ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1641/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кушнір І.В. - головуючий, Краснов Є.В., Мачульський Г.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення та виклику учасників справи касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 (суддя Антонова В.М.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 (головуючий суддя: Козир Т.П., судді: Коробенко Г.П., Тищенко А.І.)

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан"

про визнання договору недійсним в частині та стягнення 28257,40 грн.,

Учасники справи: не викликалися та не повідомлялися.

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог і заперечень

1. 26.07.2018 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" (далі - відповідач), згідно з прохальною частиною якої позивач просить:

- визнати недійсним п. 3.1 договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 про виконання капітального ремонту житлового будинку в частині визначеної суми ПДВ - 28257,40 грн. та загальної ціни договору з врахуванням суми ПДВ - 169544,40 грн.;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" 28257,40 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ввів позивача в оману при наданні документації для участі в публічних закупівлях, укладенні та виконанні договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 щодо обставин реєстрації товариства як платника податку на додану вартість, у зв`язку з чим позивач просить повернути йому зайво сплачені відповідачу кошти у розмірі ПДВ та визнати недійсним укладений з відповідачем договір в частині включення в ціну підрядних робіт, належних до оплати позивачем, суму нарахованого ПДВ.

3. Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що при укладенні договору сторонами було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, у тому числі щодо ціни, договір повністю виконаний обома сторонами, акти приймання-передачі позивачем підписані без претензій, чинним цивільним законодавством встановлено недопустимість зміни ціни договору після його виконання.

ІІ. Короткий зміст судових рішень

4. Рішенням Господарського суду Київської області від 06.12.2018 у справі № 911/1641/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. Процедура касаційного провадження у Верховному Суді

5. 26.03.2019 (згідно із реєстраційним номером АГС) Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" до Касаційного господарського суду подано касаційну скаргу на рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 911/1641/18.

6. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.04.2019 року у справі № 911/1641/18 визначено колегію суддів у складі: Кушнір І.В. (головуючий суддя), судді Краснов Є.В., Мачульський Г.М.

7. Згідно з частиною 4 статті 301 Господарського процесуального кодексу України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

8. За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

9. Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2019 заяву Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" про поновлення строку на касаційне оскарження задоволено, поновлено Комунальному підприємству "Київжитлоспецексплуатація" строк для подання касаційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 911/1641/18, відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою. Суд ухвалив розгляд скарги здійснити у порядку письмового провадження без виклику та повідомлення учасників справи; визначити строк для подання відзиву на касаційну скаргу з доказами надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи до 06.05.2019.

10. Відзив на касаційну скаргу від відповідача не надійшов.

ІV. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї

11. У касаційній скарзі Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (скаржник, позивач) просить рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 911/1641/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним п.3.1 договору підряду №17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 про виконання капітального ремонту житлового будинку в частині визначеної суми ПДВ - 28257,40 грн. та загальної ціни договору з врахуванням суми ПДВ - 169544,40 грн., стягнути з відповідача суму ПДВ в розмірі 28257,40 грн.

12. Підставами для скасування оскаржуваних судових рішень позивач зазначає неповне з`ясування судами першої та апеляційної інстанцій обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суди визнали встановленими, а також порушення судами норм матеріального права (ст. ст. 230, 526, 632, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України) та норм процесуального права (ст. ст. 86, п. 1 ч. 1 ст. 237, 238 ГПК України).

На думку скаржника, суди попередніх інстанцій безпідставно зазначили, що сторонами повністю виконані взяті на себе зобов`язання за спірним договором підряду та не врахували, що відповідно до п.6.1.3 договору замовник (позивач) має право ініціювати внесення змін у договір, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності істотних порушень підрядником (відповідачем) умов договору.

Крім того, КП "Київжитлоспецексплуатація" вважає, що суди не врахували доводи позивача, що договір був укладений під впливом обману з умислом відповідача.

При цьому, скаржник наголошує, що чинне законодавство, зокрема ст. 217 ЦК України, не виключає можливість визнання частини договору недійсним, навіть якщо договір припинив свою дію та фактично виконаний обома сторонами.

Разом з тим, КП "Київжитлоспецексплуатація" посилається на те, що сплачена сума ПДВ - 28257,40 грн. не є ціною у розумінні ст. ст. 626, 632 ЦК України, а є похідною від ціни Договору та не залежить від волі контрагентів.

Також позивач у касаційній скарзі вказує, що сума ПДВ стягується ним не як безпідставно набуте майно, а на підставі ст. ст. 216, 217, 230, п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України за наслідками недійсності правочину - повернення другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

V. Фактичні обставини, встановлені судами попередніх інстанцій

13. 31.10.2017 між Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" (підрядник) було укладено договір підряду № 17/Б-В6-СХ (далі - договір), предметом якого є виконання капітального ремонту житлового будинку.

За умовами договору підрядник зобов`язався здійснити роботи: "0621 - Капітальний ремонт житлового фонду. Капітальний ремонт сходових клітин. вул. Вифлеємська, 6 (2,3,4 під`їзд) у Дніпровському районі м. Києва, за кодом ДК 021:2015:45453000-7 - Капітальний ремонт і реставрація" (згідно ДСТУ БД.1.1.-1:2013) в об`ємі, визначеному у кошторисній документації до цього договору (далі - роботи) відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2017 № 3 (в редакції розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.10.2017 № 1279 (згідно ДСТУ БД.1.1.-1:2013).

Пунктом 1.3 договору сторони погодили, що обсяг та конкретні види робіт по об`єкту визначаються в кошторисі, що затверджується замовником після проведення в установленому порядку і отримання висновків експертизи кошторисної документації.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2 договору визначено, що договірна ціна на виконання робіт зазначена у кошторисній документації до даного договору. Ціна договору становить - 147466,18 грн (сто сорок сім тисяч чотириста шістдесят шість гривень 18 копійок), крім того ПДВ 20% - 29493,24 грн (двадцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 24 копійки), всього - 176959,42 грн (сто сімдесят шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 42 копійки).

Договірна ціна за даним договором визначається сторонами як динамічна, може коригуватися в процесі виконання робіт, зокрема шляхом укладення відповідних додаткових угод до даного договору, в наступних випадках: зміни обсягів та складу робіт, а також зміни номенклатури та кількості, якщо такі зміни сталися не з вини підрядника та погоджені замовником; виникнення обставин непереборної сили; внесення змін до кошторисної документації. після отримання позитивного висновку експертизи кошторисної документації.

У відповідності до п.п. 4.1 та 4.3 договору передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акта приймання виконаних робіт за формою № КБ-2В з відомістю ресурсів, підписаними уповноваженими представниками сторін і акт витрат на проведення експертизи кошторисної документації.

Замовник сплачує вартість прийнятих від підрядника робіт на підставі довідки про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 не пізніше 30 (тридцяти) банківських днів після надходження коштів на вказані цілі на реєстраційний рахунок замовника.

14. В якості додатків до договору 31.10.2017 сторони підписали Протокол погодження договірної ціни, Договірну ціну, кошторисну документацію та Календарний план виконання робіт.

15. Додатковими угодами № 1 від 26.12.2017 та № 2 від 28.12.2017 сторони зменшили договірну ціну підрядних робіт та виклали додатки до договору в нових редакціях.

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 28.12.2017) договірна ціна на виконання робіт зазначена у кошторисній документації до даного договору. Ціна договору становить - 141287,00 грн (сто сорок одну тисячу двісті вісімдесят сім гривень 00 копійок), крім того ПДВ 20% - 28257,40 грн (двадцять вісім тисяч двісті п`ятдесят сім гривень 40 копійок), всього 169544,40 грн (сто шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот сорок чотири гривні 40 копійок).

16. Судом встановлено, що на виконання умов договору підрядник за актом №1/В6 від 26.12.2017 передав замовнику експертний звіт кошторисної документації об`єкта загальною вартістю наданих послуг на суму 1917,60 грн (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять гривень 60 копійок), де 1598,00 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок) сума без ПДВ та 319,60 (триста дев`ятнадцять гривень 60 копійок) вартість 20% ПДВ.

17. Також в матеріалах справи містяться документи (довідка від 26.12.2017 про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2017 року, акт № 1 від 26.12.2017 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2017 року), з яких вбачається, що підрядник виконав передбачені договором роботи з капітального ремонту сходових клітин. вул. Вифлеємська, 6 (2,3,4 під`їзд) у Дніпровському районі м. Києва на загальну суму 167626,80 грн (169544,40 - 1917,60), та останні були прийняті і оплачені замовником без застережень, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №837 від 21.11.2017 на суму 44239,85 грн, № 2205 від 26.12.2017 на суму 123386,95 грн та № 2194 від 26.12.2017 на суму 1917,60 грн.

18. 18.04.2018 замовник адресував підряднику листа за вих. № 062/15/1/221938, в якому повідомив, що під час реєстрації податкових накладних та проведення розрахункових касових операцій було встановлено факт відсутності у підрядника свідоцтва платника на додану вартість, хоча відповідно до наданої підрядником інформації у електронній системі публічних закупівель PROZORRO та зазначених у р. 15 договорів реквізитів), підрядник вказаний як платник податку на додану вартість.

19. Після проведеної замовником перевірки вищевказаної інформації на сайті Державної фіскальної служби України виявилося, що 26.07.2017 підряднику анулювали свідоцтво платника ПДВ.

20. Оскільки під час проведення розрахунків за виконані роботи за договором підрядник врахував у розрахункових документах податок на додану вартість, що, на думку замовника, призвело до порушення ст. ст. 180, 187, 201, 203 Податкового кодексу України, останній звернувся до підрядника з проханням повернути сплачені на його користь 20% ПДВ за договором підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017.

21. 31.05.2018 замовник направив підряднику вимогу за вих. № 062/15/1/03--2689 до якої долучив проект додаткової угоди про внесення змін та доповнень до договору підряду щодо зміни договірної ціни за виконані роботи та просив підрядника повернути зайво сплачене ПДВ в розмірі 28257,40 грн.

22. Зважаючи, що підрядник грошові кошти не повернув та проект додаткової угоди щодо зміни договірної ціни підрядних робіт не підписав, замовник вважає, що підрядник ввів його в оману при наданні документації для участі в закупівлях, укладенні та виконанні умов договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017.

VІ. Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

23. Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в договорі підряду сторони погодили всі його істотні умови, в т.ч. ціну договору, позивач як замовник, прийняв виконані відповідачем як підрядником підрядні роботи без зауважень щодо їх якості та неналежного виконання і провів їх оплату за обумовленою в договорі ціною, тому дійшов висновку, що звернення до суду з позовом про визнання недійсним спірного договору в частині його ціни після повного виконання учасниками угоди його умов, свідчить про намагання внести змін до ціни договору, що суперечить вимогам Цивільного кодексу України та звичаям ділового обороту.

Місцевий господарський суд встановив, що позивачем у встановленому законом порядку не було доведено під час розгляду справи як істотність значення для нього обставин включення у вартість робіт витрат на сплату ПДВ (тобто фактичне визначення ціни договору в більшому розмірі), так і те, як ця обставина могла би вплинути на волю позивача до укладення спірного договору підряду з відповідачем, а також в чому полягав протиправний умисел відповідача при укладенні договору з визначенням договірної ціни роботи з урахуванням ПДВ за ставкою 20%.

Врахувавши наведене, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного договору в частині визначеної суми ПДВ та загальної ціни договору з врахуванням суми ПДВ, погоджених у п. 3.1 договору, недійсним на підставі ст.230 ЦК України.

Разом з тим, як встановлено господарським судом та вбачається з пояснень відповідача, відповідно до витягу № 007 з реєстру платників податку на додатну вартість від 15.01.2018 та листа Головного управління ДФС у Київській області, надісланого на запит суду, станом на час розгляду даного спору в суді відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" у встановленому законом порядку зареєстрований платником податку на додану вартість з 11.01.2018, однак станом на момент укладення договору підряду згідно з інформації, що міститься в реєстрі платників ПДВ, розміщеного на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України, відповідач платником податку на додатну вартість дійсно не був.

З огляду на вказаний факт при прийнятті рішення у даній справі суд врахував правову позицію щодо спору, викладену у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 918/769/17, в якій Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, які зазначили, що сам по собі факт нездійснення, ненарахування до сплати чи несплати підприємством до відповідного бюджету сум ПДВ за спірними угодами після їх підписання (в процесі виконання підрядних робіт) та після отримання від замовника коштів не свідчить про наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними (у тому числі в частині), на момент їх вчинення. Питання, пов`язані з податковими правовідносинами, що виникли між підприємством та державою в особі фіскальних органів, не входять до кола обставин, які підлягають дослідженню у даній господарській справі, оскільки регулюють інші правовідносини.

На підставі викладеного, господарський суд вказав, що сам по собі факт включення відповідачем в договірну ціну загальної вартості підрядних робіт ПДВ, платником якого він не був на момент укладення договору, не є підставою для визнання такого договору недійсним, однак може бути предметом податкових зобов`язань відповідача перед фіскальними органами.

У зв`язку з невстановленням господарським судом підстав для визнання спірного договору недійсним в частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що є необґрунтованою і вимога позивача про стягнення з відповідача на його користь 28257,40 грн як коштів, набутих без достатньої правової підстави, що дорівнюють сумі ПДВ, на яку, за твердженням позивача, була завищена ціна спірного договору підряду, оскільки, як правильно зазначено відповідачем у своїх поясненнях, грошові кошти у вищезазначеній сумі, були отримані ним саме на виконання укладеного з позивачем договору, який є чинним, та, відповідно ці кошти не є набутими відповідачем без достатньої правової підстави, в розумінні статті 1212 ЦК України.

24. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

VІІ. Позиція Верховного Суду

25. Згідно зі ст.300 Господарського процесуального кодексу України:

"1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

3. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

4. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права."

З урахуванням викладеного, судом не приймаються та не розглядаються доводи скаржника, пов`язані з переоцінкою доказів, визнанням доведеними/ недоведеними або встановленням по новому обставин справи.

26. Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у даній справі є вимога КП "Київжитлоспецексплуатація" про визнання недійсним п. 3.1 договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 про виконання капітального ремонту житлового будинку в частині визначеної суми ПДВ - 28257,40 грн. та загальної ціни договору з врахуванням суми ПДВ - 169544,40 грн., та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" 28257,40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач ввів його в оману при наданні документації для участі в публічних закупівлях, укладенні та виконанні договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 щодо обставин реєстрації товариства як платника податків на додану вартість, у зв`язку з чим позивач просить повернути йому зайво сплачені відповідачу кошти у розмірі ПДВ та визнати недійсним укладений з відповідачем договір в частині включення в ціну підрядних робіт, належних до оплати позивачем, суму нарахованого ПДВ.

Як стверджує позивач, під час реєстрації податкових накладних та проведення розрахункових касових операцій було встановлено факт відсутності у ТОВ "Будівельна компанія "Богдан" свідоцтва платника податку на додану вартість, хоча відповідно до наданої підрядником інформації у електронній системі публічних закупівель PROZORRO та зазначених у р. 15 договорів реквізитів), підрядник значиться як платник податку на додану вартість. Після проведеної позивачем перевірки вищевказаної інформації на сайті Державної фіскальної служби України виявилося, що 26.07.2017 підряднику анулювали свідоцтво платника ПДВ.

КП "Київжитлоспецексплуатація" вважає, що під час проведення розрахунків за виконані роботи за Договором підрядником неправомірно було включено витрати по сплаті податку на додану вартість у зв`язку з відсутністю у нього свідоцтва платника ПДВ.

27. Згідно зі ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 ст.203 ЦК України).

Відповідно до статті 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Отже, при розгляді спору про визнання недійсним договору, позивач має довести, а суд встановити, наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання такого правочину недійсним на момент його вчинення і настання відповідних наслідків.

28. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Вимоги про визнання правочинів недійсними, заявлені на підставі ст. 230 ЦК України, можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину.

При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману.

Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

29. Однак, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, позивачем у встановленому законом порядку не було доведено під час розгляду справи як істотність значення для нього обставин включення у вартість робіт витрат на сплату ПДВ (тобто фактичне визначення ціни договору в більшому розмірі), так і те, як ця обставина могла би вплинути на волю позивача до укладення спірного договору підряду з відповідачем, а також в чому полягав протиправний умисел відповідача при укладенні договору з визначенням договірної ціни роботи з урахуванням ПДВ за ставкою 20%.

30. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. ч. 2, 3, 5 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України.

За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Відповідно до ч. 2 ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Тому сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Згідно з п. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем /замовником послуг/.

31. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, під час укладення спірного договору сторони у Розділі 3 договору погодили договірну ціну, яка коригувалася в процесі виконання робіт, зокрема шляхом укладення відповідних додаткових угод до даного договору, та була визначена з урахуванням ПДВ.

32. Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

33. З огляду на викладене, колегія суддів касаційного суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що підписавши договір підряду, його сторони на підставі вільного волевиявлення погодили умову щодо ціни договору, яка є істотною умовою. Обставин зменшення сторонами договірної ціни судами не встановлено, відповідні докази відсутні в матеріалах справи.

34. Крім того, спірні правовідносини регулюються Правилами визначення вартості будівництва при складанні інвесторської кошторисної документації, формуванні договірної ціни та проведенні розрахунків (далі - Правила), які врегульовані наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013".

За змістом пункту 4.9. зазначених Правил вартість будівництва визначається зокрема на стадії проектування - в складі інвесторської кошторисної документації.

Пунктами 5.8.16, 5.8.17 Правил визначено, що до зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва у складі інвесторської кошторисної документації після підсумку глав 1-12 включаються податки, збори, обов`язкові платежі, встановлені чинним законодавством і не враховані складовими вартості будівництва.

Розмір цих витрат визначається виходячи з норм і бази для їх нарахування, встановлених законодавством (пункт 6.1.5.6 Правил).

35. Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє аргументи заявника касаційної скарги про незаконність включення у склад ціни робіт за спірним договором суми ПДВ, який відповідач фактично не поніс, оскільки як обґрунтовано зазначив місцевий господарський суд та з огляду на наведені вище норми чинного законодавства, на стадії складання зведеного кошторисного розрахунку проектант передбачає в ньому витрати виконавця робіт на оподаткування, виходячи із загальних їх розмірів і ставок, тобто таких, що діють для основної маси платників податків. При цьому, у складі зведеного кошторису інвесторської кошторисної документації обов`язково враховується податок на додану вартість за ставкою 20%, кошторисна частина такої документації після проведення її державної експертизи фактично є для замовника будівництва орієнтиром при формуванні очікуваної вартості закупівлі будівельних робіт (послуг).

36. Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи заявника касаційної скарги про те, що чинне законодавство, зокрема ст. 217 ЦК України, не виключає можливість визнання частини договору недійсним, навіть якщо договір припинив свою дію та фактично виконаний обома сторонами, з огляду на наступне.

Правові наслідки недійсності окремих частин правочину встановлені ст. 217 ЦК України, згідно якої недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини, тобто умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому.

Нормами цивільного законодавства встановлено, що договір не може існувати без умов щодо ціни вартості товару.

Відповідно до ст. 180 ГК України, без погодження сторонами ціни договору такий договір є неукладений.

Оскільки, пункт 3.1 договору підряду №17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 в частині включення в оплату податку на додану вартість містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору, то договір не може бути визнаний недійсним в цій частині.

Крім того, ч. 3 ст. 632 ЦК України встановлено, що зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

37. З огляду на зазначене, встановивши, що сторонами під час укладення спірного договору погоджено всі його істотні умови, а саме ціну договору (включаючи податок на додану вартість), яка сторонами не зменшувалась; позивач як замовник, прийняв виконані відповідачем як підрядником підрядні роботи без зауважень щодо їх якості та неналежного виконання і провів їх оплату за обумовленою в договорі ціною, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним п.3.1 договору підряду №17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 про виконання капітального ремонту житлового будинку.

Враховуючи викладене, сам по собі факт нездійснення, ненарахування до сплати чи несплати відповідачем до відповідного бюджету сум ПДВ за договором після його підписання (в процесі виконання підрядних робіт) та після отримання від позивача грошових коштів не свідчить про наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним (у тому числі в частині), на момент його вчинення.

38. Водночас, колегія суддів погоджується також і з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 28257,40 грн., як суми, на яку, за твердженням позивача, була завищена ціна спірного договору.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, грошові кошти, які позивач заявляє до стягнення у вигляді ПДВ у розмірі 28257,40 грн., отримані ТОВ "Будівельна компанія "Богдан" на виконання умов договору підряду №17/Б-В6-СХ від 31.10.2017, який сторонами виконаний в повному обсязі.

39. Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм та встановлених судами обставин справи, з огляду на повноваження касаційного суду, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним п. 3.1 договору підряду № 17/Б-В6-СХ від 31.10.2017 про виконання капітального ремонту житлового будинку в частині визначеної суми ПДВ - 28257,40 грн та загальної ціни договору з врахуванням суми ПДВ - 169544,40 грн, та про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Богдан" на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" 28257,40 грн.

При цьому, слід зазначити, що питання, пов`язані з податковими правовідносинами (в даному випадку по сплаті ПДВ), що виникли між підприємством та державою в особі фіскальних органів, не входять до кола обставин, які підлягають дослідженню у даній господарській справі, оскільки регулюють інші правовідносини і підлягають вирішенню в іншому, передбаченому законом порядку.

40. Посилання скаржника, що відповідно до п.6.1.3 договору замовник (позивач) має право ініціювати внесення змін у договір, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності істотних порушень підрядником (відповідачем) умов договору, судом не можуть бути взяті до уваги, оскільки в даному випадку позивачем не пред`явлено позов ані саме про внесення змін у договір, ані про розірвання договору, ані про відшкодування саме збитків і саме з підстав наявності істотних порушень підрядником (відповідачем) умов договору.

41. Згідно з ч.1 ст.300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи перевіряє виключно правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Обґрунтованих доводів щодо неправильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права касаційна скарга не містить.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає доводи касаційної скарги необґрунтованими.

VІІІ. Висновки Верховного Суду

42. Відповідно до п.1 ч.1 ст.308 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення."

Згідно з ч.1 ст.309 Господарського процесуального кодексу України:

"Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права."

43. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність залишити касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 911/1641/18 - без змін.

44. У зв`язку з тим, що суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" на рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №911/1641/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 06.12.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №911/1641/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кушнір

Судді Є. Краснов

Г. Мачульський