ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"12" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/247/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Дімова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" (54055, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, буд. 120);
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад" (65113, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 162);

про зобов`язання вчинити певні дії

за участю:

від позивача: Чуб Т.В. довіреність №228 від 29.01.2019р. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Литвиненко Г.М. - довіреність № б/н від 18.12.2018р.

ВСТАНОВИВ:

05.02.2019р. Державне підприємство "Миколаївський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад", в якій просить суд зобов`язати відповідача переглянути орієнтовну ціну укладеного між сторонами Договору від 22.06.2017р. №1/33-9-3, включивши до неї податок на додану вартість на загальних підставах в частині вартості капітального ремонту та модернізації БТР. Також позивач просить суд встановити строк виконання рішення протягом п`яти днів з дня набрання рішенням законної сили та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказує, що відповідно до умов вищезазначеного договору від 22.06.2017р. №1/33-9-3 позивач зобов`язався за завданням відповідача виконати роботи згідно календарного плану виконання робіт та відповідно до додатку №1 до договору, а відповідач зобов`язався прийняти виконану роботу та оплатити її.

Відповідно до умов п.2.1. договору орієнтовна вартість робіт на момент його укладення становить 14 248 188,33 грн, яка складається з вартості капітального ремонту та модернізації БТР, що становить 14 179 188, 33 грн. без ПДВ та вартості послуг з її перевезення, що становить 69 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 20% - 11 499, 99 грн.

Між тим, як вказує позивач, відповідно до абзацу 2 пункту 2.4. договору сторони погодили, що у разі отримання роз`яснень Державної фіскальної служби України щодо застосування ставки податку на додану вартість при виконанні робіт за цим договором, орієнтовна ціна підлягає перегляду.

Так, 11.08.2017р. позивач отримав на своє звернення роз`яснення Державної фіскальної служби України, згідно яких остання зазначила, що пільговий режим оподаткування ПДВ, визначений пунктом 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, на операції з постачання послуг з ремонту та модернізації продукції оборонного призначення не поширюється.

Позивач зазначає, що вищевказані роз`яснення ДФС України ним були направлені на адресу відповідача відповідним листом від 15.08.2017р., проте звернення ДП "МБТЗ" залишилось без будь-якого реагування, до теперішнього часу орієнтовна ціна не переглянута, у зв`язку із чим позивач був вимушений звернутись до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. відкрито провадження у справі №916/247/19, справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на "13" березня 2019 р. о 12:00.

01.03.2019р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад" надійшов відзив на позовну заяву (т.1 а.с.51-53), згідно якого відповідач зазначив про неможливість, згідно п. 2.5. договору, зміни ціни договору після прийняття виконаних робіт.

При цьому, відповідач зазначив, що виконані за договором роботи були прийняті 03.08.2018р., про що свідчать акти приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2.

Крім того, на думку відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад" є неналежним відповідачем у справі, з огляду на відсутність у товариства повноважень на перегляд орієнтовної ціни.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. підготовче засідання у справі №916/247/19 відкладено на "29" березня 2019р. о 10год.30хв.

У судовому засіданні 29.03.2019р. судом оголошено протокольну ухвалу в порядку ст.ст. 177, 183 ГПК України про продовження у справі підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на "17" квітня 2019р. об 11год.45хв.

09.04.2019р. Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" було подано до канцелярії суду відповідь на відзив (т.2 а.с.21-22), згідно якої позивач зазначає, що посилання відповідача на те, що товариство не повинно відповідати за пред`явленими позовними вимогами, є безпідставними та необґрунтованими.

Так, на думку позивача, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суперечать приписам ст. 838 ЦК України, частиною 3 якої передбачено, що замовник (МОУ) і субпідрядник (ДП "МБТЗ") не мають права пред`являти один одному вимоги, пов`язані з порушенням договорів, укладених кожним з них з генеральним підрядником (ТОВ "Телекарт-Прилад"), якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, позивач вказує на те, що умови договору не містять приписів щодо можливості пред`явлення претензій позивачем до Міністерства оборони України.

У підтвердження своєї правової позиції позивачем також було зазначено, що рішенням Господарського суду м. Києва у справі №910/3516/18 від 04.07.2018р. було повністю задоволено аналогічні позовні вимоги ДП "МБТЗ" до Міністерства оборони України про спонукання до виконання умов договору.

17.04.2019р. відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив (т.2 а.с.30-32), згідно яких відповідач ще раз наголосив, що ТОВ "Телекарт-Прилад" не має законної можливості переглянути орієнтовну ціну по договору №1/33-9-3, оскільки таку ціну погоджує та встановлює генеральний замовник Міністерство Оборони України та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 17.04.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/247/19 із призначенням її до розгляду по суті в засіданні суду на "13" травня 2019 р. о 15:00.

У судовому засіданні 13.05.2019р. під час розгляду справи по суті оголошено протокольну перерву до "29" травня 2019р. о 12год.30хв.

У судовому засіданні 29.05.2019р. судом оголошено протокольну перерву до 12.06.2019р. о 16 год. 15 хв.

12.06.2019р. представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.06.2019р. проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:
В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

При цьому, завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" направлені на зобов`язання відповідача здійснити перегляд орієнтовної ціни договору від 22.06.2017р. №1/33-9-3, включивши до такої ціни податок на додану вартість.

Обґрунтовуючи необхідність включення ПДВ до складу орієнтовної вартості робіт, позивач посилається, зокрема, на податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 28.07.2018р., а також зазнає, що за результатом здійснення Державною фіскальною службою у Миколаївській області перевірки діяльності Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", було встановлено, що підприємством на порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 193.1а) ст. 193, п. 194.1 ст. 19, п.32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу, з урахуванням вимог п.3, п.9, п. 10 Закону України "Про державне оборонне замовлення", знижено податкові зобов`язання з податку на додану вартість з обсягу отриманих коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад", які є об`єктом оподаткування податком на додану вартість за ставкою 20%.

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає про неможливість зміни ціни договору після виконання та прийняття сторонами робіт за договором.

Приймаючи до уваги, що під час вирішення спору по суті суд має надати правову оцінку усім склавшимся між сторонами правовідносинам, з огляду на наявність між сторонами суперечностей щодо можливості внесенні змін до умов договором стосовно орієнтовної ціни договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст.629 Цивільного кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Статтею 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як встановлено судом, 22.06.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад" (Замовник) та Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" (Виконавець) було укладено договір №1/33-9-3 (т.1 а.с.12-20), відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується за завданням Замовника з дотриманням вимог законодавства виконати роботи згідно календарного плану виконання робіт згідно з додатком 1 до цього Договору, а Замовник - прийняти виконану Роботу та оплатити її.
Підставою для укладення цього Договору є Державний контракт на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 07.04.2017р. №403/1/17/3 (п.1.2. договору).

Згідно п.1.3. договору для забезпечення виконання робіт Замовник, у відповідності з Державним контрактом на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням від 07.04.2017р. №403/1/17/3, через військову частину НОМЕР_1 безоплатно забезпечує Виконавця виробами БТР-70. Виконавець зобов`язується повідомити Головне представництво замовника №1301 (далі - ГПЗ № 1301) про надходження виробів на підприємство та провести їх дефектацію у присутності фахівців ГПЗ № 1301. Всі матеріальні цінності зі складу виробу, які не будуть використані для капітального ремонту та модернізації БТР-70Ді-05 залишаються у власності держави та повинні бути повернені Замовнику.

Відповідно до п.2.1. договору Орієнтовна вартість Робіт за Договором на момент його укладання становить 14 248 188,33 грн та складається з вартості капітального ремонту та модернізації БТР, що становить 14 179 188,33 грн без ПДВ, та вартості послуг з її перевезення, що становить 69 000 грн, у тому числі ПДВ 20% - 11 499,99 грн.

Пунктом 2.2. договору сторонами погоджено, що орієнтовна вартість Робіт встановлена Сторонами на підставі розрахунково-калькуляційних матеріалів з визначення орієнтовної ціни складених Виконавцем відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань планування, обліку і розрахунку собівартості робіт та наданого ГПЗ № 1301 висновку про рівень орієнтовної ціни.

Орієнтовна ціна робіт зафіксована у Протоколі погодження орієнтовної ціни (додаток 2 до Договору).

Орієнтовна ціна Робіт є базовою для визначення вартості на момент укладання Договору та досягнення домовленостей про договірну ціну.

Згідно п.2.3. договору обсяг фінансування та зобов`язання сторін у 2017 році складає 9 498 792,22 грн, в тому числі вартість капітального ремонту та модернізації БТР 9 452 792,22 грн без ПДВ та вартість послуг з її перевезення, що становить 46 000 грн, у тому числі ПДВ 20% - 7 666,66 грн.

Обсяг фінансування у 2018 році визначається за окремою додатковою угодою.

Пунктом 2.4. договору сторони погодили, що орієнтовна вартість Робіт за Договором не може бути перевищена Виконавцем, при цьому норми витрат за статтями калькуляції та економічні показники (трудомісткість, відсотки додаткової заробітної плати, загальновиробничі, адміністративні витрати, витрати на збут), визначені у РКМ (додаток до протоколу погодження орієнтовної ціни), є граничними та не можуть бути перевищені. Виконавець під час виконання робіт може здійснювати перерозподіл витрат за статтями калькуляції, які не повинні виходити за межі орієнтовної вартості.

У разі отримання роз`яснень Державної фіскальної служби України щодо застосування ставки податку на додану вартість при виконанні робіт за Договором орієнтовна ціна підлягає перегляду. У разі отримання позитивного висновку Державної фіскальної служби України щодо нарахування ставки податку на додану вартість при виконанні робіт за даним Договором, орієнтовна вартість, зазначена в п.2.1. цього Договору, обов`язково переглядається Сторонами протягом 5 робочих днів з моменту отримання таких роз`яснень шляхом укладання Сторонами нової редакції Протоколу погодження орієнтованої ціни та додаткової угоди до Договору, а не пізніше 16 жовтня 2017 р. Замовник зобов`язаний сплатити суму нарахованого ПДВ.

При зміні-тарифів, цін на матеріали та покупні комплектуючі вироби, інших складових собівартості продукції, у разі якщо вплив на такі зміни знаходиться поза межами- компетенції Сторін Договору та обумовлений прийняттям відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, Сторони зобов`язуються переглянути ціну Договору з метою недопущення зриву його виконання. Перегляд орієнтовної ціни Робіт здійснюється не пізніше ніж за 1 місяць до закінчення терміну виконання Робіт на підставі письмового звернення однієї із Сторін, шляхом підписання нової редакції Протоколу погодження орієнтовної ціни.

Пунктом 2.5. договору сторони погодили, що зміна ціни, визначеної Договором, не допускається, якщо Роботи виконані та прийняті ГЦЗ №1301, що підтверджується відповідним посвідченням (актом).

Згідно п. 2.6. договору замовник оплачує виконані Роботи за договірною ціною, встановленою Сторонами та зафіксованою у Протоколі погодження договірної ціни на виконання Роботи. Оплата виконаних робіт за орієнтовною ціною не здійснюється.

Згідно протоколу погодження орієнтовної ціни на виконання робіт (т.1 а.с.22) сторонами погоджено вартість капітального ремонту та модернізації бронетранспортера БТР-70 до виду БТР-70Ді-05 на рівні 4 726 396,11 грн за одиницю.

Відповідно до п. 2.7. договору рівень договірної ціни виконання Робот перевіряється ГПЗ №1301 шляхом аналізу її собівартості, первинних та зведених документів бухгалтерського обліку Виконавця, трудомісткості її виготовлення та розгляду розрахунково-калькуляційних матеріалів Виконавця, складених на підставі фактичних витрат, понесених ним у процесі виконання Договору, з складанням та наданням до представництва замовника № 4993 (далі - ПЗ № 4993) відповідного висновку щодо рівня договірної ціни Продукції.

При визначенні цін (орієнтовних, договірних), рівень прибутку у складі ціни не може перевищувати 1 відсотка витрат Виконавця на купівлю комплектуючих виробів (напівфабрикатів), робіт (послуг) сторонніх підприємств, установ та організацій, а також 20 відсотків решти витрат у складі виробничої собівартості Договору.

Відповідно до Положення про представництва державних замовників з оборонного замовлення на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2009 №1107 (зі змінами), ГПЗ № 1301 під час виконання Договору, зобов`язано здійснювати контроль за якістю виконання Роботи, своєчасним виконанням роботи за Договором, перевіряти і візувати розрахунково-калькуляційні матеріали щодо рівня орієнтовних (договірних) цін та здійснювати контроль за правильністю визначення витрат Виконавцем Договору. Контроль за витрачанням Виконавцем коштів здійснює ГПЗ № 1301 (п.2.8. договору).

Пунктом 2.9. договору сторони погодили, що відповідальність за правильність розрахунку (формування) та застосування цін на продукцію оборонного призначення за державним оборонним замовленням (у т.ч. цін на матеріали та покупні комплектувальні вироби), обґрунтування витрат на всіх етапах її виробництва покладається на начальника ГПЗ №1301.

Згідно п. 2.10. договору для встановлення договірної ціни виконання роботи у строк не пізніше ніж за 20 календарних днів до кінцевого строку виконання робіт, разом з повідомленням Замовника про готовність до здачі виконаних Робіт Виконавець надає ГПЗ № 1301 розрахунково-калькуляційні матеріали щодо договірної ціни, складені на підставі фактичних витрат та обґрунтованих розрахунків очікуваних витрат.

Розрахунково-калькуляційні матеріали складаються Виконавцем відповідно до вимог Методичних рекомендацій з формування собівартості продукції (робіт, послуг) у промисловості, затверджених наказом Мінпромполітики України від 09.07.2007 № 373, ПКМУ від 08.08.2016 № 517, діючих нормативних документів з ціноутворення та встановлених економічно обґрунтованих норм матеріальних та трудових витрат на виконання Роботи.

Пунктом 2.11. договору встановлено, що ГПЗ № 1301 не пізніше ніж за 10 календарних днів до кінцевого строку виконання Робіт надає ПЗ № 4993 перевірені і завізовані розрахунково-калькуляційні матеріали щодо рівня договірної ціни виконання Роботи та Висновок.

Згідно п. 2.12. договору у разі коли фактичні витрати Виконавця на виконання Роботи перевищують їх орієнтовну вартість, Замовник не зобов`язаний оплачувати таке перевищення.

У відповідності до п. 3.4. договору передача Виконавцем та приймання Замовником виконаних робіт за договором здійснюється у місці доставки, що розташоване за адресою:65104, м. Одеса, пр-т Маршала Жукова, 105, за видатковою накладною з оформленням акту приймання-передачі виконаних робіт, який підлягає затвердженню Замовником.

Датою виконання робіт Виконавцем є дата підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт (п. 3.12. договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р. (п.10.1. договору).

Із змісту укладеного сторонами договору, вбачається що за своєю правовою природою такий договір є змішаним договором, який містить умови як договору підряду, так і договору надання послуг.

Аналізуючи умови договору, суд зазначає, що, укладаючи такий договір сторони погодили необхідність уточнення орієнтовної вартості робіт за договором, шляхом укладання додаткової угоди.

При цьому, сторони також дійшли згоди про неможливість зміни ціни договору після виконання та прийняття робіт.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом та сторонами по справі не заперечується, на виконання умов договору відповідачем було здійснено попередню оплату розміром 6 649 154,56 грн.

Позивачем, в свою чергу, на виконання абзацу 2 п. 2.4. договору, з метою з`ясування питання щодо застосування ставки податку на додану вартість при виконанні передбачених умовами договору робіт, звернувся з відповідним листом до Державної фіскальної служби України.

У відповідь на вказаний лист позивачем від Державної фіскальної служби України було отримано податкову консультацію (т.1 а.с.23), із змісту якої вбачається, що пільговий режим оподаткування ПДВ, визначений пунктом 32 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, на операції з постачання послуг з ремонту та модернізації продукції оборонного призначення не поширюється.

З урахуванням відповідної податкової консультації, оскільки роботи за договором підлягають обов`язковому оподаткуванню податком на додану вартість, позивач з метою укладання нової редакції протоколу погодження орієнтовної ціни та додаткової угоди, направив відповідачу лист за №1814 від 15.08.2017р. з проханням надати доручення головному представництву замовника №1301 на погодження нової орієнтовної ціни на виконання робіт. (т.1 а.с.24).

Разом з тим, як вказує позивач, чисельні звернення до ТОВ "Телекарт-Прилад" залишились без будь-якого реагування, орієнтовна ціна переглянута не була.

03.08.2018р., після фактичного виконання робіт за договором, між сторонами було підписано акти приймання-передачі виконаних робіт №1 та №2 (т.1 а.с.57, 59). Як вбачається зі змісту вказаних актів, останні були підписані позивачем із запереченнями щодо нарахування та сплати ПДВ та зауваженнями відповідача щодо неможливості перегляду ціни.

Як встановлено судом, позивачем 26.07.2018р. на адресу відповідача листом за №2597 (т.1 а.с.25) було направлено для підписання додаткову угоду щодо внесення змін до договору шляхом включення ПДВ до складу орієнтовної вартості робіт (т.1 а.с.26).

В свою чергу відповідач листом від 07.08.2018р. за №735 (т.1 а.с.29) повідомив позивача про неможливість погодження вартості виготовлення БТР-70Ді в редакції, зазначеній в додатковій угоді, пославшись при цьому на лист Департаменту військово-технічної політики, розвитку, озброєння та військової техніки Міністерства Оборони України від 09.10.2017р. за №403/2/38154 (а.с.69-70), згідно якого директором Департаменту було зазначено, що ТОВ "Телекарт-Прилад" купує у ДП "Миколаївський бронетанковий завод" не послуги, а конкретну продукцію незалежно як вона виготовлена з "нуля" чи з давальницької сировини; за свою продукцію підприємство несе відповідальність та гарантійні зобов`язання. Таким чином, при правильно сформульованому запиті відповідь фіскальної служби буде однозначною: така продукція звільняється від оподаткування податком на додану вартість. При цьому, у разі претензій з боку Державної фіскальної служби України до ДП "Миколаївський бронетанковий завод" щодо несплати податків, підприємство може переадресувати претензії Міністерству оборони України через господарський суд.

За таких обставин, суд констатує, що між сторонами фактично виник спір щодо зміни договірних умов в частині встановлення ціни, яка, за змістом положень ч.1-3 ст. 180 Господарського кодексу України, є істотною умовою договору.

Нормами Цивільного кодексу України передбачена можливість зміни договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, згідно до вимог ст.651, 652 ЦК України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст.632 Цивільного кодексу України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом, підписуючи договір, сторонами було погоджено можливість зміни ціни договору шляхом укладання додаткової угоди до договору та підписання нової редакції протоколу погодження орієнтовної ціни. Проте сторонами за викладених вище причин не було досягнуто відповідної угоди.

Згідно до ч.4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Разом з тим, позивач не звертався до суду для вирішення спору щодо укладення додаткової угоди, всупереч положенням п.2.4. договору щодо обов`язковості її укладання.

Крім того, суд, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогами про зміну ціни після підписання сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт за договором, тобто після їх фактичного виконання, суд, з огляду на положення п. 2.5. договору погоджується з позицією відповідача щодо неможливості внесення змін до ціни договору.

Водночас судом не приймаються до уваги посилання відповідача на те, що він є неналежним відповідачем по заявленим вимогам, оскільки договором №1/33-9-3 врегульовано правовідносини саме між Державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Телекарт-Прилад".

Посилання позивача на рішення суду у схожій справі №910/3516/18 судом до уваги не приймаються, оскільки, по-перше, обов`язковими для застосування господарським судом є виключно висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду, по-друге, суд зазначає про неоднаковість обставин у зазначених справах.

Так, із тексту постанови Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2019р. (т.2 а.с.23-25) вбачається, що ДП "Миколаївський бронетанковий завод", на відміну від даного випадку, звернулося до суду з відповідною позовною заявою в межах погодженого сторонами за договором строку для перегляду орієнтовної ціни договору, у зв`язку з продовженням сторонами такого строку до 31.12.2018р.

Крім того, суд зазначає, що отримавши податкову консультацію ще у липні 2017 році, позивач звернувся до відповідача про укладення додаткової угоди лише через рік - у липні 2018р., тобто поза межами встановленого договором строку не пізніш як за місяць до закінчення терміну виконання робіт (15.11.2017р.). При цьому до суду із вимогами про укладення додаткової угоди позивач взагалі не звертався, а про зобов`язання переглянути ціну договору звернувся лише у лютому 2019р., тобто після фактичного виконання робіт.

З урахуванням викладеного, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача здійснити перегляд орієнтовної ціни за договором, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" у повному обсязі.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", підстави для покладення судового збору на відповідача відсутні.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 24 червня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська