ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2347/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Ярош А.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

секретар судового засідання Соловйова Д.В.,

за участю представників сторін:

від Публічного акціонерного товариства Одесаобленерго - Оляш О.Ю., довіреність № 303, від 17.05.19;

інші учасники процесу у судове засідання не з`явились; про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року

по справі №916/2347/18

за позовом Акціонерного товариства Одесаобленерго

до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський

про стягнення заборгованості,-

(суддя першої інстанції: Оборотова О.Ю., дата та місце ухвалення рішення: 20.02.2019, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

Акціонерне товариство Одесаобленерго (далі АТ «Одесаобленерго») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський (далі КП «Житлово-комунальний сервіс «Чорноморський» про стягнення 1 463 947,45 грн., з яких: 1 127 180, 41 грн. заборгованість за спожиту активну електричну енергію; 238 432,60 грн. пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 41 578,23 грн. -3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 56 756,21 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.10.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2347/18 за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи.

21.11.2018 до Господарського суду Одеської області від АТ Одесаобленерго надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач, враховуючи сплату відповідачем заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 618 000 грн., просив стягнути з останнього509180,41 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 238432,60 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 41 578,23 грн. 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 56 756,21 грн. інфляційних втрат.

17.12.2018 до Господарського суду Одеської області від АТ «Одесаобленерго» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що відповідачем сплачено заборгованість за спожиту активну електричну енергію в повному обсязі, а сума до стягнення становить 336 767,04 грн. та складається з: пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 238 432,60 грн.; 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 41 578,23 грн.; інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 56 756,21 грн.

Рішенням Господарського Одеської області від 20.02.2019 (суддя Оборотова О.Ю.) провадження в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 468 000 грн. припинено, позовні вимоги АТ "Одесаобленерго" до КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський задоволено, стягнуто з КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський АТ "Одесаобленерго" пеню, нараховану за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 238 432,60 грн.; 3% річних нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 41 578,23 грн.; інфляційні витрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожиті активної електричної енергії, у розмірі 56 756,21 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмір 5051,51 грн.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 по справі №916/2347/18 скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову АТ «Одесаобленерго».

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що відповідно до Статуту КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський засновником підприємства є Одеська міська рада, а закупівлі електроенергії у позивача значно перевищують 200 тис. грн. на рік, тому закупівля послуг може проводитись виключно на підставі Закону України «Про публічні закупівлі».

Також апелянт зазначив, що в матеріалах справи відсутні рахунки-фактури, виставлені за договором №4079/1 від 14.09.2007 та у виписках з банку відсутні платежі, в призначенні яких вказується договір №4079 від 14.09.2007. На думку КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський, вказані обставини суперечать висновку суду, що до 31.12.2018 був чинним договір №4079 від 14.09.2007.

Крім того, заявник апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не взяв до уваги важливу соціальну роль, скрутне фінансове становище КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський, ступінь виконання зобов`язання, неадекватність й співрозмірність неустойки з порушеним інтересом позивача та не зменшив пеню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.04.2019 апеляційну скаргу КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 по справі №916/2347/18 залишено без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №916/2347/18 за апеляційною скаргою КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 розгляд апеляційної скарги КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 по справі №916/2347/18 призначено на 18.06.2019.

18.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ «Одесаобленерго» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 18.06.2019 представник позивача підтримав доводи, викладені ним письмово у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. ст. 120, 202, 270, ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника позивача, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

14.09.2007 між КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський та Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (правонаступником якого є Акціонерне товариство Одесаобленерго) укладено договір про постачання електричної енергії № 4079.

Умовами вищезазначеного Договору передбачено, що АТ Одесаобленерго продає електричну енергію КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії а КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський оплата: АТ Одесаобленего-вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 9.4. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007.

Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

З урахуванням приписів п. 9.4. дію Договору було пролонговано до 31.12.2018.

Пунктами 2.3.1., 2.3.3. Договору встановлено обов`язки споживача виконувати умови цього Договору; оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 1. Додатків №2 Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до Договорі; покази засобів обліку, відповідно до Додатку Перелік об`єктів Споживача, фіксуються 17 числа кожного місяця.

Пунктом 2 Додатків №2 Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до Договору передбачено, що споживач зобов`язаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити Акт про обсяги спожитої електричної енергії у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику.

Згідно з п. 4 Додатку № 5 Порядок розрахунків в редакції до Договору, обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за Актом про обсяги спожитої електроенергії за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію, визначається на підставі поданого споживачем Акта про обсяги спожитої електроенергії, як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 5 Додатку № 5 Порядок розрахунків до Договору).

Пунктом 4.2.1. Договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього Договору (вартість електричної енергії, за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту п. 7 Додатку № 5 Порядок розрахунків до Договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Згідно з п. 7 Додатку № 5 Порядок розрахунків до Договору, у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з червня 2018 по вересень 2018 включно КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський було спожито 1 050 087 кВт.год електричної енергії на суму 1 774 426,78 грн., що підтверджується актами приймання-передавання наданих послуг та рахунками-фактурами на оплату вартості спожитої електричної енергії, які були отримані представником відповідача, про що свідчить підпис останнього в рахунку.

Відповідно до абз. 2 п. 2 Додатку № 5 Порядок розрахунків до Договору, оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користування електричною енергією, рахунків за перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього Договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 10 операційних днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що під час виконання умов цього Договору з питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією.

В матеріалах справи наявні Договори №4079 про закупівлю товару за бюджетні кошти від 20.01.2016 та від 23.01.2017, укладені КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго».

Предметом цих договорів є поставка ПАТ «Одесаобленерго» електричної енергії КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський у 2016-2017 роках (розділ 1 Договорів).

Відповідно до умов п. 11.2 зазначених Договорів особливості взаємовідносин сторін у відповідності до Правил користування електроенергією регулюються договором про постачання електричної енергії №4079 від 14.09.2007.

Неналежне виконання вищевказаних умов договору у частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський заборгованості за спожиту активну електричну енергію у період з червня 2018 по вересень 2018 включно у розмірі 1 127 180,41 грн., що стало підставою для звернення АТ «Одесаобленерго» до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Пункт 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України № 28 від 31.07.1996 (далі- Правил) передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару.

Відповідно до п.п. 1 п. 8.1. Правил, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Згідно із п. 10.2. Правил, споживач зобов`язаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

Як зазначалося раніше, в процесі розгляду справи відповідачем оплачена вартість спожитої електричної енергії в повному обсязі, у зв`язку з чим позивачем зменшено позовні вимоги, а заборгованість становить 336 767,04 грн. та складається з: пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 238432,60 грн.; 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 41578,23 грн.; інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 56756,21 грн.

Враховуючи умови укладених сторонами Договору постачання електричної енергії № 4079 від 14.09.2007 та Договорів №4097 про закупівлю товару за бюджетні кошти від 20.01.2016 і від 23.01.2017, судова колегія не приймає доводи апелянта стосовно того, що з 2016 року КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський не проводить закупівлю електричної енергії та розрахунків за неї за договором № 4079 від 14.09.2007 року, а сам договір фактично не діє, з огляду на відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б свідчили про припинення договору №4079 від 14.09.2007. Крім того, як вже зазначалося, відповідно до умов п.11.2 Договорів про закупівлю за державні кошти (на які посилається відповідач) особливості взаємовідносин сторін за цими договорами у відповідності до Правил користування електроенергією регулюються договором про постачання електричної енергії №4079 від 14.09.2007.

За таких обставин судова колегія вважає позовні вимоги АТ «Одесаобленерго» про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію на підставі Договору про постачання електричної енергії від 14.09.2007 обґрунтованими.

Разом з тим, є помилковим висновок місцевого господарського суду про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 468000 грн., з огляду на наступне.

Як зазначалося раніше, АТ «Одесаобленерго» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до КП Житлово-комунальний сервіс Чорноморський, в якому просило стягнути з відповідача 1 463 947, 45 грн., з яких: 1 127 180, 41 грн. заборгованість за спожиту активну електричну енергію; 238 432,60 грн. пеня за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 41 578,23 грн. -3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії; 56 756,21 грн. інфляційних втрат.

21.11.2018 до Господарського суду Одеської області від АТ Одесаобленерго надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зменшив позовні вимоги на суму 618000 грн., з огляду на сплату відповідачем заборгованості на вказану суму.

Крім того, 17.12.2018 до Господарського суду Одеської області від АТ «Одесаобленерго» надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій позивач зазначив, що відповідачем сплачено заборгованість за спожиту активну електричну енергію в повному обсязі, а заборгованість становить 336 767,04 грн. та складається з: пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 238432,60 грн.; 3% річних, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 41578,23 грн.; інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої електричної енергії у розмірі 56756,21 грн.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. В такому випадку припинення провадження в частині відповідної суми не здійснюється, - про таке зменшення зазначається в описовій частині судового рішення, а предметом спору стає вимога про стягнення суми в зменшеному розмірі.

Таким чином, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов`язковим зазначенням про це як у вступній , так і в описовій частині рішення.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що судом першої інстанції заява про зменшення розміру позовних вимог була прийнята під час розгляду справи.

Разом з тим, в оскаржуваному рішенні Господарського суду Одеської області суд (в резолютивній частині) зазначив, що провадження в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 468000 грн. підлягає припиненню.

Крім того, невірним є розрахунок місцевого господарського суду та припинення провадження по справі саме в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 468000 грн.

З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок Господарського суду Одеської області про припинення провадження у справі №916/2347/18 в частині стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 468000 грн., у зв`язку з чим рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Стосовно стягнення пені, нарахованої за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії у розмірі 238432,60 грн., судова колегія зазначає наступне.

Як зазначалося раніше, п. 4.2.1. Договору від 14.09.2007 передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3.-2.3.4. цього Договору (вартість електричної енергії, за перетікання реактивної електричної енергії), з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Зі змісту п. 7 Додатку № 5 Порядок розрахунків до Договору вбачається, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Відповідно до ст. 220 Господарського кодексу України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. З Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський у період з 03.11.2017 по 31.08.2018 належним чином не виконував договірні зобов`язання в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, у зв`язку з чим відповідачу була нарахована пеня у розмірі 238 432,60 грн.

Стосовно доводів апелянта щодо безпідставного незменшення судом першої інстанції розміру пені, судова колегія зазначає наступне.

Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За положенням частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18).

Cудова колегія звертає увагу, що матеріали справи взагалі не містять клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені та будь-яких доказів, що підтверджували б наявність підстав для такого зменшення, з огляду на що доводи апеляційної скарги в цій частині не приймаються до уваги.

Крім того, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 41 578,23 грн. та інфляційних витрат у розмірі 56 756,21 грн., нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, з огляду на наступне.

Згідно з п. 7 Додатку №5 Порядок розрахунків до Договору, у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

В зв`язку із тим, що КП "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський у період з 06.02.2016 по 31.08.2018 належним чином не виконував договірні зобов`язання в частині своєчасної оплати вартості спожитої активної електричної енергії, відповідачу були нараховані 3% річних на суму 41 578,23 грн., а також інфляційні витрати за червень 2017, липень 2017 вересень 2017, жовтень 2017, листопад 2017, грудень 2017 січень 2018, лютий 2018, березень 2018, квітень 2018 у розмірі 56 756,21 грн.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що зменшення розміру позовних вимог згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір є підставою для повернення відповідної суми судового збору.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що, якщо ж таке зменшення пов`язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині може бути покладений на відповідача.

Частиною 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з тексту поданої позивачем заяви про зменшення позовних вимог, останній просив стягнути з відповідача на його користь суму судового збору, сплачену за подання позову в розмірі 21959,21 грн.

Разом з тим, судовою колегією встановлено, що на час звернення до суду з позовною заявою 22.10.2018 про стягнення заборгованості, позивачем зазначалося, що сума заборгованості за спожиту активну електричну енергію становить 1 127180,41 грн., яка в подальшому в ході розгляду справи була в повному обсязі спдачена, у зв`язку з чим позивачем було зменшено розмір позовних вимог на вказану суму.

Судовою колегією перевірено доводи позивача щодо наявності суми основного боргу на час звернення з позовом та досліджено матеріали справи і встановлено, що на час звернення до суду з позовом розмір існуючої основної заборгованості з урахуванням здійснених оплат у відповідача становив не 1127180,41 грн., а 1077180,41 грн. Зазначена заборгованість була сплачена відповідачем в ході розгляду справи, що і стало підставою для зменшення позовних вимог.

З огляду на зазначене, а також враховуючи вимоги ст. ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції помилково здійснено розподіл судових витрат та стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 5051,51 грн., оскільки в даному випадку за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню судовий збір в сумі 21209,15 грн.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.2 ч.1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Пунктом 4 ч.1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року по справі №916/2347/18 підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року по справі №916/2347/18 частковому скасуванню з викладенням резолютивної частини в редакції суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 129 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 269-271, 273, 275, 280-284, 287 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Чорноморський на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року по справі №916/2347/18 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 року по справі №916/2347/18 скасувати частково, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" до Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс Чорноморський (вул.Ак.Вільямса, 81/4, Одеса, Одеська область, 65089 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Одесаобленерго" (вул.Миколи Боровського,28Б, Одеса, Одеська область, 65031 ) пеню, нараховану за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 238 432,60 грн.; 3% річних нарахованих за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, у розмірі 41 578,23 грн.; інфляційні витрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожиті активної електричної енергії, у розмірі 56 756,21 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 21209,15 грн.»

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Савицького Я.Ф. 24.06.2019 року у відрядженні повний текст постанови складено та підписано 25.06.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

А.І. Ярош