ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11701/18

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду: Баранця О.М. (головуючий), Булгакової І.В., Дроботової Т.Б., Катеринчук Л.Й., Львова Б.Ю., Пількова К.М., Селіваненка В.П., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця"

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А.

від 26.11.2018

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення неустойки, ціна позову 378 360, 30 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 позов Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 378 360,30 грн штрафу та судові витрати.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції частково та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 308 148,80 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 апеляційну скаргу на вказане рішення повернуто відповідачу на підставі пункту 1 частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України з підстав відсутності документів, які б підтверджували правовий статус представника скаржника, як адвоката, при цьому зазначено, що даний спір до малозначних не належить.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018, справу передати на розгляд суду апеляційної інстанції.

Скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції положень статті 12 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими малозначними є також справи незначної складності, які визнані такими судом. Дана справа була порушена та розглянута судом першої інстанції у спрощеному провадженні, що притаманно саме для малозначних справ. У зв`язку з чим відповідно до статті 58 Господарського процесуального кодексу України представництво інтересів учасника такої справи може здійснюватись не тільки адвокатом, а й іншим законним представником.

Згідно з протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 15.02.2019 визначений склад колегії суддів: Міщенко І.С., Суховий В.Г., Берднік І.С.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Міщенка І.С., Сухового В.Г., Берднік І.С. від 25.02.2019 Публічному акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" поновлено строк на касаційне оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018, відкрито касаційне провадження та призначено касаційну скаргу до розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Міщенка І.С., Сухового В.Г., Берднік І.С. від 25.03.2019 справу № 910/11701/18 за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення неустойки, ціна позову 378 360, 30 грн передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвала Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 910/11701/18 мотивована тим, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Погребняка В.Я. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Пєскова В.Г. (судова палата для розгляду справ про банкрутство) від 25.06.2018 у справі № 927/5/18 скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 1 частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Предметом спору у справі № 927/5/18 було стягнення 262 066,98 грн боргу і вказана справа також була розглянута у спрощеному провадженні без вказівки судом першої інстанції в ухвалі про відкриття провадження про визнання такої справи малозначною.

У справі № 927/5/18 Верховний Суд за тотожних встановлених обставин справи дійшов висновку про те, що малозначними справами є справи, по-перше, визнані такими (малозначними) в силу закону (пункт 1 частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України), і по-друге, визнані малозначними судом (пункт 2 частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України). Отже, за висновком Верховного Суду, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, що притаманно саме малозначним справам, свідчить про визнання справи малозначною судом, навіть за відсутності прямої вказівки про це в описовій чи резолютивній частині судових рішень. Відтак, представництво інтересів учасника такої справи може здійснюватись не тільки виключно адвокатом, а й іншим законним представником.

Колегія суддів Касаційного господарського суду: Міщенко І.С., Суховий В.Г., Берднік І.С. вважає, що вказаний висновок Верховного Суду у справі № 927/5/18 зроблений без урахування положень статті 247 Господарського процесуального кодексу України, яка є спеціальною по відношенню до статті 12 цього Кодексу в регулюванні порядку розгляду справ саме у спрощеному позовному провадженні. Так, стаття 247 Господарського процесуального кодексу України розрізняє (шляхом виокремлення в окремі частини правової норми) дві окремі категорії справ, які можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, а саме: малозначні справи (частина 1 вказаної статті); будь-які інші справи, віднесені до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного провадження (частина 2 вказаної статті).

Зазначене, на думку колегії суддів Касаційного господарського суду: Міщенко І.С., Суховий В.Г., Берднік І.С. дає підстави для висновку про те, що розгляд справи судом у порядку спрощеного позовного провадження автоматично не означає, що така справа є саме малозначною в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України та представництво учасника якої може здійснюватись не лише адвокатом, у зв?язку з чим є необхідність відступити від правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми статті 12 Господарського процесуального кодексу України, викладеного у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 927/5/18.

Ухвалою Верховного Суду від 04.04.2019 прийнято до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу № 910/11701//18 за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення неустойки, ціна позову 378 360, 30 грн.

Призначено до розгляду касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 про повернення апеляційної скарги у справі № 910/11701/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, Касаційний господарський суд у складі об?єднаної палати дійшов висновку про обґрунтованість наведених мотивів для відступлення від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 927/5/18 та залишення ухвали суду апеляційної інстанції без змін.

15.12.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII, згідно з яким Господарський процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Судом апеляційної інстанції при постановленні оскарженої ухвали встановлено, що у вересні 2018 року Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення неустойки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 у справі № 910/11701/18 позов Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" міста Львова задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" 378 360,30 грн штрафу, 5 675,40 грн витрат по оплаті судового збору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" 08.11.2018 звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 308 148,80 грн.

Апеляційну скаргу від імені Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" підписано представниками Чібічьян О. Р. за довіреністю від 01.11.2018 та Гордієнко М. В. за довіреністю від 01.11.2018, із тексту яких не вбачається, що зазначені особи представляють інтереси скаржника як адвокати.

Оскільки повноваження представників Чібічьян О. Р. та Гордієнко М. В. діяти в інтересах Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" з правом підпису зазначеними особами апеляційної скарги не підтверджені належним чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги відповідно до приписів частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно приписів частини першої та третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

30.09.2016 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" № 1401- VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1401), яким внесено зміни до Конституції України та доповнено Основний Закон окремими статтями.

За приписами частин третьої та четвертої статті 131-2 Конституції України (в редакції Закону № 1401) виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема, у малозначних спорах.

За змістом статті 131-2 Конституції України необхідність її додаткової регламентації законом передбачена частиною четвертою цієї статті щодо встановлення винятків представництва в суді адвокатами, зокрема, визначення поняття малозначних спорів.

Згідно з частиною п?ятою статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом частини сьомої зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

У пункті 1 частини першої статті 163 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017) зазначено, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі № 910/11701/18 є стягнення неустойки в розмірі 378 360,30 грн, тобто зазначена справа не є малозначною в розумінні пункту 1 частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017).

Доказів того, що судом було застосовано положення пункту 2 частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), та визнано справу № 910/11701/18 малозначною, не знайдено.

Та обставина, що справа була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження не означає що така справа автоматично є малозначною в розумінні частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017).

Розгляд справ у порядку спрощеного позовного провадження врегульовано положеннями статті 247 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017).

Згідно з частиною першою цієї статті у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Частиною другою цієї статті передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Таким чином, та обставина, що розгляд справи № 910/11701/18 було здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, не означає що ця справа автоматично є малозначною за відсутності доказів визнання її такою судом відповідно до пункту 2 частини п?ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017).

З огляду на викладене колегія суддів об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку щодо застосування норми статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 25.06.2018 у справі № 927/5/18.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Відповідно пункту 1 частини п?ятої статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо вона подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційну скаргу підписано представниками Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Чібічьян О. Р. та Гордієнко М. В. за довіреністю, проте документів, які б підтверджували їх правовий статус як адвокатів, не додано, у справі, яка не є малозначною в розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній з 15.12.2017), дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для повернення такої апеляційної скарги.

Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанцій - без змін.

Судові витрати відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2018 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Баранець

Судді І. Булгакова

Т. Дроботова

Л. Катеринчук

Б. Львов

К. Пільков

В. Селіваненко

Н. Ткаченко