ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" червня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/692/18

Суддя Господарського суду Закарпатської області Андрейчук Л.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело" про відвід судді Пригари Л.І. у справі

За позовом Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м. Київ

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Квітка Полонини", с. Солочин Свалявського району

до відповідача 1 Солочинської сільської ради, с. Солочин Свалявського району

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело", с. Солочин Свалявського району

до відповідача 3 Приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Гуледза Андрія Георгійовича, м. Свалява

про визнання недійсними рішення Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області від 04.02.2014 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"; рішення Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області від 20.05.2014 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"; рішення Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області № 173 від 19.12.2017 року "Про розгляд листа ТзОВ "Санаторій "Кришталеве джерело" № 47 від 12.12.2017 року"; рішення Солочинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області № 226 від 16.08.2018 року "Про внесення змін до рішення від 20.05.2014 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)"; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 20.08.2018 року, укладеного між Солочинською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело", посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 1501; скасування рішення приватного нотаріуса Свалявського районного нотаріального округу Гуледза А.Г. про державну реєстрацію права оренди за орендарем Товариством з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело" у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку площею 0,2232 га за адресою: Закарпатська область, Свалявський район, с. Солочин, урочище Біласовиця (номер запису про інше речове право - 27569966)

ВСТАНОВИВ:

Справа перебуває в провадженні Господарського суду Закарпатської області у судді Пригари Л.І.

31 травня 2019 року на електронну адресу суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело" про відвід головуючого судді від розгляду справи № 907/692/18.

Заявлений відвід суддею Пригарою Л.І. визнано необґрунтованим, тому ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.06.2019 року провадження у справі № 907/692/18 зупинено до вирішення суддею, визначеного у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело" про відвід судді Пригари Л.І. від розгляду справи №907/692/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019, заяву по справі № 907/692/18 передано до розгляду судді Андрейчуку Л.В. У зв`язку із перебуванням судді Андрейчуку Л.В. у відрядженні до 25.06.2019 року включно, заяву про відвід розглянуто 26.06.2019 року.

Розглянувши матеріали вищевказаної заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Статтею 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичом (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 ГПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до статті 38 Господарського процесуального кодексу України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 ГПК України, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1- 4 частини першої статті 35 ГПК України, статті 36 ГПК України, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Згідно зі ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 ГПК України. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Відповідно до статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства, зокрема, є законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 9 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Заявляючи головуючому судді у справі № 907/692/18 відвід, відповідач 2 посилається на те, що в ході розгляду клопотань суддя Пригара Л.І. неодноразово перебивала виступ представника Відповідача 2, та висловлювала свої міркування та критичні зауваження щодо його висловлювань, чим фактично позбавила можливості висловити цілісну думку. В той же час представнику позивача та третьої особи була надана можливість висловити свої доводи та міркування в повному обсязі. Наведені обставини викликають у нього сумнів в неупередженості та об`єктивності судді та свідчать, на його думку, про порушення принципів рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності та пропорційності.

Суд зазначає, що право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР 674), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява № 7577/02) від 3 травня 2007 року, суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів.

У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

При цьому, в рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Аналіз наведеного вище дає підстави для висновку про те, що правило ст.35 та ст.36 ГПК України у контексті обставин відводу, що розглядається, застосовується лише коли дії судді носять характер суб`єктивності (упередженості), у випадках, чітко регламентованими наведеними вище нормами процесуального закону.

Ці правила є чіткими, і застосовується незалежно від того, в якій інстанції суддя розглядає справу і не може бути піддане вільному трактуванню.

Водночас, положеннями ст. 198 ГПК України визначено, що при одноособовому розгляді справи суддя, який розглядає справу, є головуючим у судовому засіданні. Головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи. Головуючий вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку з дотриманням прав учасників судового процесу.

Крім того, приписи ст. ч. 5 ст. 208 ГПК України надають головуючому судді право ставити питання учасникам судового процесу.

Із урахуванням наведеного, суд стверджує, що доводи заявника про те, що суддя Пригара Л . І. може діяти упереджено в силу названих обставин, є некоректними та необґрунтованими, оскільки носять суб`єктивний (необ`єктивний) характер і не можуть слугувати доказом упередженості судді Пригари Л.І. по відношенню до будь - якої із сторін спору, чи необ`єктивність при подальшому розгляді справи. При цьому, суд вважає, що головуючий суддя під час засідання керувався нормами процесуального права, в т. ч. і правом ставити питання учасникам судового процесу на будь-якій стадії розгляду справи.

Саме тому, використання заявником Глави 3 ГПК України, в якості аргументу заперечення проти дій судді, описаних у відводі обставин, вказує на намір вийти за межі унормованого процесу вирішення спору та для створення додаткових переваг перед іншими учасниками спору. Таке явно не відповідає принципам об`єктивної істини, рівенству учасників процесу та змагальності.

Таким чином, зазначена у заяві про відвід обставина не може бути підставою для відводу в розумінні правил Глави 3 ГПК України, відтак, в задоволенні такої заяви слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 35-36, 38-39, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Кришталеве джерело" про відвід судді Пригари Л.І. від участі у справі №907/692/18 відмовити.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Андрейчук