УХВАЛА

20 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 906/451/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Баранець О.М. – головуючий, Погребняк В.Я., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон"

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Василишин А.Р., Бучинська Г.Б., Грязнов В.В.

від 08.04.2019

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" 13.05.2019 звернулося до Верховного Суду, через Північно-західний апеляційний господарський суд, з касаційною скаргою на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 906/451/18.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 11.06.2019 визначено склад колегії суддів: Баранець О.М. - головуючий, Погребняк В.Я., Студенець В.І.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у справі з ціною позову, що не перевищує п’ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо:

1) Верховний Суд вже викладав у своїй постанові висновок щодо питання правильного застосування норми права, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку; або

2) правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019, у справі № 906/451/18 Товариству з обмеженою відповідальністю "Тайлон" відмовлено у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018.

Правовою підставою зазначено частину п?яту статті 272 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Наведені вище положення застосовано апеляційним господарським судом через те, що ухвала Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 вже була переглянута судом апеляційної інстанції за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис".

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 залишено без змін.

Зазначено, що зустрічна позовна заява № 11/12-15 від 11.12.2018 була подана відповідачем до суду 14.12.2018, тобто з порушенням вимог частини першої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з чим місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про повернення її заявнику без розгляду на підставі частини шостої статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Особа, яка не є учасником справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайлон" звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 в справі № 906/451/18 та передати зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис" на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 272 Господарського процесуального кодексу України, якщо апеляційна скарга надійшла до суду апеляційної інстанції після закінчення апеляційного розгляду справи, і особа, яка подала скаргу, не була присутня під час апеляційного розгляду справи, суд розглядає відповідну скаргу за правилами цієї глави. Суд апеляційної інстанції розглядає скаргу, вказану в частині першій цієї статті, в межах доводів, які не розглядалися під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Частиною п?ятою статті 272 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої цієї статті, якщо суд розглянув наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Тайлон" апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 26.12.2018 по справі № 906/451/18, фактично не містить інших доводів, відмінних від доводів скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофис", оцінка яким була надана Північно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 25.03.2019.

Відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз'яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав'язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

Доводи касаційної скарги, що судом апеляційної інстанції не враховано положення пункту 2 частини третьої статті 2, статті 7, 255 Господарського процесуального кодексу України, то вони є безпідставними, оскільки правовою підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження визначено частину п?яту статті 272 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" не містить доказів іншого застосування положень статті 272 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема і у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13), що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов’язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Не можна розглядати перегляд, як замасковану апеляцію. Відступи від цього принципу виправдані лише тоді, коли вони необхідні за обставин суттєвого та неспростовного характеру.

В контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Використання касаційним судом оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо, виходячи з високого статусу Верховного Суду, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, оскільки у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень і застосування Судом таких повноважень не може вважатися обмеженням доступу особи до процесу правосуддя.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 906/451/18, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 234, 235, частиною другою статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тайлон" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 906/451/18.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. Баранець

Судді                                                                                          В. Погребняк

В. Студенець