ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2019

м. Івано-Франківськ

Справа № 909/579/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М.,

секретар судового засідання Кричовський Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач",

вул. Червоноармійська, 9/2, м. Київ, 01004

до відповідача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району

вул. Національної Гвардії, 14г, м. Івано-Франківськ, 76014

про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу №92-2019г від 11.03.2019 в сумі 399216,79 грн.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу №92-2019г від 11.03.2019 в сумі 399216,79 грн.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

05.06.2019 суд прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" до розгляду, відкрив провадження у справі, ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 19.06.2019, встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

19.06.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вих. № 11/841 від 18.06.2019, вх.№ 10621/19), де визнано позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони не скористалися передбаченим Господарським процесуальним кодексом України правом на участь представників у підготовчому засіданні 19.06.2019, хоча, у відповідності до ст.ст.120, 242 ГПК України, належним чином повідомлені про день, час і місце підготовчого засідання.

Стаття 42 ГПК України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно з приписами ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи.

Клопотань про відкладення підготовчого засідання від сторін до суду не надходило.

Відповідно до положень ч.ч.3, 4 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 191 цього Кодексу.

За приписами ст.191 ГПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв’язку з визнанням позову відповідачем суд роз’яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №92-2019г постачання природного газу від 11.03.2019, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість в частині здійснення оплати за прийнятий природний газ в сумі 399216,79 грн.

Позиція відповідача.

Позов визнає, що зазначив письмово у відзиві на позовну заяву (вих. № 11/841 від 18.06.2019, вх.№ 10621/19 від 19.06.2019).

Обставини справи. Оцінка доказів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши відповідно до приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України в сукупності всі докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.                                                                      11 березня 2019 року між ТОВ "Газпромпостач" (постачальник) та Івано-Франківською квартирно-експлуатаційною частиною району (покупець), було укладено договір постачання природного газу № 92-2019г від 11.03.2019 року (ідентифікатор закупівлі № UА-2019-02-28-001277-b на веб-сайті prozorro.gov/ua).

За умовами договору постачальник (позивач) зобов'язується поставити покупцю (відповідачу) у березні-квітні 2019 року природний газ (далі - природний газ), а відповідач зобов'язується прийняти газ та оплатити Позивачу цей газ на умовах даного договору (п.1.1. Договору).

Ціна за 1000 кубічних метрів газу зазначена в п.4.1 договору №92-2019г, з урахуванням змін внесених додатковою угодою №1 від 26.04.2019 року до нього.                                         Ціна, за період в якому у відповідача виникла заборгованість, встановлена у додатковій угоді №1 від 26.04.2019 року до договору №92-2019г.

1000 куб.м. з урахуванням тарифів на транспортування природного газу та без ПДВ становить 7019,60 грн., крім того ПДВ - 1403,92 грн. Всього з ПДВ 8423,52 грн. (вісім тисяч чотириста двадцять три грн. 52 коп.).

Порядок розрахунків визначений у розділі 5 Договору.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що оплата газу здійснюється покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок позивача, шляхом 100% оплати до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим на підставі виставлених відповідачем рахунків та актів приймання-передачі газу. Форма розрахунків - безготівкова.

Згідно з п. 5.3. договору №92-2019г, датою оплати відповідачем газу є дата надходження грошових коштів на рахунок позивача.

Відповідно до п.п.6.1.1. договору №92-2019г, відповідач зобов'язується оплатити газ на умовах цього договору.

За результатами споживання природного газу за квітень 2019 року (відповідно до акту наданих послуг з розподілу природного газу №ІФЯ89012620 від 30.04.2019 року між оператором ГРМ Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Івано-Франківськгаз" та відповідачем) між позивачем та відповідачем було складено та підписано акт прийому - передачі природного газу від 30.04.2019 року за квітень 2019 року по договору №92-2019г на загальну суму 849 511,99 грн. загальним об'ємом природного газу 100,850 тис.м.куб., який вираховується наступним чином:

100,850 тис.куб.м. (обсяг спожитого газу)*7019,60 грн./тис.куб.м = 707 926,66 грн.;

707 926,66 грн. * 20% (ПДВ) = 141 585,33 грн.;

707 926,66 грн. + 141 585,33 грн. = 849 511,99 грн.

Таким чином, враховуючи те, що згідно п.5.2. договору № 92-2019г від 11.03.2019 року, оплата повинна здійснюватися відповідачем до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу, то граничний термін оплати для відповідача було 15.05.2019 року (на загальну суму 849 511,99 грн.).

В свою чергу, ТОВ "Газпромпостач" від відповідача отримано лист від 26.04.2019 року №2/531, яким відповідач гарантував оплату за фактично спожитий природний газ згідно договору №92-2019г від 11.03.2019р.

Відповідачем було частково оплачено вартість спожитого природного газу за квітень 2019 року в загальній сумі 450 295,20 грн., в решті 399 216,79 грн. виникла заборгованість (849 511,99 грн. - 450 295,20 грн. = 399 216,79 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 22.05.2019 було підписано та скріплено печатками акт звірки взаєморозрахунків зі змісту якого вбачається, що станом на 22.05.2019 заборгованість Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району перед ТОВ "Газпромпостач" за договором постачання природного газу №92-2019г від 11.03.2019 становить 399216,79 грн.

В зв'язку з несплатою відповідачем боргу в сумі 399216,79 грн., позивач звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області за захистом порушеного права.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.                                        У відповідності до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.                                                                      Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.                                        Згідно з приписами ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.                              Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України (надалі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.                              Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.                              Статтями 525, 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.                              Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.                                                                                                                Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.                                                                                          У силу приписів ч. ч. 2-3 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" Споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу; 4) забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.                                                             Суд зазначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених Господарським процесуальним кодексом.

Відповідно до статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ст.86 ГПК України).                                                                                          Оскільки заборгованість відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не сплачена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується документально та визнається відповідачем, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природній газ в сумі 399216,79 грн. обгрунтована та підлягає задоволенню.                                                                                                                        Судові витрати.                                                                                                                         Відповідно до ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати у даній справі складаються з судового збору в розмірі 5988,25 грн., сплаченого позивачем при зверненні з позовом.                               Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.                                                                                                              У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч.1 ст. 130 ГПК України).                                                                                                    Тому з відповідача в користь позивача слід стягнути 2994,13 грн. сплаченого судового збору та повернути позивачу 2994,12 грн. з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, ст.130, 185, 191, 232, 236, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу №92-2019г від 11.03.2019 в сумі 399216,79 грн. задоволити.

Стягнути з Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району (вул. Національної Гвардії, 14г, м. Івано-Франківськ, 76014, ідентифікаційний код 08494013) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (вул. Червоноармійська, 9/2, м. Київ, 01004, ідентифікаційний код 36424636) заборгованість в сумі 399216,79 (триста дев'яносто дев'ять тисяч двісті шістнадцять гривень сімдесят дев'ять копійок) та 2994,13 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири гривні тринадцять копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач", (вул. Червоноармійська, 9/2, м. Київ, 01004, ідентифікаційний код 36424636) з Державного бюджету України 2994,12 (дві тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири гривні дванадцять копійок) судового збору, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 3131 від 29 травня 2019 року на суму 5988,25 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне рішення складено 24.06.2019.

Суддя                                                             Л. М. Неверовська