ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"19" червня 2019 р. Справа № 15/5007/82/11

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б.

судді Петухов М.Г.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.11 у справі № 15/5007/82/11, ухвалене суддею Кравець С.Г., повний текст складено 09.06.2011 р. та на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2012 р. ухвалене колегією суддів: головуючий суддя Філіпова Т.Л,, суддя Дужич С.П., суддя Юрчук М.І.

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_36

про визнання недійсним рішення загальних зборів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 06.09.2011р. у справі №15/5007/82/11 (суддя Кравець С.Г.) було задоволено позов ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю "ЖЛ" про визнання недійсним рішення загальних зборів .

05.12.2012 року не погоджуючись із рішенням господарського суду Житомирської області від 06.09.2011р. у справі №15/5007/82/11 Компанія Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) подала апеляційну скаргу, в якій просила апеляційний суд поновити строк для подання апеляційної скарги та прийняти апеляційну скаргу до провадження, рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2011р. у справі №15/5007/82/11 скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог .

В апеляційній скарзі Компанія Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) наводила наступні доводи.

Обгрунтовуючи наявність порушеного права, скаржник зазначав, що на момент припинення юридичної особи "Кобіско Юніон Інкорпорейтед" у власності корпорації не було акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", а тому записи штату Делавер не можуть бути покладені в основу висновку суду стосовно того, що відсутня особа, яка повинна бути залучена до участі у справі у зв`язку з порушенням її прав і охоронюваних законом інтересів. Суд першої інстанції при встановлені обставин справи поклався на відомості, викладені в нотаріально засвідченій копії афідевіту , зміст якого свідчить, що записи штату Делавер не вказують на те, що акції компанії "КОБІСКО ЮНІОН. Інс" було будь-кому призначено. У той же час суд без здійснення запиту до незалежного реєстратора ПрАТ "Акція-Реєстр" здійснив висновок, що станом на час прийняття рішення у цій справі судом не встановлено осіб, яким перейшли від зазначеної компанії акції ЗАТ "Житомирські ласощі", а відтак права і охоронювані законом інтереси цих осіб могли бути порушені.

Більше того, судовим рішенням від 06.09.2011 року у зв`язку з невстановленням судом особи, чиї права і охоронювані законом інтереси будуть порушені при прийнятті ним рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем, не вирішено питання стосовно наслідків, які випливають з визнання недійсним рішень, оформлених в п. 4.1. 5.1. 6.1 протоколу № 15 загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 02.02.1999 року з усіма наслідками, які з цього випливають, або відшкодування внаслідок такого рішення втрат сторін.

Крім того, частиною 3 ст.22 ГПК України визначено, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У результаті злиття ЗАТ "Житомирські ласощі" та ТОВ "Будстайл-ХХІ" утворено правонаступника зазначених товариств - ТдВ "ЖЛ". У разі злиття суб`єктів господарювання усі майнові права та обов`язки кожного з них переходять до суб`єкта господарювання, що утворений внаслідок злиття (п. 2 ст. 59 ГК України), таким чином всі майнові активи ЗАТ "Житомирські ласощі" перейшли до ТдВ "ЖЛ". Тобто позивач, подаючи позов та відповідач, визнаючи позов, на порушення вимог ст. 22 ГПК України, зловживають своїми процесуальними правами, надаючи докази у справі вибірково, фактично вводять суд в оману, свідомо не бажають залучення Компанії Дельта Кепітал С.А. до участі у справі, не вживають заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Фактично і юридично з прийняттям рішення у справі № 15/5007/82/11 всі інвестиції, здійснені Кобіско Юніон Інкорпорейтед (які вимірюються мільйонами доларів США) залишились у ТдВ "ЖЛ", у той час коли рішення, прийняте у справі № 15/5007/82/11 без залучення Компанії Дельта Кепітал С.А. позбавили Компанію Дельта Кепітал С.А. частини акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" (95,07 % статутного капіталу Товариства), усунувши таким чином від управління Товариством.

Судом у рішенні від 06.09.2011 року також не вирішено питання початку перебігу строків позовної давності при вирішенні даного спору. В судовому рішенні здійснено посилання на те, що про суть прийнятих рішень на загальних зборах акціонерів 02.02.1999 року, їх протизаконність та про порушення свого права акціонеру ОСОБА_2 стало відомо лише в травні 2011 року при зверненні до відповідача з проханням надати відповідні документи, у зв`язку з чим позивач вважає, що не пропустив строк позовної давності. Однак, ОСОБА_2 , будучи членом правління ЗАТ "Житомирські ласощі" приймала участь у прийнятті рішень про дату скликання та про порядок денний загальних зборів акціонерів Товариства від 02.02.1999 року, була повідомлена з моменту прийняття рішень про збільшення розміру статутного фонду ЗАТ "Житомирські ласощі" на суму 2633289,76грн. за рахунок внеску Фірми "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл" та випуску на цю суму додатково простих іменних акцій в кількості 5486437 по 0,48 грн. кожна, про внесення змін та доповнень до Статуту і Установчого договору ЗАТ "Житомирські ласощі", про введення нового учасника до складу товариства Фірму " ОСОБА_31 ".

Суд першої інстанції при розгляді справи №15/5007/82/11 не витребував у реєстратора виписку з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку позивача - власника іменних акцій на час вирішення спору у господарському суді, внаслідок яких виник спір, адже судам слід враховувати, що сертифікат цінних паперів є доказом права власності на цінні папери за умови його дійсності. Судом першої інстанції при розгляді справи № 15/5007/82/11 на підтвердження статусу позивача як акціонера Товариства не було витребувано ні сертифіката акцій, ні виписки у реєстратора з реєстру власників іменних цінних паперів про стан особового рахунку позивача. Також суд для встановлення істини у справі повинен був витребувати у реєстратора ЗАТ "Житомирські ласощі" докази персонального повідомлення позивача про скликання загальних зборів 02.02.1999 року або спосіб повідомлення, який був застосований при скликанні загальних зборів акціонерів 02.02.1999 року, проте цього зроблено не було.

Стосовно реалізації акціонером ОСОБА_2 свого переважного права на придбання додатково випущених акцій, то позивач могла реалізувати право на придбання акцій, в тому числі при випуску додаткових акцій при збільшенні розміру статутного фонду в порядку, визначеному в оголошенні про проведення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" 02.02.1999 року: "Акціонери товариства мають переважне право придбання акцій додаткового випуску на пропорційній основі. Письмові заяви акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" про придбання акцій нового випуску прохання подавати до правління починаючи з дня публікації цього оголошення. Прийом заяв припиняється за 1 день до дати проведення загальних зборів". Проте позивач не подала письмову заяву про придбання акцій нового випуску до правління. Крім того, будучи членом правління ЗАТ "Житомирські ласощі" приймаючи участь у прийнятті рішень про дату скликання та про порядок денний загальних зборів акціонерів Товариства від 02.02.1999 року, позивач знала, могла, але не реалізувала своє право стосовно переважного права на придбання додатково випущених акцій. Таким чином, апелянт не вбачає порушеного права позивача.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2012 р. апеляційну скаргу Компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2011 р. у справі №15/5007/82/11 - залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

12.06.2019 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від особи яка не є учасником справи, ОСОБА_1 , надійшла апеляційна скарга , в якій скаржниця просить поновити їй строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Житомирської області від 06 вересня 2011 року у справі №15/5007/82/11, відкрити апеляційне провадження у справі №15/5007/82/11, зупинити дію рішення господарського суду Житомирської області від 06 вересня 2011 року, постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2012 року у справі №15/5007/82/11, залучити її, ОСОБА_1 , до участі у справі №15/5007/82/11 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 06 вересня 2011 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11 грудня 2012 року у справі №15/5007/82/11 повністю та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржниця зазначає, що під час ухвалення рішення судом першої інстанції було допущено низку істотних порушень процесуального закону, які полягали у тому, що суд не надав жодної правової оцінки тому факту, що оспорюване рішення акціонерів було прийняте за більш ніж 12 років до моменту звернення до суду; рішення у справі ухвалено за відсутності доказів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, позивачем зазначено, що про суть прийнятих рішень на загальних зборах акціонерів 02.02.1999р., їх протизаконність, та про порушення свого права як акціонера ОСОБА_2 стало відомо лише в травні 2011 року, при зверненні до відповідача з проханням надати відповідні документи, у зв`язку з чим позивач вважає, що не пропустив строк позовної давності.

Разом з тим ОСОБА_2 особисто була присутня на загальних зборах акціонерів 02.02.1999р., та голосувала "за" за прийняті рішення.

Відповідно до Протоколу рішення про випуск акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" та оформленого протоколом № 15 від 02.02.1999 року, ОСОБА_2 є членом правління ЗАТ "Житомирські ласощі".

Відповідно до Протоколу №15 від 02.02.1999 року, на попередніх зборах 26 травня 1998 року акціонери довірили правлінню підібрати інвестора, фактично дали правлінню дозвіл на залучення інвестицій, тому правління просило згоди акціонерів щодо здійснення інвестицій фірмою Кобіско Юніон Інкорпорейшнл.

До повноважень правління належать, в тому числі питання прийняття рішень про дату скликання та порядок денний загальних зборів акціонерів Товариства; Правління вирішує питання вступу і виходу акціонерів з Товариства, продажу і купівлі акцій акціонерів Товариства по їх заявах та акцій, які знаходяться на балансі Товариства; Правління підзвітне загальним зборам акціонерів і Спостережній Раді , та організовує виконання їх рішень (п.п.8.10.1-8.10.3, 8.10.8 Статуту ЗАТ "Житомирські ласощі" в редакції, затвердженій загальними зборами акціонерів від 26.05.1998 року, далі - Статут).

Отже, позивач як член правління ЗАТ "Житомирські ласощі" просила згоди акціонерів

щодо здійсненні інвестицій фірмою Кобіско Юніон Інкорпорейшнл , тобто також вирішувала

питання вступу Фірми "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл " до складу учасників (акціонерів) ЗАТ "Житомирські ласощі", про дату скликання та порядок денний загальних зборів акціонерів Товариства, організовувала виконання рішень, прийнятих загальними зборами акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" 02.02.1999р., тому твердження про те, що ОСОБА_2 про прийняті 02.02.1999р. рішення дізналася лише в 2011 році, не відповідає фактичним обставинам справи.

Як наслідок, суд І інстанції не застосував позовну давність строком у три роки. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Так само позивачем не надано доказів, що вона бажала придбати акції додаткового випуску, та її переважне право було порушено. У той же час саме до повноважень позивача входило дотримання переважного права акціонерів на придбання додатково випущених акцій.

На час звернення позивача до суду ЗАТ "Житомирські ласощі" було припинено з 05.05.2011 року. Як наслідок права позивача за відсутності акціонерного товариства не могли бути поновлені.

У той же час відповідач - ТДВ "ЖЛ", правонаступник ЗАТ "Житомирські ласощі", визнає позов, що підтверджує відсутність реального спору між сторонами. За відсутності спору між сторонами провадження у справі підлягало закриттю відповідно до вимог п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Обставини відсутності реального спору між сторонами, ухвалення рішення за відсутності доказів, обставини щодо не можливості виконання судового рішення у справі №15/5007/82/11 у зв`язку з припиненням діяльності ЗАТ "Житомирські ласощі" шляхом злиття та. як наслідок, неможливості відновлення прав позивача не були розглянуті судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи у даній судовій справі, у зв`язку з чим має бути відкрито апеляційне провадження та здійснено розгляд даних обставин, що передбачено ст. 272 ГПК України.

Штучність спору між сторонами підтверджується також постановою Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №2а-10585/10/2670, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2010 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2010 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2013 року скасували, а провадження у справі закрили. При цьому співпозивач у справі є тим самим, що і у справі №15/5007/82/11.

Справа №2а-10585/10/2670 стосується, зокрема:

- визнання протиправним і скасування з моменту прийняття рішення управління Комісії про реєстрацію третього випуску акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" в документарній формі на загальну суму 5 852 210,88 грн, внаслідок якого було додатково випущено 5 486 437 шт. простих іменних акцій номінальною вартістю 0,48 грн за одну акцію на суму 2 633 489,76 грн, на підставі якого було видано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій № 3/06/1/00;

- зобов`язання управління Комісії скасувати реєстрацію третього випуску акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", анулювати свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" №3/06/1/00 та зупинити обіг акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" третього випуску, випущених та розміщених на підставі свідоцтва про реєстрацію випуску акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" № 3/06/1/00;

- зобов`язання управління Комісії видати ЗАТ "Житомирські ласощі" нове свідоцтво про реєстрацію випуску акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", згідно із яким статутний капітал ЗАТ "Житомирські ласощі" складає 3 218 721,12 грн та поділений на 6 705 699 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,48 грн, форма існування - документарна;

- зобов`язання реєстроутримувача ЗАТ "Житомирські ласощі" - ЗАТ "Акція-реєстр"

привести систему реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі" у стан, що існував до проведення ЗАТ "Житомирські ласощі" третьої, четвертої, п`ятої та шостої емісій акцій, згідно із яким статутний капітал ЗАТ "Житомирські ласощі" складав 3 218 721,12 грн та був поділений на 6 705 699 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,48 грн кожна, форма існування - документарна;

- зобов`язання ЗАТ "Акція-реєстр" анулювати в системі реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі" додаткову (третю) емісію простих іменних акцій у кількості 5 486 437 шт. на загальну номінальну вартість 2 633 489,76 грн (зареєстрована управлінням Комісії 05 січня 2000 року, про що видано свідоцтво про реєстрацію випуску акцій № 3/06/1/00) шляхом внесення наступних змін до системи реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі": відповідну кількість акцій, яка була зарахована зареєстрованим особам (акціонерам ЗАТ "Житомирські ласощі" та/або номінальним утримувачам) при додатковій третій емісії акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", перевести з відповідних особових рахунків на особовий рахунок емітента ЗАТ "Житомирські ласощі" (на рахунок "викуплені цінні папери"); провести анулювання додаткової третьої емісії акцій ЗАТ "Житомирські ласощі" в системі реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі" та зменшити розмір статутного капіталу емітента в системі реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі";

- зобов`язання ЗАТ "Акція-реєстр" у випадку, якщо внаслідок приведення системи реєстру власників іменних цінних паперів ЗАТ "Житомирські ласощі" у стан, що існував до проведення ЗАТ "Житомирські ласощі" третьої, четвертої, п`ятої та шостої емісій акцій, на особовому рахунку (особових рахунках) акціонера та/або номінального утримувача в системі реєстру ЗАТ ""Житомирські ласощі" не залишиться жодного цінного паперу, виконати операцію закриття такого рахунку (таких рахунків).

На час винесення Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 27 липня 2010 року та ухвали про роз`яснення від 15 листопада 2010 року у справі №2а-5 10585/10/2670 були чинними рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 02.02.1999 року про здійснення третьої емісії акцій ЗАТ "Житомирські ласощі".

Поява в часі пізніше рішення господарського с у д у Житомирської області від 06 вересня 2011 року у справі №15/5007/82/11. яким без залучення акціонерів, які приймали рішення, визнано недійсним рішення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" від 02.02.1999 року щодо надання згоди на збільшення розміру статутного фонду ЗАТ "Житомирські ласощі" на суму 2 633 289, 76 грн. за рахунок внеску Фірми "Кобіско Юніон Інкорпорейшнл" та випуску на цю суму додатково простих іменних акцій в кількості 5486437 по 0,48 грн. кожна, на підставі яких було здійснено реєстрацію Комісією третьої емісії ЗАТ "Житомирські ласощі", підтверджує відсутність реального спору між сторонами поза межами діяльності ЗАТ "Житомирські ласощі".

Разом з цим обласна робоча група з питань протидії протиправному поглинанню та захопленню підприємств своїми рішеннями від 26.07.2010 року, 13.12.2013 року визнала, що в ситуації, яка склалася навколо ЗАТ "Житомирські ласощі", вбачаються ознаки "рейдерського" захоплення.

Згідно із п.5.5. статуту ЗАТ "Житомирські ласощі" повідомлення про зміни розміру статутного фонду, та, або про наступне скликання загальних зборів акціонерів з цього питання повинне бути повідомлене акціонерам рекомендованим або простим листом, або особисто по телефону, не пізніше, як за 45 днів. В пункті 8.7. статуту 1998 року передбачено, що про проведення загальних зборів акціонерів товариство повідомляє акціонерів персонально письмово, або по телефону.

Отже суд першої інстанції не взяв до уваги, що Статутом передбачено також повідомлення акціонерам особисто по телефону щодо зміни розміру статутного фонду, та/або про наступне скликання загальних зборів акціонерів, тому суд здійснив необгрунтований висновок, що під час скликання загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" не було дотримано вимог ст. 43 Закону України "Про господарські товариства" стосовно того, що про проведення загальних зборів акціонерів держателі іменних акцій повідомляються персонально передбаченим статутом способом.

Оголошення про проведення загальних зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" 02.02.1999 року, надруковані в газеті "Житомирщина" від 15.12.1998 року №154 (18304) (а.с.26) та в газеті органів державної виконавчої влади України "Урядовий кур`єр" від 17.12.1998 року №242-213 (1426-1427), підтверджують, що в цих оголошеннях було дотримано ст.40 Закону України "Про господарські товариства", та зазначено мотиви збільшення статутного фонду: "Статутний фонд товариства збільшується з метою розширення його діяльності", та також зазначено дата початку і закінчення підписки на акції, що додатково випускаються: "Акціонери товариства мають переважне право придбання акцій додаткового випуску на пропорційній основі. Письмові заяви акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" про придбання акцій нового випуску прохання подавати до правління починаючи з дня публікації цього оголошення. Прийом заяв припиняється за 1 день до дати проведення загальних зборів". Зазначене спростовує висновок суду І інстанції про порушення ст.40 Закону України "Про господарські товариства" під час здійснення оголошення про проведення зборів акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" 02.02.1999 року.

За результатами прийнятих рішень надано згоду на збільшення статутного фонду ЗАТ

"Житомирські ласощі" на суму 2633489,76 грн. за рахунок внеску фірми Кобіско Юніон Інкорпорейшнл та випуску на цю суму додатково простих іменних акцій в кількості 5486437 по 0,48 грн. кожна (п.4.1 Протоколу №15 від 02.02.1999 року), а також надано згоду на збільшення статутного фонду ЗАТ "Житомирські ласощі" на суму внеску ОСОБА_35 , це рішення буде дійсне при умові, що ОСОБА_35 внесе вклад в статутний фонд Товариства (п.4.2 Протоколу №15 від 02.02.1999 року).

Зазначене вище спростовує висновок суду першої інстанції про те, що загальні збори прийняли рішення з питань, не включених до порядку денного, так як на зборах 02.02.1999 року розглядались питання про збільшення статутного фонду Товариства за рахунок декількох інвесторів, в тому числі ОСОБА_35 , який на час проведення зборів ще остаточно не визначився щодо здійснення інвестування у ЗАТ "Житомирські ласощі", тому просив дати згоду попередньо. Тому розмір збільшення статутного фонду ЗАТ "Житомирські ласощі" відповідав заявленому в оголошенні про проведення зборів та вимогам ч.4 ст.43 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції на момент проведення зборів) та п.8.7. статуту Товариства.

За це та інші рішення, які випливали з цього рішення, проголосувало 100 % присутніх на зборах, які в сукупності володіють 74,89% голосів: всього акціонерів - 1175 чоловік, зареєструвалися присутніми на зборах - 736 чоловік.

Дії ЗАТ "Житомирські ласощі" з реєстрації акціонерів (їх представників) відповідали ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", так як акціонери (їх представники), які беруть участь у загальних зборах, у день їх проведення реєструвались із зазначенням кількості голосів, які мав кожний учасник, та отримував картку для голосування, в якій зазначалась кількість акцій з урахуванням 1 акція - 1 голос.

ЗАТ "Житомирські ласощі" дотримало вимоги ст. 6 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу", оформивши рішення про випуск акцій протоколом, а саме Протоколом рішення про випуск акцій ЗАТ "Житомирські ласощі", затвердженого загальними зборами акціонерів ЗАТ "Житомирські ласощі" протоколом зборів № 15 від 02.02.1999 року, який містить реквізити, встановлені вимогами ст.6 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу".

Суд першої інстанції безпідставно застосовує вимоги ст. 6 Закону України "Про цінні папери та фондову біржу" до протоколу №15 від 02.02.1999 року, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Отже суд першої інстанції під час винесення рішення неповно та неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, неправильно здійснив дослідження та оцінку доказів, як наслідок здійснив невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, що є підставами для скасування судового рішення повністю (ч. 1,2 ст. 277 ГПК України), та судом апеляційної інстанції мають бути враховані доводи, зазначені в апеляційній скарзі скаржника - акціонера ЗАТ "Житомирські ласощі" як особи, яка не була присутня під час апеляційного розгляду за апеляційною скаргою іншої особи по даній судовій справі у 2012 році, у зв`язку із чим має бути відкрито апеляційне провадження за даною судовою справою у відповідності до вимог чинного законодавства, (ч. 1. ст. 272, ч. 1, 2 ст. 277 ГПК України).

Скаржнику стало відомо про наявність рішення у справі №15/5007/82/11 від представника ЗАТ "Житомирські ласощі", якого визнано представником потерпілого ЗАТ "Житомирські ласощі" у кримінальному провадженні №0000439 від 24.07.2018 року, досудове розслідування якого здійснює Головне слідче управління Національної поліції України.

Після цього апелянт звернувся з відповідною заявою до господарського суду Житомирської області, та 27.05.2019 ним було отримано рішення у справі №15/5007/82/11. Тільки після цього стало відомо про зміст оскаржуваного рішення, та подано апеляційну скаргу.

Частиною 2 статті 261 ГПК України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Скаржник не був учасником справи. У той же час, указаним рішенням суду було вирішено про його права та обов`язки, оскільки без залучення іноземних інвестицій підприємство не могло бути конкурентним у ринкових умовах, що як наслідок, могло призвести до втрати всіма акціонерами своїх акцій, у тому числі також і скаржником.

У разі встановлення господарським судом зазначених обставин, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (частина 2 статті 50 ГПК України), та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі пункту 4 частини 3 статті 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі (правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.12.2018 року у справі 910/4528/15-г).

Більше того, внаслідок прийнятих акціонерами рішень ЗАТ "Житомирські ласощі" отримало іноземні інвестиції, внесені ОСОБА_31 , які були зареєстровані 25.01.2000 року, 23.02.2000 року, 20.03.2000 року органом місцевої влади у вигляді майна та обладнання, грошових внесків у загальному обсязі інвестицій на суму 3 517 864,51 грн.

Пунктами 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" встановлено, що судові рішення мають грунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Виходячи з положень ст.9 Конституції України про те, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір.

Відповідно до пп. а п. 3 ст. II Договору між Україною та Сполученими Штатами Америки (країна реєстрації Кобіско Юніон Інкорпорейшнл) про заохочення та взаємний захист інвестицій, ратифікований Україною 21.10.1994 року (дата набрання чинності для України 16.11.1996 року) інвестиціям надаватиметься справедливий та неупереджений режим, вони користуватимуться повним захистом і безпекою, і ні в якому випадку їм не буде надано режим гірший, ніж той, що встановлений міжнародним правом.

Проте рішення суду першої інстанції не відповідає ст. 9 Конституції України, а також міжнародному договору, укладеному між Україною та Сполученими Штатами Америки, так як рішенням суду першої інстанції від 06.09.2011 року у справі №15/5007/82/11 ліквідовано іноземні інвестиції, здійснені Кобіско Юніон Інкорпорейшнл у ЗАТ "Житомирські ласощі".

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на відповідність дотримання заявником приписів процесуального закону, дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 272 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Частиною 5 статті 275 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Подана ОСОБА_1 , акціонером ЗАТ «Житомирські ласощі», апеляційна скарга на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09. 2011 року в справі №15/5007/82/11, яке вже переглядалось в апеляційному порядку, не містить інших доводів, крім тих, які розглядались апеляційним судом при розгляді скарги компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.) Рівненським апеляційним господарським судом під час винесення постанови апеляційного господарського суду від 11.12.2012 року.

Відмінності у формулюванні доводів або редакційні особливості не можуть вплинути на загальний висновок апеляційного суду, оскільки за змістом доводи є аналогічними розглянутим і стосується тих же юридичних фактів.

Що стосується посилань апелянта на штучний характер спору та наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до вимог п.1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України , апеляційним судом зазначається наступне.

Основою для таких доводів заявниці є постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №2а-10585/10/2670, якою було скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 липня 2010 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 листопада 2010 року, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2012 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 26 березня 2013 року, а провадження у справі закрито.

На думку заявниці апеляційної скарги , у постанові Великої Палати Верховного Суду містяться висновки, що підтверджують її апеляційні доводи. Натомість, міркування є помилковим, оскільки висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року у справі №2а-10585/10/2670 стосуються помилкового визначення юрисдикції спору у розглянутій судами справі, які вважали, що спір є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Великою Палатою Верховного Суду сформульовано висновок, що звернення осіб з позовом до суду у справі 2а-10585/10/2670 зумовлене необхідністю захисту їх корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, зміст та висновки згаданої постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 року у справі №2а-10585/10/2670 жодним чином не підтверджують тезу про штучний характер спору і не можуть вважатись підставою для формулювання нових доводів апеляційної скарги особи, яка не була присутня під час апеляційного розгляду, який вже відбувся.

Пояснення Центрального територіального департаменту Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку в частині твердження, що 05 травня 2011 року було проведено реєстрацію припинення емітента ЗАТ «Житомирські ласощі» внаслідок його реорганізації шляхом злиття з Товариством з обмеженою відповідальність «Будстайл ХХІ» та утворення їх правонаступника Товариства з додатковою відповідальністю «ЖЛ», надані Великій Палаті Верховного Суду у запереченнях на касаційну скаргу , заявниця також вважає доводом на користь думки про штучний характер спору, проте з цим не можна погодитись , оскільки ЗАТ «Житомирські ласощі» не є стороною спору, а коло обставин, які досліджувались судом, хронологічно обмежуються подіями, які відбулись у 1998-1999 роках.

З огляду на зазначене, Булуй Людмила Іванівна повторно наводить ті аргументи, які були викладені у апеляційній скарзі компанії Delta Capital SA (Дельта Кепітал С.А.), а відтак, суд апеляційної інстанції не має підстав повторно досліджувати питання про недійсність рішень загальних зборів акціонерів від 02.02.1999 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу також на таке.

Пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожному гарантовано право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Проте, слід враховувати також, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Отже, колегія суддів звертає увагу на те, що передбачене право особи згідно статті 272 Господарського процесуального кодексу України щодо звернення з апеляційною скаргою після завершення апеляційного провадження не є абсолютним, оскільки суд розглядає апеляційну скаргу лише у випадку, якщо особа доведе, що її право порушене, оскільки не враховано доводів, які не були розглянуті під час розгляду апеляційної скарги іншої особи. Однак, суд не має права повторно розглядати спір по суті.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року в справі "Пелевін проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

За таких обставин, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження та повернення матеріалів апеляційної скарги разом з доданими до неї документами на підставі частини п`ятої статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 272 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 06.09.2011 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 11.12.2012 р. у справі № 15/5007/82/11

2. Направити скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із матеріалами апеляційної скарги, всього на 113 аркушах, в тому числі оригінал платіжного квитанції №7 від 05.06.2019 року на суму 485 грн про сплату судового збору.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Петухов М.Г.