РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2019Справа № 910/3144/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Кирилюк Т.Ю., при секретарі судового засідання Максимець В.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Скайлайн Солюшнз"

про стягнення 1 106 595,57 грн.

за участю представників:

позивача: Панченко Ю.В.

відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Скайлайн Солюшнз" про стягнення 1 106 595, 57 грн., у тому числі 814 850, 88 грн. - основного боргу, 199 441, 80 грн. - пені, 17 568, 12 грн. - штрафу, 16 727, 56 грн. - 3 % річних та 58 007, 21 грн. - інфляційні втрати.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав зобов`язання за договором поставки № П-736329/03/18 від 17.04.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3144/19, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.04.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 08.04.2019 відповідач подав заяву про відкладення розгляду справи. Мотивуючи заяву тим, що директор знаходиться у службовому відрядженні.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи першу неявку відповідача, суд вважав за доцільне клопотання відповідача в частині відкладення розгляду справи задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 підготовче засідання відкладено до 14.05.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 14.05.2019 позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю направити у судове засідання повноважного представника.

У судовому засіданні 14.05.2019 розглянуто подане позивачем клопотання та задоволено судом, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2019 підготовче засідання відкладено до 04.06.2019.

У судовому засіданні 14.05.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів.

У судовому засіданні 04.06.2019 судом постановлено ухвалу не виходячи до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/3144/19 до судового розгляду по суті на 25.06.2019.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 25.06.2019 представник відповідача подав клопотання про зменшення неустойки.

Відповідно до частини другої статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Жодних доказів, що підтверджують неможливість подати клопотання про зменшення неустойки у підготовчому провадженні, відповідачем не надано.

Враховуючи приписи частини другої статті 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишив клопотання відповідача без розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні 25.06.2019 підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання, призначене для розгляду справи по суті не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 25.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Скайлайн Солюшнз" (відповідач) 17.04.2018 укладено договір поставки № П-736329/03/18, відповідно до якого позивач зобов`язався передати у встановлений договором термін у власність відповідачу металопродукцію, а останній прийняти та оплатити вартість товару.

Відповідно до пункту 3.1 договору поставки № П-736329/03/18 від 17.04.2018 сума договору складає загальну вартість поставленого товару, зазначену в усіх рахунках, які були виставлені позивачем для оплати відповідачу або у видаткових накладних.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Строк дії договору відповідно до пункту 9.1 сторони встановили з моменту підписання до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між сторонами.

Позивач у період з квітня 2018 року по липень 2018 року поставив, а відповідач прийняв металопродукцію на загальну суму 2 369 438, 72 грн., що підтверджується видатковими накладними № 91976684 від 27.04.2018 на суму 4 587, 84 грн., № 92038967 від 12.06.2018 на суму 438 768, 00 грн., № 92045649 від 15.06.2018 на суму 430 849, 80 грн., № 92047832 від 18.06.2018 на суму 402 039, 00 грн., № 92049378 від 21.06.2018 на суму 214 787, 94 грн., № 92064034 від 27.06.2018 на суму 444 980, 95 грн., № 92072695 від 05.07.2018 на суму 433 425, 19 грн., довіреностями № 45 від 27.04.2018, № 72 від 11.06.2018, № 90 від 04.07.2018.

Відповідно до пункту 3.4 договору поставки № П-736329/03/18 від 17.04.2018 (в редакції додаткової угоди № 1 від 17.04.2018) оплата товару здійснюється відповідачем шляхом передплати 100 % вартості товару в терміни, які вказані в рахунках позивача. Позивач має право поставити відповідачу товар без попередньої оплати. В даному випадку відповідач оплачує поставлений товар у розмірі 100 % від вартості поставленого товару протягом чотирнадцяти календарних днів з дати поставки.

Втім, відповідач в порушення умов договору поставки № П-736329/03/18 від 17.04.2018 у повному обсязі не сплатив вартість товару, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 814 850, 88 грн.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно статті 173 Господарського кодексу України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частиною першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 Цивільного кодексу України

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України, підставами для виникнення зобов`язань можуть бути різні юридичні факти. Зобов`язання можуть виникати з договорів, у тому числі з кредитних правовідносин.

Основні зобов`язання, що виникли у позивача внаслідок укладення договору це поставка і передача товару, у відповідача - прийняття товару та оплата його вартості.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, неодноразово, 11.10.2018 та 28.11.2018 звертався до відповідача з вимогами про сплату заборгованості. Зобов`язання відповідачем виконані лише частково.

Оскільки факт поставки металопродукції позивачем підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, встановлений строк остаточного розрахунку сплинув, а доказів оплати вартості товару у повному обсязі суду не надано, позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 814 850, 88 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач вчинив господарське правопорушення, яке полягало у невиконанні прийнятих на себе зобов`язань за господарським договором в частині сплати заборгованості за поставку металопродукції.

Статті 216-218 Господарського кодексу України передбачають, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема, є господарські санкції.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відповідачем не надано суду будь-яких підтверджень того, що неналежне виконання господарського зобов`язання сталось не з його вини.

За змістом положень частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пунктом 5.2 договору поставки № П-736329/03/18 від 17.04.2018 (з урахуванням протоколу розбіжностей) передбачено, що за прострочення строків оплати товару, встановлених в договорі та додатках до нього, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0, 5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки за весь період прострочення. Крім сплати пені за той самий період відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 2 % від суми неоплаченого товару в зазначені в договорі та додатках до нього строки.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 199 441, 80 грн. - пені (період з 12.07.2018 по 04.03.2019 окремо по кожній накладній з урахуванням часткової оплати та періоду прострочення) визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи, що сума неоплаченого товару на момент звернення позивача до суду з позовом становить 814 850, 88 грн., вимога в частині стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню в розмірі 16 297, 02 грн. (814 850, 88 - 2 % =16 297, 02).

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги, що втрати, пов`язані з інфляційними процесами в державі за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, суд вважає, що зазначені позовні вимоги є обгрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 16 727, 56 грн. - 3 % річних та 58 007, 21 грн. - інфляційні втрати (період з 12.07.2018 по 04.03.2019 окремо по кожній накладній з урахуванням часткової оплати та періоду прострочення) підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 129, 233, 238, 241-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Скайлайн Солюшнз" задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Скайлайн Солюшнз" (01054, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок 33Б, ідентифікаційний код 39362164) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-СМЦ" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, 15А, ідентифікаційний код 32036829) 814 850 (вісімсот чотирнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн. 88 коп. - основного боргу, 199 441 (сто дев`яносто дев`ять тисяч чотириста сорок одна) грн. 80 коп. - пені, 16 297 (шістнадцять тисяч двісті дев`яносто сім) грн. 02 коп. - штрафу, 16 727 (шістнадцять тисяч сімсот двадцять сім) грн. 56 коп. - 3 % річних, 58 007 (п`ятдесят вісім тисяч сім) грн. 21 коп. - інфляційні втрати та 16 579 (шістнадцять тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 87 коп. - судового збору.

В іншій частині в позові відмовити.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 27.06.2019.

Суддя Т.Ю. Кирилюк