СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа № 922/3524/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Склярук О.І., суддя Дучал Н.М. , суддя Гетьман Р.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відповідача за вх. №955 Х/1 на рішення господарського суду Харківської області від "25" лютого 2019 р. (повний текст складено 04.03.2019, суддя Жельне С.Ч.) у справі №922/3524/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Управління державної казначейської служби України у Індустріальному районі м. Харкова

про стягнення коштів 5 728, 06 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.02.2019 у справі №922/3524/18 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради про стягнення 5 728, 06 грн.

Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції рішенням, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та невірно застосувавши норми матеріального права дійшов висновку щодо задоволення позову.

Крім того апелянт стверджує, що чинним законодавством визначений спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що фактично усуває Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки ТОВ Харківгаз збут за визначеними нормативами.

Також скаржник вважає, що з його сторони не було порушено жодного терміну перерахування коштів на рахунки ТОВ Харківгаз збут, про що свідчить відомість розрахунків з зазначенням дати фінансування.

Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради є бюджетною установою та фінансується за рахунок різних бюджетів, а господарський суд першої інстанції не врахував те, що стягнення зазначених сум можливо лише за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Окрім того апелянт наголошує на тому, що він відноситься до органів місцевого самоврядування, а тому твердження суду першої інстанції щодо неврахування відсутності бюджетних коштів як підстави звільнення від відповідальності органу державної влади за порушення зобов`язання є хибними.

26.03.2019 Східним апеляційним господарським судом зареєстровано апеляційну скаргу відповідача на вказане рішення Господарського суду Харківської області.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2019 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Склярук О.І. (суддя доповідач), суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.03.2019 апеляційна скарга відповідача залишена без руху з підстав, висвітлених у вказаній ухвалі.

12.04.2019 до канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшли клопотання стосовно приєднання додаткових документів на виконання вимог попередньої ухвали, якими були усунуті встановлені раніше недоліки.

Розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, відповідно до статті 262 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відкриття апеляційного провадження у справі.

Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 справа №922/3524/18 прийнята до апеляційного провадження та у відповідності до приписів ч.10 ст.270 ГПК України, призначена до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

24.04.2019 до канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач вказує на те, що апелянтом не було зазначено нічого нового, що не було б досліджено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 270 ГПК України встановлює, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.282 Господарського процесуального кодексу України, зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (позивач, підприємство) та Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Орджонікідзевського району Харківської міської ради (відповідач, управління) 01.07.2015 було укладено договір №67/07 про взаємне співробітництво (надалі - договір).

Згідно з п.1.1 договору, предметом цього договору є взаємне співробітництво між сторонами по здійсненню розрахунків за надані послуги, а також обміну інформацією щодо нарахування та відшкодування витрат по пільгах та субсидіях населенню, на безкоштовній основі.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що сторони керуються в своїй роботі: Законом України "Про державний бюджет України", Законами України, що стосуються надання пільг та субсидій категоріям громадян, які мають право на отримання пільг та субсидій згідно діючому законодавству, Постановами Кабінету Міністрів України та іншими нормативними, інструктивними документами та цим договором.

У відповідності до підпункту 2.2.1 пункту 2.2 договору, позивач зобов`язався щомісячно, до 10 числа наступного за розрахунковим, складати та подавати в Управління акти звіряння по пільгам та субсидіям в трьох примірниках, згідно затвердженої форми "3-пільга", звіт щодо кількості одержувачів пільг по категоріям (форма "4-пільга") та розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг у минулому місяці за формою "2-пільга" в електронному вигляді.

Відповідно до підпункту 2.2.2 пункту 2.2 договору позивач щомісяця, до 25 числа поточного місяця, складає та надає в паперовому вигляді розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг у минулому місяці, згідно затвердженої форми "2-пільга".

Згідно підпункту 2.1.5 пункту 2.1 договору, Управління зобов`язалося при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису здійснювати розрахунки з Підприємством на підставі отриманих від Підприємства розрахунків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг та актів звіряння по пільгам, згідно затверджених форм.

Цей Договір діє з 1 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року. На зобов`язання сторін, які виникли з 1 липня 2015 року до укладення даного договору поширюються умови цього договору (п.6.1. Договору).

Пунктом 6.5 Договору встановлено, якщо за місяць до закінчення строку дії договору від однієї зі сторін не надійде письмове повідомлення про розірвання договору, договір вважається пролонгованим на наступний рік і на тих же умовах.

З матеріалів справи вбачається, що будь-які належні докази припинення Договору відсутні, а тому апеляційний суд вважає, що на час розгляду справи договір вважається пролонгованим на той самий термін і на тих самих умовах.

Судом першої інстанції також було встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" протягом липня-грудня 2015 року здійснювало постачання природного газу населенню Індустріального району міста Харкова та частково Харківського району, яке отримує субсидії, на загальну суму 6 463 946, 52 грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків по формі № 3-пільга.

З метою отримання оплати вартості спожитого природного газу у 2015 - 2016 роках, позивачем відповідно до приписів чинного законодавства, було укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (надалі - СПР), підписані зі сторони Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації, ТОВ "Харківгаз Збут", ПАТ "Харківміськгаз", Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз" на підставі актів звіряння розрахунків за надані послуги між ТОВ "Харківгаз Збут" та Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, що частково повинно було забезпечити відшкодування ТОВ "Харківгаз Збут" вартість спожитого природного газу абонентами - фізичними особами Індустріального району м. Харкова та частково Харківського району, яким призначено субсидію.

Відповідно до розділів 1 протокольних рішень, їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій".

В розділі 2 протокольних рішень погоджено перелік підприємств, що беруть участь у проведенні розрахунків, та послідовність їх виконання сторонами - учасниками.

Позивач посилається на те, що відповідно до спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, по частині спільних протокольних рішень на суму 5 987 267, 00 грн. (частково нарахування грудня 2015 року) відповідачем грошові кошти були перераховані в повному обсязі та своєчасно.

Щодо частини підписаних спільних протокольних рішень на суму 40 865 518, 00 грн. грошові кошти Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради були перераховані ТОВ "Харківгаз Збут" несвоєчасно, а саме: СПР № 759, 767/у від 23.02.2016 року на суму 789 560,00 грн. (часткова сума у розмірі 336 306, 70 грн.), СПР №759, 767/у, 757 від 23.02.2016 - на суму 83 867,00 + 164 720,00 грн. (часткова сума у розмірі 56 505,82 грн.).

Вартість послуг, наданих позивачем за період липень-грудень 2015 становила 6463 946,52 грн., проте відповідачем несвоєчасно проводилися розрахунки за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення.

Такі обставини стали підставою для звернення з позовом до господарського суду з метою захисту порушених прав ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" шляхом стягнення з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради 3% річних у сумі 961, 26 грн. та інфляційних втрат у сумі 4 766, 80 грн.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що оскаржуване рішення у справі підлягає скасуванню враховуючи нижчевикладене.

Пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Так, Законами України «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждати внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Закон України «Про прокуратуру», тощо встановлені пільги з оплати послуг з газопостачання для окремих категорій осіб.

Згідно ст. 87 Бюджетного кодексу України, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

При цьому, порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно пп. "б" п. 4 ч. 1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню) здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі-Порядок №256).

Пунктом 3 Порядку №256 передбачено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно п.п. 5, 7, 8 Порядку №256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення); Міністерство фінансів Автономної Республіки Крим, фінансові органи обласних держадміністрацій протягом двох операційних днів після отримання коштів субвенцій надають органам Державної казначейської служби платіжні доручення щодо перерахування цих коштів на рахунки районних бюджетів, бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення пропорційно фактичним зобов`язанням з пільг, субсидій, допомоги та компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян відповідних бюджетів на дату проведення платежів з їх оплати. Щомісячні суми субвенцій перераховуються органами Державної казначейської служби на рахунки місцевих бюджетів з урахуванням їх обсягів, передбачених у бюджеті Автономної Республіки Крим, обласних бюджетах для відповідних місцевих бюджетів.

Органи Державної казначейської служби протягом операційного дня з часу отримання відповідних платіжних доручень направляють кошти субвенцій на рахунки місцевих бюджетів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби.

Отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу.

Згідно пп. 47 ст. 2 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів - бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20 затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій (далі - Порядок № 20).

Відповідно до п. 6 Порядку № 20, органи Казначейства на підставі платіжних доручень головних розпорядників коштів місцевих бюджетів перераховують кошти на рахунки постачальників ресурсів (товарів, послуг).

Розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків (п. 7 Порядку №20).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Окрім того, відповідач заперечує щодо порушення ним встановлених саме для нього строків здійснення розрахунків з постачальником та зазначає, що грошові кошти у вигляді державної субвенції на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг, які надходили на рахунок Управління, одразу перераховувались на розрахунковий рахунок постачальника, не порушуючи п`ятиденний строк.

Матеріалами справи підтверджується той факт, що заборгованість, яка виникла, утворилась не з вини відповідача, а через ненадходження коштів у вигляді державної субвенції на відшкодування субсидій на рахунок відповідача.

Разом з тим, умовами договору передбачено зобов`язання Управління відшкодовувати постачальнику нараховані субсидії лише при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису.

Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 року у справі №913/89/18 та від 01.10.2018 року у справі №904/9145/17.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що твердження відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, доведені належними, допустимими та достатніми доказами, тоді як господарським судом першої інстанції при прийнятті рішення невірно застосовано норми права, а висновки не відповідають обставинам справи.

Беручи до уваги вищевикладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, необхідно здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме за подання позовної заяви судовий збір відшкодуванню не підлягає, натомість судовий збір за подання апеляційної скарги слід відшкодувати відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, п.2, ч.1 ст.275, п.3, 4 ст. 277, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

1.Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, м. Харків, на рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2019 у справі №922/3524/18 задовольнити.

2.Рішення Господарського суду Харківської області від 25.02.2019 у справі №922/3524/18 скасувати.

3.Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

4.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» (61004, м.Харків, вул. Москалівська, 57/59, п/р НОМЕР_1 в АБ «Клірінговий дім» м.Київ, МФО 300647, ) на користь Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Індустріального району Харківської міської ради (61007, м.Харків, вул. Біблика, 6, ) витрати по сплаті судового збору за звернення з апеляційною скаргою у сумі 2643,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано у день проголошення.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Н.М. Дучал

Суддя Р.А. Гетьман