ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1471/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Ярош А.І., Савицького Я.Ф.

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.

Представники сторін:

Від LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) - Сон К.Е., довіреність № б/н, від 11.06.19;

Від ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) - не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП)

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 року

по справі №915/1471/19

за заявою ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас)

представник заявника: Конограй Вікторія Євгенівна , вул . Люстдорфська дорога, 140 А/2 , м .Одеса , Одеська обл. 65114

особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову: LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП)

представник: Рехлецький Руслан Віталійович, АДРЕСА_4

про забезпечення позову, -

(суддя першої інстанції: Семенчук Н.О., дата та місце прийняття ухвали: 24.05.2019, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 22)

23.05.2019 ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, в якій просило суд:

- накласти арешт на морське судно GINGER (IMO 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н.Е., Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), яке знаходиться в акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Заводська 23, Миколаїв, 54020, Україна), шляхом обмеження в його пересуванні в Миколаївському морському торговельному порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та заборони виходу з акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

- ухвалу про арешт морського судна GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н.Е., Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), направити для негайного виконання Капітану Миколаївського морського торговельного порту (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ), Миколаївській філії ДП "Адміністрація морських портів України" (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ел. пошта: ), Херсонському прикордонному загону Державної прикордонної служби України (75000, м.Херсон, вул. Перекопська, 175, ел. пошта: herson ), Миколаївській митниці Державної фіскальної служби України (54017, м. Миколаїв, вул. Московська 57-а, ел. пошта: ).

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявником зазначалось, що у ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Вальдимас) виникла морська вимога до LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) у розмірі 50 000,00 доларів США та 31072,16 Євро, що еквівалентно 2 211195,00 гривень, в результаті неоплати Судновласником вищезазначеної суми за надання послуг Заявником з технічного управління судном GINGER (ІМО 6521915) у вигляді поставки запасних частин для судна згідно з умовами укладеної між сторонами Стандартної Угоди про надання послуг з управління судном (назва коду Shipman 98) від 15.05.2017 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована заявником нормами ст. 30, 136, 137, 139, 140, 144, 365, 366 Господарського процесуального кодексу України, Міжнародною конвенцією з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 та практикою ЄСПЛ.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 (суддя - Семенчук Н.О.) заяву ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Вальдимас) (вх. № 8497/19 від 23.05.2019 року) про забезпечення позову у вигляді арешту морського судна задоволено, накладено арешт на морське судно GINGER (IMO 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти № 260; 2323-32 Авеню Н.Е., Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), яке знаходиться в акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (вул. Заводська 23, Миколаїв, 54020, Україна), шляхом обмеження в його пересуванні в Миколаївському морському торговельному порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та заборони виходу з акваторії Миколаївського морського торговельного порту Миколаївської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України". Ухвалу про арешт морського судна GINGER (ІМО 6521915, прапор Танзанії, власником якого є - LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП), з місцезнаходженням: апартаменти №260; 2323-32 Авеню Н.Е., Калгарі, Альберта Т2Е 6Z3, Канада), направлено для негайного виконання Капітану Миколаївського морського торговельного порту (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ), Миколаївській філії ДП "Адміністрація морських портів України" (54002, м. Миколаїв, вул. Заводська, 23, ел. пошта: ), Херсонському прикордонному загону Державної прикордонної служби України (75000, м.Херсон, вул. Перекопська, 175, ел. пошта: herson ), Миколаївській митниці Державної фіскальної служби України (54017, м. Миколаїв, вул. Московська 57-а, ел. пошта: ).

Місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника та наявність підстав для забезпечення позову у вигляді арешту морського судна, оскільки у заявника виникла морська вимога щодо судна GINGER (ІМО НОМЕР_1 , попередня назва "СЕВЕРОДВІНСЬКИЙ"), власником якого є компанія LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (особа, щодо якої заявник просить вжити заходи забезпечення позову).

Суд першої інстанції зазначив, що викладені у заяві обставини підтверджені належними доказами та дійсно існує реальна загроза порушення прав заявника, оскільки за умов відсутності будь-якого іншого майна, належного судновласнику на території України, єдиним можливим законним засобом захисту порушених прав заявника є арешт судна GINGER (IMO 6521915), який полягає в обмеженні його пересування.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 скасувати та ухвалити нове рішення - про відмову ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Зокрема, апелянт зазначає, що ухвала про вжиття заходів забезпечення позову від 24.05.2019 постановлена Господарським судом Миколаївської області з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню з відмовою ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) зазначає, що дослідивши наявні матеріали справи та проаналізувавши зміст ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.05.2019 по справі №915/1471/19 про вжиття заходів забезпечення позову, вбачається безпідставність та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що твердження ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) про здійснення поставок товарів або матеріалів, що здійснюється для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, ремонту судна не відповідає положенням угоди, оскільки оператор за жодних обставин не повинен був за власний рахунок здійснювати поставку товарів і матеріалів для ремонту судна.

Місцевий господарський суд не перервірив наявність у капітана судна повноважень на підписання документів, долучених ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас ) до клопотання про забезпечення позову, як і не перервірив чи проводились на судні інспекції, за результатами яких були виявлені недоліки, що стало б наслідком для їх (недоліків) усунення, наприклад шляхом ремонту, враховуючи, що вищеперерлічені дії повинні бути зареєстровані.

Апелянт зазначає, що в матеріалах заяви про вжиття заходів забезпечення позову відсутні належні та допустимі докази виникнення ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) морської вимоги до LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) згідно угоди про надання послуг з управління судном від 15.05.2017, з огляду на що передбачені законодавством підстави для арешту судна - відсутні.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №915/1471/19 за апеляційною скаргою LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2019 апеляційну скаргу LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 призначено до розгляду на 18.06.2019.

В судовому засіданні 18.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли додаткові пояснення з додатками (копія тайм-чартерної угоди від 18.01.2018, копія договору №2-В-МИФ-19 від 15.01.2019) до апеляційної скарги та заявлено клопотання про поновлення строку для подання вказаних пояснень.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду, з огляду на приписи ст.ст. 119, 266 Господарського процесуального кодексу України, а також враховуючи неможливість подання вказаних доказів та пояснень у строки, передбачені чинним Господарським процесуальним кодексом України, задовольнила клопотання про поновлення строку для подання додаткових пояснень до апеляційної скарги та долучила вказані пояснення з додаткам до матеріалів справи.

У вказаних поясненнях заявник апеляційної скарги додатково зазначив, що арештоване судно, яке задіяне у виконанні державного контракту з днопоглиблювальних робіт акваторій порту для забезпечення нормального та безпечного проходження судами акваторії порту, позбавлене можливості здійснювати дані роботи, що фактично зриває плановий графік виконання робіт і створює юридичні підстави для застосування значних фінансових санкцій п відношенню до фрахтувальника і, в подальшому, власника судна.

Апелянт зазначив, що внаслідок накладеного арешту на судно GINGER (ІМО 6521915), судновласник зазнає щоденних збитків у вигляді неодержаного доходу, який би він міг отримувати від нормальної роботи судна та у випадку задоволення позову ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) розрахуватися з позивачем.

Також заявник апеляційної скарги в пояснення наголосив, що судно з 2017 року не залишало води України, оскільки господарська діяльність щодо використання судна розповсюджується на територію України. Вказана обставина підтверджується договором тайм-чартеру для офшорних суден від 18.01.2018, з якого вбачається, що судно передається в оренду для використання в будь-якому порту України, окрім Криму.

В судовому засіданні 18.06.2019 представник апелянта підтримав доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та скасуванні ухвали суду першої інстанції. Представник заявника в судове засідання не з`явився.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представника ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) за наявними в ній матеріалами.

За нормами ч.1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 року по справі №915/1471/19 підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 року по справі №915/1471/19 - скасуванню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначені заходи забезпечення позову, згідно яких позов забезпечується, зокрема, арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги.

Згідно до ч. 2 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України справи про арешт судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням морського порту України, в якому перебуває або до якого прямує судно, або порту реєстрації судна.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів і ускладнень ефективного захисту або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся у випадку задоволення позову.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Бальтійос Лайву Вальдімас) посилалось на тривале невиконання LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШИП) зобов`язань за морською вимогою, а також на те, що єдиним майном належним судновласнику, що знаходиться на території України - є судно GINGER.

Разом з тим, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в заяві про забезпечення позову заявником не наведено жодної обставини та не додано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що судновласником здійснюються дії, які можуть призвести до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Згідно зі ст. 41 Кодексу торговельного мореплавства судно може бути арештоване чи звільнене з-під арешту тільки за рішенням суду, господарського суду або голови Морської арбітражної комісії (ч.1). Арешт судна означає будь-яке затримання судна або обмеження в його пересуванні, що здійснюються для забезпечення морських вимог, зазначених у статті 42 цього Кодексу, під час перебування судна в морському порту України (ч.2).

Відповідно до статті 41 наведеного Кодексу судно може бути арештоване тільки на морські вимоги. Морська вимога - це вимога, що виникає з права власності та інших майнових прав на судно, будівництво судна, управління, експлуатацію або комерційне використання судна, заставу судна чи здійснення заходів, пов`язаних з рятуванням судна, а саме вимога у зв`язку з будівництвом, ремонтом, перебудовою або переобладнанням судна (п.14).

Відповідно до статті 1 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952, морська вимога означає вимогу, що виникає на підставі одного чи більше із зазначених нижче пунктів: збитку, завданого будь-яким судном у результаті зіткнення або в інший спосіб; загибелі людей або тілесного ушкодження, що заподіяні будь-яким судном або пов`язані з його експлуатацією; рятування судна або вантажу; договору, що стосується використання або здачі будь-якого судна в наймання за договором про фрахтування або інакше; договору, що стосується перевезення вантажів будь-яким судном за договором про фрахтування або інакше; втрати вантажу або шкоди, завданої вантажу, в тому числі багажу, який перевозиться будь-яким судном; загальної аварії; морської позики; буксирування; лоцманства; поставок товарів або матеріалів, що здійснюються для судна з метою його експлуатації або технічного обслуговування, незалежно від того, де ці поставки здійснюються; будування, ремонту або спорядження судна чи докових зборів; заробітної плати капітанів, офіцерів чи екіпажу; витрат капітана, у тому числі витрат вантажовідправників, фрахтувальників чи агентів, що здійснені за дорученням судна або його власника; спорів, що стосуються права власності на морське судно; спорів між співвласниками будь-якого судна стосовно права власності на це судно, його експлуатації або доходів від його експлуатації; іпотеки або морської застави будь-якого судна.

Положенням п. 2 ст. 1 вищевказаної Конвенції встановлено, що "арешт" означає затримання судна за ухвалою суду для забезпечення морської вимоги, але не включає конфіскацію судна на виконання судового рішення.

Згідно зі ст. 2 Міжнародної конвенції з уніфікації деяких правил щодо накладення арешту на морські судна від 10.05.1952 судно, яке ходить під прапором однієї з Договірних Держав, може бути заарештоване в межах юрисдикції будь-якої з Договірних Держав лише стосовно морської вимоги й жодної іншої, але ніщо в цій Конвенції не може розглядатися як розширення чи обмеження прав і повноважень, якими наділені уряди чи їхні установи, органи державної влади чи портові або докові власті згідно з їхніми чинними внутрішніми законами або правилами щодо арешту, затримання або іншого способу перешкоджання відходу суден, які перебувають у межах їхньої юрисдикції.

Судова колегія звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б свідчили про вжиття заходів щодо залишення судном території України.

Крім того, як вбачається з договору тайм-чартеру для офшорних суден від 18.01.2018, судно GINGER використовується протягом тривалого часу саме на території України.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, заявник обгрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову існуванням морської вимоги, яка виникла у 2017 році, однак у матеріалах справи відсутні докази, з яких би вбачалося вжиття ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS ( Балтійос Лаіву Валдимас ) заходів щодо повідомлення власника судна про існування заборгованості та будь-яких вимог до останнього, а також спроби заявника вирішити спір щодо повернення заборгованості з 2017 року.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви із застосуванням судового розсуду.

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Враховуючи наведені приписи чинного законодавства, а також те, що заявником заяві про забезпечення позову (відповідно до встановлених фактичних обставин) не наведено обставин про те, що LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШИП) здійснюються дії, які можуть призвести до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, судова колегія вважає, що висновок місцевого господарського суду про необхідність застосування заходів забезпечення позову є помилковим, а доводи апеляційної скарги в цій частині суд вважає обґрунтованими.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено приписи ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, адже застосування визначених ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходів, можливо лише у разі, якщо невжиття заходів до забезпечення позову може у подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, що у даному випадку матеріалами справи не підтверджується. Крім цього, вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову не сприяють ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є помилковими, не можуть бути достатніми підставами для вжиття передбачених ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову.

Таким чином, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Фермерського господарства „Юлія" на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 12.12.2018 року по справі №915/1330/18 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню на підставі п. 4 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неправильним застосуванням процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст.ст. 269-271, 273, 275, 280-284, 287 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу LEYMARK INDUSTRIAL LIMITED PARTNERSHIP (ЛЕЙМАРК ІНДАСТРІАЛ ЛІМІТЕД ПАРТНЕРШІП) на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 року по справі №915/1471/19 задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 24.05.19 року по справі №915/1471/19 - скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ЗАТ BALTIJOS LAIVU VALDYMAS (Балтійос Лаіву Валдимас) про забезпечення позову по справі №915/1471/19.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 21.06.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: А.І. Ярош

Я.С. Савицький