будівельно-монтажне управління визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Цією ж ухвалою суду припинено процедуру санації (відновлення платоспроможності) Державного підприємства "Черкаське будівельно-монтажне управління", введену ухвалою суду від 24.10.2017 р.
19.04.2018 р. позивач направив на адресу відповідача лист № 46, у якому повідомив про розірвання договору на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті: 129 квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси від 21.10.2014 р. у зв`язку із зміною істотних умов, а саме - розірванням договору генерального підряду № 1-4-1 від 14.10.2002 р., та зазначив, що позивач вже не є генеральним підрядником будівництва 129 квартирного житлового будинку по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси, надання йому консультативно-експертних послуг по цьому об`єкту є неможливим.
Разом із останнім листом позивач направив відповідачу проект додаткової угоди № 1 до договору від 21.10.2014 р. про розірвання оспорюваного договору та повернення позивачу авансових платежів з урахуванням штрафних санкцій.
Листами від 05.02.2018 р. № 18 та від 19.04.2018 № 46 позивач повторно звертався до відповідача з вимогою повернути авансовий платіж та розірвати договір від 21.10.2014 р.
Однак відповідач відповіді на вказані листи позивачу не надіслав та не виконав їх вимоги.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що, на думку позивача, у зв`язку з істотними змінами обставин, договір від 21.10.2014 р. на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті: 129-квартирний житловий будинок по вул. Котовського, 97/3 в м. Черкаси, укладений між ним та відповідачем, повинен бути розірваний судом та підлягає поверненню авансовий платіж.
Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
У відповідності до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Як передбачено ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ч.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як передбачено ч. 1 ст. 905 ЦК України, строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 188 ГК України визначено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Згідно з ч. 3 ст. 652 ЦК України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.
Як було встановлено вище, господарським судом Черкаської області було порушено провадження у справі № 01/5026/333/2011 про банкрутство позивача - Державного підприємства Черкаське будівельно-монтажне управління, його визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, припинено процедуру санації (відновлення платоспроможності) боржника.
16.02.2018 р. у зв`язку з банкрутством позивача відповідачем розірвано договір генерального підряду № 1-4-1 від 14.10.2002 р., на виконання якого було укладено оспорюваний договір про надання послуг.
Вказане свідчить про істотну зміну обставин, достатню для розірвання спірного договору послуг, що визнає і сам відповідач.
Стосовно заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог в частині стягнення 100000,00 грн авансових платежів, колегія зазначає наступне.
Так, вказана заява мотивована тим, що авансові платежі сплачені позивачем у період з 23.10.2014 р. по 12.02.2016 р., вимога позивача про їх стягнення заявлена в позові поза межами трьох річного строку позовної давності.
Як передбачено ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна даність встановлюється у три роки.
Сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.
Вбачається, що відповідачем здійснювалось часткове повернення спірних сум авансових платежів.
Так, останній платіж був проведений відповідачем 08.11.2016 р., в той час як позов подано до місцевого суду 31.07.2018 р.
Зазначене свідчить про визнання позову відповідачем та про переривання строку позовної давності і відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про її застосування.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача про розірвання договору на виконання консультативно-експертних послуг на об`єкті: 129-квартирний житловий будинок по вул. Котовського 97/3 в м. Черкаси від 21.10.2014 р. та стягнення авансового платежу у розмірі 100000,00 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2018 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України задоволенню не підлягає.
Аргументи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують наведене вище.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Центрального територіального управління капітального будівництва Міністерства оборони України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 13.11.2018 р. у справі № 925/805/18 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Центральне територіальне управління капітального будівництва Міністерства оборони України.
4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.06.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк