ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" червня 2019 р. Cправа № 902/391/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача: Сковоронського І.В.,

у відсутності відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Фермерського господарства "СВК "Надія" (вул. Нове Життя, буд. 24, с. Дружне, Калинівський район, Вінницька область, 22453)

до: Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422)

про стягнення 139 509 грн 04 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Фермерським господарством "СВК "Надія" подано позов до Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України про стягнення 139 509 грн 04 коп., з яких: 122 500 грн 00 коп. основний борг та 17 009 грн 04 коп. пеня за договором оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) б/н від 04.05.2018.

Ухвалою суду від 15.05.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/391/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до розгляду по суті на 04.06.2019.

04.06.2019 через канцелярію суду надійшла заява представника позивача про відшкодування судових витрат у справі.

За результатами проведеного судового засідання (04.06.2019) за участю представника позивача, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі відповідачу, суд ухвалив відкласти розгляд справи до 21.06.2019, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

20.06.2019 через канцелярію суду надійшла заява №19/06-19 від 19.06.2019 за підписом директора відповідача про відкладення розгляду справи, мотивована наміром останнього укласти договір про надання юридичних послуг з адвокатом або фахівцем в області права з метою захисту своїх прав в Господарському суді Вінницької області.

В судове засідання 21.06.2019 з`явився представник позивача, представник відповідача правом участі в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ухвалою суду, яка направлялася рекомендованою поштовою кореспонденцією.

Окрім того, зі змісту заяви №19/06-19 від 19.06.2019 директора відповідача про відкладення розгляду справи суд констатує, що про призначене судове засідання 21.06.2019 останньому достеменно відомо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про час і місце розгляду судової справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Розгляд справи 21.06.2019 здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку, що остання підлягає відхиленню з підстав необґрунтованості, оскільки як свідчать матеріали справи відповідачем отримано ухвалу суду про відкриття провадження у справі 17.05.2019 р., тобто в отаннього було достатньо часу (понад один місяць) для забезпечення представництва інтересів Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААНУ у суді адвокатом. Про відхилення даної заяви постановлену ухвалу, зафіксовану у протоколі судового засідання.

Крім того, суд зазначає, що неявка представника відповідача не є перешкодою для розгляду справи. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення з відповідачем договору оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) б/н від 04.05.2018, відповідно до умов якого Фермерським господарством "СВК "Надія" передано Уладово-Люлинецькій дослідно-селекційній станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААНУ в тимчасове платне користування трактор і сівалку під керування водія СВК "СВК "Надія".

Однак, за твердженням позивача, відповідачем не сплачено оренду плату за користування технікою з екіпажем в сумі 122 500 грн 00 коп., в обумовлений Договором строк.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення відповідача 139 509 грн 04 коп. за договором б/н від 04.05.2018.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не надав.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

04.05.2018 між Фермерським господарством "СВК "Надія" (в Договорі - "Орендар") та Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України (в Договорі - "Орендодавець") укладено договір б/н оренди сільськогосподарської техніки з екіпажем (водієм) (далі по тексту Договір).

Відповідно п. 1.1 Договору у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Орендодавець зобов`язався передати Орендарю в тимчасове платне володіння та користування трактор NEW HOLLAND T 6050, сівалку ГАЗПАРО, визначені у цьому Договорі (далі йменується «Техніка»), а Орендар зобов`язався прийняти в тимчасове володіння та користування техніку під керуванням екіпажу (водія) Орендодавця і сплачувати Орендодавцю орендну плату.

Сторони погодили, що техніка використовуватиметься Орендарем для виконання останнім сільськогосподарських робіт: посів соняшника, кукурудзи на площі 175 га (п.1.3. Договору).

Техніка передається Орендарю до виконання робіт актом приймання-передачі (згідно з п.2.1. Договору).

Строк оренди становить з 04.05.2018 по 14.05.2018 (п. 3.1. Договору).

Розмір орендної плати становить: 700, 00 грн (у т.ч. ПДВ-116, 67 грн) за 1 га (п.4.1. Договору).

Орендна плата вноситься шляхом перерахування на поточний рахунок Орендодавця згідно виставленого рахунку (п. 4.2. Договору).

Сторони дійшли згоди, що у разі прострочення сплати орендних платежів Орендар сплачує Орендодавцю пеню в розмірі 28 % річних від суми боргу за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 8.1 Договору).

На виконання умов Договору між сторонами підписано акт приймання - передачі техніки від 04.05.2018, відповідно до якого Фермерським господарством "СВК "Надія" передано, а Уладово-Люлинецькою дослідно-селекційною станцією Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України прийнято в оренду (тимчасове платне користування) техніку (трактор NEW HOLLAND T 6050, сівалку ГАЗПАРО) (а.с.12).

Сторонами також підписано акт, який засвідчив факт повернення орендарем орендодавцю зазначеної техніки від 10.05.2018 (а.с.13).

10.05.2018 сторонами підписано акт №1 виконаних робіт, яким останні підтвердили виконання Фермерським господарством "СВК "Надія" робіт (надання послуг) з оренди трактора NEW HOLLAND T 6050 по Договору на загальну суму 122500,00 грн з ПДВ.

Згідно з п.4.2. Договору орендна плата вноситься згідно виставленого рахунку.

Так, позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000003 від 10.05.2018 на загальну суму 122500,00 грн з ПДВ. В рахунку зазначено, що останній дійсний до сплати до 15.05.2018.

Позивач вказує, що звертався до відповідача з претензією щодо оплати виконаних послуг. У матеріалах справи містяться докази направлення відповідачу вимоги №19/04-17-1 від 17.04.2019 про погашення заборгованості.

Водночас як слідує з матеріалів справи, відповідачем взяті на себе зобов`язання за договором не виконано та орендні платежі останнім не сплачено.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість із оплати орендної плати в загальній сумі, що складає 122500,00 грн.

Несплата відповідачем орендної плати у строки обумовлені договором слугувала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

З моменту укладення сторонами договору №б/н від 04.05.2018 між ними виникли зобов`язання, які мають правову природу договору оренди майна, а відтак правовідносини, які виникли у зв`язку з його виконанням регулюються положеннями глави 58 ЦК України, глави 30 ГК України.

У відповідності до ч.ч. 1, 6 ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст.286 ГК України).

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України)

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких останній звернувся, оскільки матеріалами справи підтверджено факт користування відповідачем майном та відсутність повної та своєчасної оплати зі сторони останнього за орендоване майно.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 122500,00 грн. заборгованості є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Окрім суми основного боргу позивачем з огляду на невиконання умов договору заявлено до стягнення пеню в розмірі 28% річних за кожний день прострочення відповідно до п. 7.3. Договору.

У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позивачем невірно визначено періоди нарахування пені з урахуванням приписів ст. 232 Господарського кодексу України.

Судом здійснено перерахунок пені за допомогою програми "ЛІГА.ЗАКОН", визначивши правильні періоди нарахування з 16.05.2018 по 16.11.2018. При цьому отримана згідно перерахунку сума пені перевищила суму, яку просить стягнути позивач.

Таким чином стягненню підлягає пеня у визначеному позивачем розмірі, тобто 17009, 04 грн.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

Також згідно заяви про відшкодування судових витрат (№б/н від 04.06.2019) позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2092, 64 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи 02.04.2019 між Адвокатським бюро "Максимчук та партнери" та Фермерським господарством "СВК "Надія" (Клієнт) укладено договір №01-04/2019 про надання правової допомоги, відповідно до 1.1. якого адвокатське бюро зобов`язується надавати Клієнту правову допомогу (послуги адвоката) зі всіх видів адвокатської діяльності, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати при її наданні на визначених договором умовах.

Адвокатським бюро надано детальний опис робіт (наданих послуг), згідно якого загальний розмір витрат на правничу допомогу складає 5000,00 грн.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Також в матеріалах справи містяться ордери на надання правової допомоги ВН № 054401 від 07.05.2019, ВН №054408 від 03.06.2019, виданих Адвокатським бюро "Максимчук та партнери" та платіжне доручення №134 від 03.06.2019 р. про сплату Фермерським господарством "СВК "Надія" Адвокатському бюро "Максимчук та партнери" 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Таким чином, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими та підтвердженими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду відповідачем не подавалось.

У п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на відповідача в заявленій позивачем сумі - 5000,00 грн.

Окрім того, в силу приписів ст. 129 ГПК підлягають віднесенню на відповідача і витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Уладово- ОСОБА_1 дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків НААНУ (вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422, ) на користь Фермерського господарства "СВК "Надія" (вул. Нове Життя, буд. 24, с. Дружне, Калинівський район, Вінницька область, 22453, код ЄДПРОУ 37663161) 122500 грн основного боргу, 17009,04 грн пені, 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2092,64 грн витрат на сплату судового збору.

3. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 26 червня 2019 р.

Суддя А.А.Тварковський

віддрук. 4 прим.:

1 - до справи;

2, 3 - позивачу - вул. Нове Життя, буд. 24, с. Дружне, Калинівський район, Вінницька область, 22453; представнику позивача - Сковоронському І.В. - вул. П.Колісника, 10, с. Степанівка, Вінницький район, Вінницька область, 23255;

4 - відповідачу - вул. Семполовського, буд. 15, с. Уладівське, Калинівський район, Вінницька область, 22422.