ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" червня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/321/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши матеріали заяви Ужгородської міської ради про забезпечення позову у справі

за позовом Ужгородської міської ради, м. Ужгород

до відповідача 1 державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського

нотаріального округу Дроботі Аліси Віталіївни , м. Ужгород

до відповідача 2 товариства з обмеженою відповідальністю "Мисло", м. Ужгород

до відповідача 3 товариства з обмеженою відповідальністю "Тетра Транс", м. Ужгород

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна з незаконного володіння

Секретар судового засідання Сінкіна Е.В.

За участю представників:

Від позивача - Пекар В.І., предст. за дов. від 08.01.2019 №03-2215;

Від відповідача 1 - не з`явився;

Від відповідача 2 - не з`явився;

Від відповідача 3 - не з`явився;

В С Т А Н О В И В:

Ужгородська міська рада звернулася до суду з позовом, яким просить визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44960743 від 04.01.2019 р. 11:54:49, прийняте приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Дроботею Алісою Віталіївною та витребувати з незаконного володіння ТОВ «Тетра Транс» на користь позивача нерухоме майно - будівлю літ.Б, площею 63 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, що знаходиться за адресою: площа Шандора Петефі, 17 б, м. Ужгород, на підставі ст. ст. 330, 387, 388 Цивільного кодексу України.

Разом з позовною заявою радою подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом спору ( заява № 21.01-12/56 від 31.05.2019). Вважає, що невжиття таких заходів істотно ускладнить виконання рішення суду, оскільки поведінка відповідача, свідчить про можливість ухилення ним від зобов`язань стосовно повернення майна у випадку задоволення позову. В обґрунтування поданої заяви про вжиття заходів до забезпечення позову позивач посилається на той факт, що за час розгляду скарги у Міністерстві юстиції України на рішення і дії державного реєстратора Дроботі А.В., які в подальшому оскаржені в судовому порядку і є предметом цього спору, ТОВ «МИСЛО» вчинило дії, що свідчать про відчуження спірного майна на користь третіх осіб. Так, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (довідки від 29.05.2019 № 168425927 (пл. Ш.Петефі, 17) та № 168427160 (пл. Ш.Петефі, 17 б) ТОВ «МИСЛО» 18.03.2019 року припинено право власності на нерухоме майно літ. «А» та літ «Б» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) шляхом виділу частки з об`єкта нерухомого майна. Внаслідок вказаних дій, утворилися два самостійні об`єкти: за адресою: м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 17 будівля літ. А,А' площею 288,1 кв.м., за реєстраційним номером 101; за адресою: м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 17 б, будівля літ. Б площею 63 кв.м., за реєстраційним номером 000.

Вказане відчуження майна було здійснено шляхом виділу частки з об`єкта нерухомого майна через реорганізацію товариства з обмеженої відповідальністю «МИСЛО» шляхом виділу і створення нового товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕТРА ТРАНС» на базі частини майна ТОВ «МИСЛО», а саме: з нерухомого майна літ. «А» та літ «Б» за адресою: м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 17 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) виділено в натурі літ. «Б». Вказаній будівлі присвоєно поштову адресу м. Ужгород, площа Шандора Петефі, 17 б.

Заявником також подано пропозиції щодо зустрічного забезпечення, які полягають в наданні банківських гарантій, поруки чи іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму, так як видатки бюджетних установ здійснюються відповідно до бюджетних призначень.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2019 відкрито провадження у справі №907/321/19, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору та призначено підготовче засідання на 26.06.2019. Також судом постановлено розглянути подану заяву про забезпечення позову в судовому засіданні за участю сторін в порядку ч. 4 ст. 140 ГПК України.

В призначене судом підготовче засідання відповідачі повноважених представників не направили, письмових правових позицій стосовно поданої заяви суду на направили.

Представник позивача підтримав подану заяву в повному обсязі та просить її задовольнити. Наголосив, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно, у разі задоволення позову, унеможливить виконання рішення суду, у випадку, якщо до закінчення розгляду даної справи спірне нерухоме майно буде відчужено.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії"(рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що існує висока вірогідність того, що у випадку прийняття судом рішення про задоволення позову, позивач може бути позбавлений можливості виконати таке рішення суду. Такого висновку суд дійшов з огляду на долучені до матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову письмові докази (інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна- довідки від 29.05.2019 № 168425927 та № 168427160, які слугують підтвердженням факту відчуження майна в той час, коли позивачем вже оскаржувалась правомірність набуття права власності на спірне майно. Тому посилання позивача на можливість подальшого відчуження нерухомого майна, яке є предметом спору та, відповідно, неможливість виконання рішення суду в частині повернення майна (у випадку задоволення позову) є обґрунтованим.

З огляду викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленим позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача 2 і предметом спору, співмірність та адекватність обраного заходу з позовними вимогами.

Обраний позивачем захід є адекватним, не порушить збалансованості інтересів сторін та забезпечить можливість фактичного виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

За таких обставин заявлене клопотання про вжиття заходів забезпечення позову підлягає до задоволення, шляхом накладення арешту на нерухоме майно - будівлю літ.Б, площею 63 кв.м., що знаходиться за адресою: площа Шандора Петефі, 17 б, м. Ужгород.

Згідно зі ст. 141 Господарського процесуального кодексу України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Заявником у поданій заяві вказується на те, що він готовий надати банківську гарантію, поруку чи інше фінансове забезпечення на визначену судом суму.

Проте, в даному випадку, суд не вбачає необхідності в зустрічному забезпеченні, оскільки відсутні підстави вважати, що відповідач понесе збитки, у зв`язку із заявою позивача про забезпечення позову.

Керуючись статтями 139, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Ужгородської міської ради про забезпечення позову задовольнити.

2. Накласти арешт на нерухоме майно - будівлю літ. Б, площею 63 кв.м., що знаходиться за адресою: площа Шандора Петефі, 17 б, м. Ужгород, належне Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕТРА ТРАНС» (площа Шандора Петефі, буд. 17, м. Ужгород, 88000, Код ЕДРПОУ 42912046) .

Стягувач: Ужгородська міська рада (пл. Поштова, буд. 3, м. Ужгород, 88000, код ЕДРПОУ 33868924 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕТРА ТРАНС»( площа Шандора Петефі, буд. 17, м. Ужгород, 88000, Код ЕДРПОУ 42912046)

3. Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення (26.06.2019) та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 26.06.2022.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

5. Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Л.В. Андрейчук