РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/2907/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення штрафу в розмірі 621 689,52 грн.

Представники сторін:

від позивача: Малолітнев О.В., довіреність б/н від 08.02.2019;

від відповідача: Вишняк О.Є., ордер серія КВ № 133536.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Трейд» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення штрафу в розмірі 621 689,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання послуг № 07596/ЛЗ-2018, в частині прострочення строків доставки вантажів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2019 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

13.03.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.04.2019.

10.04.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 25.04.2019 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.05.2019.

23.04.2019 представником позивача подано відповідь на відзив.

13.05.2019 представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 13.05.2019 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 27.05.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

24.05.2019 представником відповідача подано письмові пояснення.

У судове засідання 27.05.2019 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 03.06.2019.

03.06.2019 представником позивача подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

У судове засідання 03.06.2019 представники сторін з`явились.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши надану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог, суд визнає її такою, що подана з дотриманням приписів чинного процесуального законодавства, зокрема положень ч. 5. ст. 46, ст. 170 ГПК України, тому, суд приймає до розгляду заяву позивача та визначає предмет спору і ціну позову з її урахуванням.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.06.2019.

У судове засідання 18.06.2019 представники сторін з`явились.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти задоволення клопотання про зменшення штрафу заперечив.

Представник відповідача проти позову заперечив, з підстав викладених у відзиві та поясненнях, просив зменшити штраф на підставі поданого клопотання.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 18.06.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вог Трейд» (далі - замовник, позивач) укладено Договір про надання послуг № 07596/ЛЗ-2018 (далі - Договір), предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення. Та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт. Імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендною майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою.

Відповідно до п. 1.3 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Згідно з п. 5.1 Договору сторони Договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення Замовником будь - якої дії на виконання умов цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018 (п.12.1. Договору)

У період з листопада 2018 року по грудень 2018 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» надавало послуги ТОВ «Вог Трейд» з перевезення вантажів згідно залізничних накладних № 44934230, № 44975985, № 44988822, № 44615987, № 43087790, № 44741908, № 43165786, № 43208594, № 43338664, № 43338748, № 4338748, № 43289693, № 43330844, № 433289826, № 44615953, № 44942613, № 44741981, № 44750180, № 43189042, № 44989093, № 43087964, № 43198753, № 44988863, № 44988954, № 44988798, № 43029016, № 43028935, № 43087840, № 43198779, № 43338771, № 44988715, № 43088984, № 43029032, № 43029040, № 43029057, № 43208750, № 43189018, № 43198795, № 41342510, № 41533803, № 42111724, № 42111716, № 42111732, № 34711986, № 34690701 та № 34723569.

Позивач стверджує, що відповідачем неналежно виконано умови договору в частині своєчасної доставки вантажу, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог штраф у розмірі 597 073,26 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, зазначає, що з огляду на приписи ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, по спірним вагонам, перевезення яких здійснювалося за залізничними накладними № 43028935 та № 43198795 має місце несвоєчасне вивезення вантажу одержувачем із станції після одержання повідомлення про прибуття вантажу з причин не залежних від перевізника, що підтверджується відповідними актами загальної форми, пам`ятки про подавання вагонів, то залізниця звільняється від сплати штрафу на цим накладним, незалежно від наявності факту прострочення доставки цих спірних вагонів.

Також, відповідач зазначає, що при розрахунку штрафу за спірними накладними № 44988822, № 44741908, № 44989093, № 44988863, № 44988954, № 43198779, № 43338771, № 44988715, № 43208750, № 4211716, № 42111732, № 34711986 позивачем не були враховані відмітки в графі 49 накладних про продовження терміну доставки, які були зроблені у відповідності до пункту 2.9 Правил обчислення доставки станцією Знам`янка Одеської залізниці, в підтвердження чого, відповідачем надано акти станції Знам`янка Одеської залізниці № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018,№ 255 від 28.11.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 06.11.2018, № 255 від 03.11.2018, № 255 від 02.01.2019, № 255 від 15.12.2018, № 255 від 18.12.2018, № 255 від 19.12.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 05.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 09.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 29.12.2018 та № 255 від 03.01.2019, в зв`язку з чим, відповідач зазначає, що підстави для стягнення штрафу на суму 120 149,67 грн. за залізничними накладними № 44988822 (частково), № 44741908 (частково), № 44989093, № 44988863 (частково), № 44988954 (частково), № 43198779 (частково), № 43338771, № 44988715, № 43208750 (частково), № 42111732 (частково), № 34711986 (частково) відсутні.

Крім того, відповідач зазначає, що нарахування штрафу за залізничною накладною № 42111724 на суму 3 174,26 грн. є безпідставним, оскільки означений штраф за означеною накладною був предметом розгляду у справі № 910/2557/19, у якій 13.05.2019 ухвалено рішення.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем здійснено власний уточнюючий розрахунок, відповідно до якого, загальна сума штрафу складає 476 923,59 грн.

Також, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 5, 6 статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Стаття 3 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачає, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України «Про транспорт», цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

За змістом частини 2 статті 307 ГК України договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до частини 5 вищезазначеної статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У статті 2 Статуту зазначено, що останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом.

На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ (пункт 1.3 цих Правил).

Частинами 1, 2, 5 статті 23 Статуту передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року № 644, у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 8 червня 2011 року № 138, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Відповідно до частини 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (частина 1 статті 313 ГК України).

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 41 Статуту залізниць України залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000. № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в МЮ України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць» (пункт 2.1. Правил).

Згідно з пунктом 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з статтею 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до Інформаційного листа ВГСУ України № 01-06/420/2012 від 04.04.12, нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно пунктом 8 Правил видачі вантажів оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного статтею 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що з огляду на приписи ч. 2 ст. 116 Статуту залізниць України, по спірним вагонам, перевезення яких здійснювалося за залізничними накладними № 43028935 та № 43198795 має місце несвоєчасне вивезення вантажу одержувачем із станції після одержання повідомлення про прибуття вантажу з причин не залежних від перевізника, що підтверджується відповідними актами загальної форми, пам`ятки про подавання вагонів, то залізниця звільняється від сплати штрафу на цим накладним, незалежно від наявності факту прострочення доставки цих спірних вагонів.

Крім того, відповідач зазначає, що нарахування штрафу за залізничною накладною № 42111724 на суму 3 174,26 грн. є безпідставним, оскільки означений штраф за означеною накладною був предметом розгляду у справі № 910/2557/19, у якій 13.05.2019 ухвалено рішення.

Враховуючи наведені заперечення відповідача, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 597 073,26 грн. за несвоєчасну доставку вантажу.

Пунктом 130 Статуту передбачено, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Відповідно до підпункту в) пункту 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають, зокрема, у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної.

Відповідач заперечуючи проти позову, зазначає, що при розрахунку штрафу за спірними накладними № 44988822, № 44741908, № 44989093, № 44988863, № 44988954, № 43198779, № 43338771, № 44988715, № 43208750, № 4211716, № 42111732, № 34711986 позивачем не були враховані відмітки в графі 49 накладних про продовження терміну доставки, які були зроблені у відповідності до пункту 2.9 Правил обчислення доставки станцією Знам`янка Одеської залізниці, в підтвердження чого, відповідачем надано акти станції Знам`янка Одеської залізниці № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018,№ 255 від 28.11.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 06.11.2018, № 255 від 03.11.2018, № 255 від 02.01.2019, № 255 від 15.12.2018, № 255 від 18.12.2018, № 255 від 19.12.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 05.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 09.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 29.12.2018 та № 255 від 03.01.2019.

Згідно з пунктом 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 865/5086, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

виконання митних та інших адміністративних правил;

тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. При цьому, підставами про збільшення термінів перевезення вантажу є, зокрема, тимчасові перерви в перевезені, яка трапилась з вини залізниці.

Як вбачається із залізничних накладних № 44988822, № 44741908, № 44989093, № 44989093, № 44988863, № 44988954, № 43198779, № 43338771, № 44988715, № 43208750, № 42111716, № 42111732, № 34711986, у них наявні відмітки про порушення термінів доставки з посиланням на Акти № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018, № 255 від 28.11.2018,№ 255 від 28.11.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 29.11.2018, № 255 від 06.11.2018, № 255 від 03.11.2018, № 255 від 02.01.2019, № 255 від 15.12.2018, № 255 від 18.12.2018, № 255 від 19.12.2018, № 255 від 07.12.2018, № 255 від 05.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 09.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 08.12.2018, № 255 від 29.12.2018 та № 255 від 03.01.2019, відповідно до яких, порушення термінів доставки сталось не з вини залізниці.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку суми штрафу, дослідивши наданий відповідачем контр розрахунок, враховуючи надані відповідачем Акти наявні відмітки у графі 49 залізничних накладних, обґрунтованою є сума штрафу у розмірі 476 923,59 грн.

Таким чином, факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою в розмірі 476 923,59 грн.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу на 50% або у визначеному судом розмірі, у зв`язку з відсутністю збитків у позивача, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Однак, суд дійшов висновку про відсутність підстав зменшення розміру штрафу, оскільки відповідачем не доведено наявності обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення розміру штрафу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, місто Київ, вулиця Тверська, будинок 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вог Трейд" (43010, м. Луцьк, вул. Кременецька, 38; ідентифікаційний код: 19337044) штраф в розмірі 476 923 (чотириста сімдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять три) грн. 59 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 153 (сім тисяч сто п`ятдесят три) грн. 86 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 25.06.2019

Суддя О.А. Грєхова