ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/4196/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 03.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 30.08.2018 (повний текст складено 12.09.2018)

у справі №910/4196/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко"

до Національного банку України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача:

1) Публічне акціонерне товариство "Укргазпромбанк"

2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 53 951 816, 05 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" (далі - позивач, ТОВ «ТД «Санко») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Національного банку України (далі - відповідач, НБУ) матеріальної шкоди в розмірі 53951816,05 грн.з посиланням на ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем на підставі укладеного з ПАТ «Укргазпромбанк» договору банківського рахунку № 8421 від 28.08.2014, на поточному рахунку були розміщені грошові кошти загалом в сумі 53 951 816,05 грн. В подальшому, позивачем було надано до виконання до банку платіжні доручення на перерахування грошових коштів на загальну суму 53950000,00 грн., а саме: №84 від 09.02.2015 на суму 5100000,00 грн., №86 від 09.02.2015 на суму 2852000,00 грн., №75 від 23.02.2015 на суму 3000000,00 грн., №76 від 23.02.2015 на суму 3852000,00 грн., №78 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., №79 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., №80 від 23.02.2015 на суму 5500000,00 грн., №81 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн. №82 від 23.02.2015 на суму 4146000,00 грн., №83 від 23.02.2015 на суму 4500000,00 грн. №86 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн. №87 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., які виконані банком не були і кошти за ними не перераховані за розпорядженням позивача. В подальшому, позивач звернувся до банку з вимогою про розірвання договору та повернення грошових коштів, проте, кошти позивачу повернуті не були. Крім того, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом № 2126 від 03.07.2015 повідомлено позивача про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим запроваджено тимчасову адміністрацію і подальша діяльність банку здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За твердженнями позивача, бездіяльність Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про Національний банк України", призвела до негативних фінансово-економічних наслідків в ПАТ "Укргазпромбанк", внаслідок чого позивач зазнав порушення свого майнового права в частині неповернення грошових коштів в сумі 53951816,05 грн., які зберігались на його поточному рахунку в ПАТ "Укргазпромбанк". У зв`язку із вказаним, товариство з обмеженою відповідальністю " Торговий дім " Санко " просило стягнути з Національного банку України завдану матеріальну шкоду в розмірі 53951816,05 грн.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що Національний банк України не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України. Крім того, позивачем не було доведено наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, в тому числі і вини. Крім того, відсутній факт і заподіяння шкоди, оскільки на даний час триває процедура ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» і здійснюється виплата грошових коштів кредиторам згідно встановленої черговості у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивачем не доведено, що майнова шкода заподіяна йому у зв`язку із встановленням факту протиправної бездіяльності Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів та банківських рахунках ПАТ «Укргазпромбанк». Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 в позові відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що порушення права позивача щодо отримання ним коштів, розміщених на рахунку у ПАТ "Укргазпромбанк" не відбулось, оскільки на даний момент триває процедура ліквідації ПАТ "Укргазпромбанк", здійснюється продаж активів банку, а за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку здійснюється задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб ". Натомість, позивач не надав суду доказів того, що діями відповідача завдана йому матеріальна шкода в розмірі 53951816,05 грн.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко") звернувся до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" - в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при винесенні рішення порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Зокрема, скаржник посилався на те, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано оцінку доводам позивача стосовно того, що судовими рішеннями в межах справи № 826/26255/15 надано оцінку протиправності бездіяльності відповідача і встановлені судовими рішеннями у даній справі обставини не підлягають повторному доказуванню в силу ст. 75 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, скаржник посилався на те, що в діях відповідача наявний склад цивільного правопорушення, позивачем доведено наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, що згідно з приписами ст. 1173 Цивільного кодексу України є підставою для відшкодування завданої позивачу шкоди в заявленому до стягнення розмірі.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.

Згідно п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 року в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд, ідентифікаційний код 42262953.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 в газеті "Голос України" №185 (6940) опубліковано повідомлення голови Північного апеляційного господарського суду про початок роботи новоутвореного суду. Зважаючи на викладене Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

Частиною 5 статті 31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 передана до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2018, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.11.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 призначено на 06.12.2018.

16.11.2018 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, відповідач зазначав, що порушення права позивача щодо отримання ним коштів розміщених на рахунку у ПАТ «Укргазпромбанк» - не відбулося, оскільки на даний час триває процедура ліквідації ПАТ «Укргазпромбанк» і здійснюється виплата грошових коштів кредиторам згідно встановленої черговості у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, позивачем не доведено, що майнова шкода заподіяна йому у зв`язку із встановленням факту протиправної бездіяльності Національного банку України щодо невжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів та банківських рахунках ПАТ «Укргазпромбанк». Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України «Про банки і банківську діяльність», Національний банк України не відповідає за зобов`язаннями банків, а банки не відповідають за зобов`язаннями Національного банку України, якщо інше не передбачено законом або договором.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018, у зв`язку з перебуванням судді Калатай Н.Ф., яка не є головуючими суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №910/4196/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.12.2018 для розгляду справи №910/4196/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 сформовано колегію суддів у складі: Зубець Л.П. (головуючий суддя), судді: Мартюк А.І., Дідиченко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 справу №910/4196/18 прийнято до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Дідиченко М.А., для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018. Розгляд справи вирішено здійснити в раніше призначеному судовому засіданні 06.12.2018.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2018 оголошено перерву до 24.01.2019.

21.01.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач наголошував на тому, що порушення права позивача на отримання ним коштів, розміщених на рахунку у ПАТ «Укргазпромбанк» відбулося ще у лютому 2015 року, коли в порушення умов договору банківського рахунку №8421 від 28.08.2014, ПАТ «Укргазпромбанк» не виконало платіжних доручень позивача на загальну суму 53 950 000,00 грн. Позивач наголошує, що жодного продажу активів неплатоспроможного банку - не відбувається, кредиторські вимоги жодної черги не задовольняються. При цьому, судовими рішеннями у справі № 826/26255/15 встановлено протиправність бездіяльності відповідача, що підлягає врахуванню при вирішенні даного спору в силу приписів ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 оголошено перерву до 25.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 оголошено перерву до 21.03.2019 у зв`язку з необхідністю витребування у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб деталізований письмовий звіт з підтверджуючими доказами щодо поточного стану погашення кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2019 оголошено перерву до 11.04.2019 у зв`язку з необхідністю повторного витребування у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб деталізований письмовий звіт з підтверджуючими доказами щодо поточного стану погашення кредиторських вимог Публічного акціонерного товариства "Укргазпромбанк".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18, оголошено перерву до 06.05.2019.

17.04.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб надана копія звіту про виплати та надходження ПАТ «Укргазпромбанк».

У зв`язку із перебуванням судді Дідиченко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці, здійснити розгляд справи №910/4196/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018, призначеної на 06.05.2019 у визначеному складі суду - неможливо.

Порядок визначення/зміни складу господарського суду врегульовано ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом абз. 2 ч. 10 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України якщо зі складу колегії суддів не може продовжувати розгляд справи суддя, який не є суддею-доповідачем у такій справі, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом, заміна такого судді з ініціативи судді-доповідача за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою з числа резервних суддів.

У разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження (ч. 14 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 прийнято справу №910/4196/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді Мартюк А.І., Калатай Н.Ф., призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2019.

Представник скаржника в судовому засіданні 03.06.2019 підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні 03.06.2019 представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як таке, що ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання 03.06.2019 ПАТ "Укргазпромбанк" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повноважних представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, інших заяв чи клопотань не подавали.

Суд апеляційної інстанції, керуючись ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку, що явка ПАТ "Укргазпромбанк" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання 03.06.2019 обов`язковою не визнавалась, а отже, неявка в судове засідання представників третіх осіб, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом - не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджується та встановлено судом апеляційної інстанції, 28.08.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю " Торговий дім "Санко", як клієнтом, та публічним акціонерним товариством "Укргазпромбанк" укладений договір банківського рахунку № 8421, за умовами якого банк зобов`язався відкрити позивачу поточний рахунок у погоджених між сторонами договору валютах та зобов`язався приймати і здійснювати операції за рахунком відповідно до чинного законодавства України і умов договору.

На підставі укладеного договору № 8421 від 28.08.2018 банком відкрито позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 , на якому позивачем розміщено грошові кошти, і станом на 26.06.2015 залишок на рахунку позивача складав 53 951 816,05 грн.

Згідно частин 1 та 3 статті 1066 та статей 1074, 1089 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. На банк покладено обов`язок, за дорученням платника та його грошових коштів, розміщених на рахунку в банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

В подальшому, позивачем було надано до виконання до банку платіжні доручення на перерахування грошових коштів на загальну суму 53950000,00 грн., а саме: №84 від 09.02.2015 на суму 5100000,00 грн., №86 від 09.02.2015 на суму 2852000,00 грн., №75 від 23.02.2015 на суму 3000000,00 грн., №76 від 23.02.2015 на суму 3852000,00 грн., №78 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., №79 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., №80 від 23.02.2015 на суму 5500000,00 грн., №81 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн. №82 від 23.02.2015 на суму 4146000,00 грн., №83 від 23.02.2015 на суму 4500000,00 грн. №86 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн. №87 від 23.02.2015 на суму 5000000,00 грн., які виконані банком не були і кошти за ними не перераховані за розпорядженням позивача.

Листами від 17.02.2015 № 1221-3, від 12.03.2015 № 1220-4 позивач просив ПАТ "Укргазпромбанк" перерахувати кошти згідно наданих платіжних доручень.

Згідно з заявою від 30.06.2015, позивач звернувся до банку з вимогою про розірвання договору та повернення грошових коштів, проте, кошти позивачу повернуті не були.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 07.04.2015 № 217 «Про віднесення ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07.04.2015 № 70 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», згідно з яким з 08.04.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», , МФО 320843, місцезнаходження: Дніпровська набережна, 13, м. Київ, 02098. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» призначено Ожга Євгенія Вікторовича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» запроваджено строком на 3 місяці з 08.04.2015 по 07.07.2015 включно.

В подальшому, з метою забезпечення збереження активів неплатоспроможного банку ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», запобігання втрати майна та збитків банку і Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, керуючись частиною четвертою статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 128 від 06 липня 2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» до 07 серпня 2015 включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» Ожга Євгенія Вікторовича до 07 серпня 2015 включно.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 14 вересня 2015 № 602 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 14 вересня 2015 № 168 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з даним рішенням було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» з 15 вересня 2015 до 14 вересня 2017, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора «УКРГАЗПРОМБАНК» Ожго Євгенію Вікторовичу строком на 2 роки з 15 вересня 2015 до 14 вересня 2017 включно.

Учасниками справи не заперечувалось, що процедура ліквідації ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» продовжувалась і на даний час не завершена, строк ліквідації визначено станом на момент проголошення даної постанови до 14.09.2019, що учасниками спору не заперечувалось.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом № 2126 від 03.07.2015 повідомлено позивача про віднесення ПАТ «Укргазпромбанк» до категорії неплатоспроможних, у зв`язку з чим запроваджено тимчасову адміністрацію і подальша діяльність банку здійснюється з урахуванням норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Крім того, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб листом № 244 від 05.02.2016 повідомлено позивача про те, що згідно Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Укргазпромбанк», розмір акцептованих вимог ТОВ «ТД «Санко» складає 53 951 816,05 грн. і підлягають задоволенню у 7 чергу.

Звертаючись з позовом, позивач послався на ймовірність того, що його вимоги в сумі 53951816,05 грн., які зберігались на його поточному рахунку в ПАТ "Укргазпромбанк", задоволені не будуть, оскільки сума зобов`язань банку значно перевищує суму вартості активів, за рахунок яких будуть задоволені вимоги кредиторів.

Крім того, позивач зазначав, що бездіяльність Національного банку України, який не вжив своєчасних заходів, згідно вимог ст. 55 Закону України "Про Національний банк України", призвела до негативних фінансово-економічних наслідків ПАТ "Укргазпромбанк", що, в свою чергу, унеможливлює повернення депозитних вкладів, а тому позивач звернувся до адміністративного суду з позовом до Національного банку України про визнання протиправною бездіяльності Національного банку України.

Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016 у справі № 826/26255/15 адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «САНКО» - задоволено повністю:

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з листопада 2014 року по квітень 2015 року - щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ"УКРГАЗПРОМБАНК" на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог ст. 73 Закону України "Про банки та банківську діяльність", норм Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою САМЕLS.

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України в період з серпня 2011 року по вересень 2014 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ"УКРГАЗПРОМБАНК" на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ "УКРГАЗПРОМБАНК" та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог ст. 73 Закону України "Про банки та банківську діяльність", норм Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою САМЕLS;

- визнано протиправною бездіяльність Національного банку України щодо не вжиття належних заходів забезпечення захисту законних інтересів вкладників і кредиторів щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках публічного акціонерного товариства "УКРГАЗПРОМБАНК", яка виразилась у порушенні строків: надання публічному акціонерному товариству "УКРГАЗПРОМБАНК" результатів інспекційної перевірки за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року встановлених статтею 19 Господарського кодексу України; повідомлення Публічному акціонерному товариству "УКРГАЗПРОМБАНК" про встановлення рейтингової оцінки за системою САМЕLS за результатами інспекційної перевірки за період з серпня 2011 року по вересень 2014 року.

Рішення суду адміністративної юрисдикції мотивовано наступним:

- в період з жовтня 2014 року по квітень 2015 Національний банк України, не вчинив жодних необхідних обов`язкових заходів впливу та контролю з метою недопущення подальшого порушення норм банківського законодавства та відновлення платоспроможності та фінансової стабільності ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», що призвело в подальшому до фактичної ліквідації банку та нанесення значних матеріальних збитків у вигляді неповернутих грошових коштів майже усім кредиторам з акцептованими вимогами.

- з урахуванням виставленої оцінки за рейтинговою системою CAMELS, відповідач, знову ж таки не вжив будь-яких адекватних, негайних та рішучих дій, не прийняв своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» за результатами інспекційної перевірки, що призвело, як наслідок, до значного погіршення фінансового стану та рейтингу ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» за період з серпня 2011 по вересень 2014.

- зважаючи, по-перше, на встановлені у Звіті інспектування численні порушення ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», по-друге, на необхідність, в контексті загальної рейтингової оцінки ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» за системою CAMELS та рейтингових оцінок за складовими системи CAMELS, негайних конкретних дій служби банківського нагляду, потребу посиленого контролю з боку служби банківського нагляду з метою забезпечення належного вирішення керівництвом проблем банку, необхідність рішучих дій служби банківського нагляду щодо поліпшення стану надходжень та запобігання втраті капіталу, у тому числі обмеження, зупинення або припинення проведення окремих видів здійснюваних банком операцій з високим рівнем ризику та вжиття інших заходів, передбачених Положенням про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS, по-третє, на широкий спектр інструментів (заходів) впливу (реагування), який наявний у відповідача згідно з чинним законодавством України для реагування у подібних ситуаціях, натомість з моменту закінчення інспекційної перевірки до моменту прийняття постанови Правлінням Національного банку України від 07.04.2015 № 217 «Про віднесення ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» до категорії неплатоспроможних», пройшло майже шість місяців, то суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Національного банку України, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016 у справі № 826/26255/15 залишена без змін. Зокрема, в ухвалі судом апеляційної інстанції адміністративної юрисдикції зазначено, що:

- Враховуючи вищевикладене та зважаючи на встановлені у Звіті інспектування численні порушення допущені ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», необхідність (в контексті загальної рейтингової оцінки ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» за системою CAMELS та рейтингових оцінок за складовими системи CAMELS), негайних конкретних дій служби банківського нагляду, потребу посиленого контролю з боку служби банківського нагляду з метою забезпечення належного вирішення керівництвом проблем банку, необхідність рішучих дій служби банківського нагляду щодо поліпшення стану надходжень та запобігання втраті капіталу, у тому числі обмеження, зупинення або припинення проведення окремих видів здійснюваних банком операцій з високим рівнем ризику та вжиття інших заходів, передбачених Положенням про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою CAMELS, широкий спектр інструментів (заходів) впливу (реагування), який наявний у відповідача згідно з чинним законодавством України для реагування у подібних ситуаціях, колегія суддів приходить до висновку про протиправну бездіяльність Національного банку України в періоди з листопада 2014 року по квітень 2015 року щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» на підставі проведеної перевірки та складеного Звіту про інспектування ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК» за період з 01.08.2011 по 01.09.2014 та встановленої рейтингової оцінки САМЕLS, що є порушенням вимог ст. 73 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 5 гл. 2., п. 4 гл. 3, п. 5 гл. 4, п. 5 гл. 5, п. 4 гл. 6 Положення про порядок визначення рейтингових оцінок за рейтинговою системою САМЕLS;

- визнано необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач не є належною стороною у справі, оскільки останній є кредитором ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», а допущена протиправна бездіяльність відповідача призвела до порушень його прав та законних інтересів;

- не взято до уваги доводи апелянта про те, що приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції втрутився в діяльність НБУ та перебрав на себе його дискреційні повноваження, оскільки оскаржуваною постановою не зобов`язано відповідача прийняти конкретне рішення, а лише визнано протиправною його бездіяльність, щодо невжиття адекватних, негайних та рішучих дій, неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.11.2016 ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2016 та постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.03.2016 у справі № 82626255/15 - залишені без змін.

Частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи № 826/26255/15, які набрали законної сили, встановлено факти порушення з боку Національного банку України прав позивача та інших вкладників і кредиторів ПАТ "Укргазпромбанк" щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Укргазпромбанк", порушення строків проведення інспекційної планової перевірки і повідомлення банку результатів, та неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ " Укргазпромбанк ".

У зв`язку із встановленим судом фактом неправомірної бездіяльності відповідача, позивач звернувся з позовом про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої Національним банком України неправомірною бездіяльністю.

Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

За результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду (ст. 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів.

Ліквідація банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з моменту внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на час як ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, так і на момент розгляду справи судом апеляційної інстанції, процедура ліквідації ПАТ "Укргазпромбанк" триває, здійснюється виплата грошових коштів кредиторів згідно встановлених черг у відповідності до вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Вказані відомості є загальнодоступними на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ( http://www.fg.gov.ua/not-paying/liquidation/113-ukrgazprombank ).

Вимоги позивача в розмірі 53 951 816,05 грн., згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включені до 7 черги, що також підтверджується листом № 244 від 05.02.2016.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У таких справах по-перше, підлягає встановленню невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування вимогам закону чи іншим правовим актам; по-друге, суд встановлює, чи порушуються суб`єктивні цивільні права й охоронювані законом інтереси фізичної або юридичної особи цим рішенням, дією чи бездіяльністю. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У спорі, що розглядаються, доведення самого факту наявності шкоди є передумовою для встановлення наявності порушеного цивільного права.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність особи у вигляді обов`язку відшкодувати шкоду наступає лише за наявності в сукупності певних умов, які разом утворюють склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між поведінкою і шкодою, вини.

Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Вина є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України, є органи державної влади або місцевого самоврядування, в яких реалізується їхня деліктність. Згідно зі ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органами місцевого самоврядування відповідно до ст. 140 Конституції України є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління.

Також особливий статус Національного банку України визначений в Рішенні Конституційного Суду України від 26.02.2009 № 6-рп/2009, відповідно до пункту 3.1 якого Конституція України визначила правовий статус Національного банку України як центрального банку держави, основною функцією якого є забезпечення стабільності грошової одиниці України (ст. 99). Особливість юридичного статусу Національного банку України полягає в тому, що, з одного боку, він має публічно-правовий статус особливого центрального органу державного управління, самостійного у своїй діяльності від органів державної влади (ст. 6, 7, 24, 25, 53 Закону України "Про Національний банк України"), а з іншого - цивільно-правовий статус як юридичної особи, яка має відокремлене майно, що є об`єктом права державної власності і перебуває в його повному господарському віданні, та може вчиняти певні цивільно-правові правочини з комерційними банками, державою (ст. 4, 29, 31, 42 Закону України "Про Національний банк України").

Отже, Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, самостійним у своїй діяльності від органів державної влади, тобто не є суб`єктом відповідальності в розумінні ст. 1173 Цивільного кодексу України.

Таким чином, позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди, має довести наявність всіх чотирьох елементів господарського правопорушення, в тому числі і вини.

В свою чергу, матеріалами прави підтверджується та не заперечувалось учасниками справи, що позивач є акцептованим кредитором ПАТ "Укргазпромбанк" на підставі договору банківського рахунку № 8421 від 28.08.2014. Зобов`язальні відносини між позивачем та банком по договору банківського рахунку не припинились і позивач є кредитором банку, відтак це виключає можливість стверджувати про наявність обставин для зобов`язання з відшкодування шкоди за рахунок Національного банку України в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України, зокрема і з підстав відсутності складу цивільного правопорушення в діях відповідача.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що звернення позивача з позовом про відшкодування шкоди в сумі 53 951 816,05 грн, завданої внаслідок бездіяльності Національного банку України, є передчасним, оскільки позивач є акцептованим кредитором, тобто позивачем не доведено факту завданої йому шкоди.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує, що задоволення вимог позивача як за судовим рішенням, так і внаслідок процедури згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» призведе до подвійного відшкодування позивачу його вимог, що не допускається. При цьому, оскільки банк перебуває у процедурі ліквідації, а отже, вимоги Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними по відношенню до позивача щодо відповідних грошових вимог, і нормами наведеного закону передбачено спеціальний порядок погашення акцептованих вимог кредиторів в порядку визначеної черговості.

При цьому, дійсно, судовими рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій в межах справи № 826/26255/15, які набрали законної сили, встановлено факти порушення з боку Національного банку України прав позивача та інших вкладників і кредиторів ПАТ "Укргазпромбанк" щодо безпеки збереження коштів на банківських рахунках ПАТ "Укргазпромбанк", порушення строків проведення інспекційної планової перевірки і повідомлення банку результатів, та неприйняття своєчасно рішення про застосування адекватного заходу впливу до ПАТ "Укргазпромбанк". Проте, наявність вказаних судових рішень покладає як на Національний банк України, так і на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб обов`язок вчинити дії у відповідності до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Закону України «Про Національний банк України» щодо відновлення прав позивача на спірні кошти шляхом реалізації визначених наведеними законами дискреційних повноважень, а не зобов`язує Національний банк України відшкодувати за вимогою позивача певну суму, яку останній визначає як шкоду.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ТД «Санко» про стягнення з Національного банку України матеріальної шкоди в розмірі 53951816,05 грн.з посиланням на ст. 1166 Цивільного кодексу України - не є законними та обґрунтованими, не були доведені належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст. ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України. а отже, задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. (п. 58 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Серявін проти України"). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади обов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі № 910/4196/18 - відсутні.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене Північний апеляційний господарський суд визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.08.2018 у справі №910/4196/18 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Санко".

4. Матеріали справи №910/4196/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай