ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2554/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.,

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Стоянов О.Г.,

від Одеської міської ради - не з`явився,

від Управління Державного архітектурно-будівельного контролю - не з`явився,

від Спільного Українсько-Німецького підприємства "ТА.МА.КА.SО" - Терещенко І.І.,

від КП «Реєстраційна служба Одеської області» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області від 21.03.2019, ухвалене суддею Малярчук І.А., м. Одеса, повний текст складено 29.03.2019

у справі № 916/2554/18

за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі:

1. Одеської міської ради;

2. Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради

до відповідачів:

1. Спільного Українсько-Німецького підприємства «ТА.МА.КА.SО»,

2. Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області»

про скасування рішень державного реєстратора

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року заступник прокурора Одеської області (далі прокурор) в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (далі Управління ДАБК) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Спільного Українсько-Німецького підприємства «ТА.МА.КА.SО» (далі підприємство «ТА.МА.КА.SО») та Комунального підприємства «Реєстраційна служба Одеської області» (далі КП «Реєстраційна служба Одеської області») в якому просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» від 31.10.17, індексний номер: 37860307 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за підприємством «ТА.МА.КА.SО»;

- скасувати рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» від 17.11.17, індексний номер: 38207663 про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Прокуратурою Одеської області встановлено, що державним реєстратором КП «Реєстраційна служба Одеської області» 27.10.2017 проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 1-Б.

Підставою проведення вказаної реєстрації є висновок ТОВ «Інжинірінг Тех Буд» № 17/1066 від 17.10.2017; свідоцтво про право власності № 003790 від 25.11.1999; технічний паспорт від 17.10.2017, виданий ТОВ «Інжинірінг Тех Буд».

Згідно свідоцтва про право власності від 25.11.1999 будівлі та споруди дачного містечка загальною площею 649,91 кв.м. по вул. Каманіна, 1, на ділянках № 2 та № 3 належать підприємству «ТА.МА.КА.SО» на праві колективної власності та в цілому складаються з 822/1000 частин дачного містечка.

На підставі вказаних документів проведено державну реєстрацію прав та зареєстровано за підприємством «ТА.МА.КА.SО» право власності на дачний будинок, загальною площею 650 кв.м., що складається з наступних частин: дачні будинки, 6, 9, 12, А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, И; сараї, 11, 5, У; душова, Х1, вбиральні, 7, 8; літні кухні, Ю, Є, Щ, Ц, Ш, Я; огорожа, 1, 4 , що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, буд. 1-Б.

В подальшому, 17.11.2017 проведено державну реєстрацію змін до об`єкта нерухомого майна, внаслідок чого змінено функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, а саме дачний будинок змінено на житловий будинок.

Державним реєстратором змінено документи, які стали підставою виникнення права власності, а саме: додано технічний паспорт від 17.11.2017; технічний звіт від 17.11.2017 та видалено попередній технічний паспорт від 17.10.2017.

Внаслідок вказаних змін підприємство «ТА.МА.КА.SО» стало власником зазначеного житлового будинку.

Згідно даних Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відсутня інформація щодо реєстрації або видачі дозвільних документів на виконання будівельних робіт по вул. Каманіна, 1-Б в м. Одесі, а також документів про прийняття в експлуатацію об`єктів після капітального ремонту, реконструкції.

Згідно даних публічної кадастрової карти України, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відомості про зареєстровані земельні ділянки за вказаною адресою також відсутні.

Одеською міською радою рішення щодо надання в оренду чи в користування земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б не приймалось.

Зміна функціонального призначення об`єкта можлива лише шляхом проведення реконструкції (проведення будівельних робіт) та прийняття реконструйованого об`єкту до експлуатації на підставі відповідних декларативних або дозвільних документів, зареєстрованих або виданих органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Жодні з наданих державному реєстратору документів не є підставою для реєстрації змін до об`єкта нерухомого майна.

Державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

У зв`язку з тим, що вказана земельна ділянка є комунальною власністю Одеської міської ради, яка в оренду, користування або у власність не передавалась, тому висновок від 17.10.2017, який наданий державному реєстратору для проведення державної реєстрації права власності на 1/1 частину спірного об`єкта нерухомого майна, складений в порушення вимог Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 55 від 18.06.2007.

Враховуючи викладене, прокурор зазначив, що державна реєстрація права власності на 1/1 частину об`єктів нерухомості, а також подальша зміна до об`єкта нерухомого майна, яке перебуває у власності підприємства «ТА.МА.КА.SО» за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б, проведені державним реєстратором з порушенням положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки наданні для реєстрації документи не є підставою для проведення державної реєстрації прав та такими, що передбачені ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження».

Прокурор, обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління ДАБК, зазначив, що Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси у відношенні до земельної ділянки, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора. Управління ДАБК є органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах, однак жодних дій, направлених на поновлення інтересів держави в судовому порядку також не вжито.

05.12.2018 від Одеської міської ради надійшли письмові пояснення по суті спору, в яких остання підтримує доводи та вимоги прокурора. Зокрема, Одеська міська рада зазначила, що рішення про зміну характеристики об`єкта за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б з 822/1000 частин дачного містечка на житловий будинок прийнято за відсутності документів, які надають право на здійснення будівельних робіт та зміни функціонального призначення вказаного об`єкта. Державним реєстратором в порушенням вимог Закону прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна, який розташований на земельній ділянці комунальної власності, яка не була надана Одеською міською радою підприємству «ТА.МА.КА.SО» у користування.

У відзиві на позову заяву підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило наступне.

Щодо доводів прокурора про наявність порушених прав Управління ДАБК підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило, що основним завданням Управління ДАБК є здійснення на території м. Одеси державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності відповідно до законодавства України, тобто виключно будівельних робіт. Наразі будівельних робіт відповідачем не проводилось, а відповідно і відсутні порушені права Управління ДАБК.

Доводи прокурора про порушення інтересів територіальної громади м. Одеси є також безпідставними, оскільки предметом спору виступає скасування рішень державного реєстратора, які стосуються реєстрації нерухомого майна і не стосуються земельної ділянки.

Законність користування товариством частиною земельної ділянки на якій розташований належний йому об`єкт нерухомості випливає із положень ст.120 Земельного кодексу України.

Підприємством «ТА.МА.КА.SО» на даний момент вчиняються дії щодо відведення земельної ділянки в оренду, для належного обслуговування нерухомого майна, що є підтвердженням факту, вчинення власником усіх передбачених чинним законодавством дій щодо правомірного використання належною йому власністю, а Одеська міська рада рішенням № 2786-VII від 14.12.17 надала згоду підприємству на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,5000 га за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б.

Разом з тим, прокурором не надано жодного доказу порушення інтересів держави в особі Одеської міської ради та Управління ДАБК.

Крім того, даний спір не підлягає вирішенню господарськими судами, оскільки прокурор просить суд захистити порушене право держави шляхом скасування державної реєстрації права власності та зміни об`єкта нерухомого майна. Тобто спірні правовідносини виникли виключно щодо реєстраційних дій та відповідна вимога в позовній заяві є основною, а не похідною від спору щодо такого права або майнових прав. Тому фактично за змістом позовних вимог подана заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Щодо необґрунтованості вимоги прокурора про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер №101) від 31.10.17 №37860307 підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило, що ним право власності на нерухоме майно було набуто на підставі укладеного з Одеською міською радою договору купівлі-продажу № 41 від 26.10.1999, відповідно до якого підприємству передавалося 822/1000 частини дачного містечка у вигляді будівель і споруд на ділянках № 2, № 3 дачного містечка за адресою м . Одеса , вул. Каманіна, 1.

Відповідно до вимог законодавства 822/1000 частини дачного містечка виділено в 1/1 частину, після чого зареєстровано право власності, без зміни загальної площі нерухомого майна.

Прокурором не доведено обставин стосовно незаконності реєстрації, не надано жодного документу на підтвердження того, кому належить частка 178/1000, що залишилась після виділу підприємством 822/1000 частин дачного містечка в 1/1 частину, не обґрунтовано також чиї інтереси порушило підприємство даною реєстрацією.

Щодо вимоги прокурора про скасування рішення реєстратора про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна державного реєстратора (реєстраційний номер №101) від 17.11.17 № 38207663 підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило, що положеннями Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України №127 від 24.05.01 визначено, що дачний будинок - це житловий будинок для використання протягом року з метою позаміського відпочинку. Тобто, за своєю природою, дачні будинки є житловими і переведення їх у житлові носить деклараційний і безоплатний характер.

Статтею 8-1 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Положеннями Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально. А отже зміна функціонального призначення нерухомості належної підприємству «ТА.МА.КА.SО» не вплинула та не зашкодила державним інтересам.

У відповіді на відзив прокурор, зокрема, зазначив про помилковість доводів підприємства «ТА.МА.КА.SО» про те, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Прокурор, з посиланням на правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 17.02.15 у справі № 21-551а14, від 24.02.15 у справі №21-34а15, від 16.12.14 у справі № 21-544а14, від 09.12.14 у справі № 21-308а14, від 11.11.14 у справі № 21-493а14 зазначив, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки особи та такі права підтверджуються чи оформлені відповідним правовстановлюючим документом, подальше оспорювання іншою особою правомірності набуття фізичною чи юридичною особою права має вирішуватись у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. Також, Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.04.18 у справі №817/1048/16, від 14.03.18 у справі № 396/2550/17 вказано, що спори з державним реєстратором не належать до адміністративної юрисдикції, оскільки стосуються майнового інтересу і обов`язково будуть впливати на майнові права тієї особи, щодо якої ці реєстраційні дії буде скасовано. Оскаржуваним реєстраційним діям передує невирішений спір між його учасниками про право цивільне. У справі, що розглядається, оскаржуються реєстраційні дії, стосовно яких є спір про право цивільне, у межах якого можуть бути розв`язані й питання, пов`язані з реєстрацією права власності на будівлю.

Заперечуючи проти доводів, викладених у відповіді на відзив, підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило, зокрема, про те, що прокурором не надано жодного доказу неналежного здійснення або нездійснення Одеською міською радою та Управлінням ДАБК своїх повноважень, а також про те, що спір щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень виник у зв`язку з адміністративними, а не господарськими відносинами. Оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 21.03.2019 у справі № 916/2554/18 у задоволенні позову прокурора відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване наступним.

Як вбачається із викладених прокурором обґрунтувань щодо звернення до суду з даним позовом, наявних в матеріалах справи документів, зокрема щодо не вчинення Одеською міською радою, Управлінням ДАБК заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси у відношенні до зазначеної земельної ділянки та заходів по виявленню порушень містобудівного законодавства, в тому числі щодо оскарження рішень державного реєстратора, прокурором лише відзначено у позовній заяві, відповіді на відзив, письмових поясненнях щодо невиконання позивачами таких заходів та додано до матеріалів позовної заяви копії повідомлень в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 24.10.2018 за № 05/1-3287вих18, від 24.10.2018 за № 05/1-3288вих18, із змісту яких вбачається доведення до відома Одеської міської ради та Управління ДАБК про підготовлення заступником прокурора Одеської області позовної заяви до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управляння ДАБК до підприємства «ТА.МА.КА.SО.», КП «Реєстраційна служба Одеської області» про скасування рішень державного реєстратора та направлення найближчим часом даного позову до суду та позивачам в порядку передбаченому ГПК України.

Між тим відповідно до судової практики, яка вже сформувалася, основною особливістю представництва інтересів держави прокурором є виключність таких випадків. Прокурор має право подавати позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, не в будь-якому випадку, а лише, якщо захист таких інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або ж такий орган взагалі відсутній. Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або не належним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону, наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне провадження на підставі ст.367 КК України (службова недбалість), вирок суду щодо службових осіб, докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснюють встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо.

Відтак, посилання прокурора в позовній заяві щодо не вчинення Одеською міською радою, Управлінням ДАБК заходів на захист інтересів держави, в тому числі щодо оскарження рішень державного реєстратора, направлення позивачам повідомлень в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 24.10.2018 за № 05/1-3287вих18, від 24.10.2018 за №05/1-3288вих18, якими прокурор повідомив Одеську міську раду та Управління ДАБК про підготовку позовної заяви до господарського суду Одеської області в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Управляння ДАБК до підприємства «ТА.МА.КА.SО.», КП «Реєстраційна служба Одеської області» про скасування рішень державного реєстратора, не є належним обґрунтуванням прокурором обставин, доведення допустимими доказами неналежного здійснення позивачами, до компетенції яких віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, а відповідно до чого і правомірності звернення до суду із даним позовом.

Даних висновків суд дійшов з врахуванням численної судової практики, зокрема викладеної у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17.

Також, суд відмовив у задоволенні позову заступника прокурора Одеської області з врахуванням висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 24.07.2018 у справі №916/3255/17, в якій відзначено про те, що, якщо суд першої інстанції, встановивши вже на стадії розгляду справи по суті, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.162, 164, 172 цього Кодексу має здійснити розгляд справи по суті, а судові витрати, пов`язані з розглядом справи, розподілити за результатами такого розгляду відповідно до ст.129 ГПК України.

Стосовно позиції прокурора щодо наявності порушення спірними правовідносинами інтересів позивачів, з врахуванням встановлення звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави за умови недоведеності та необґрунтованості не здійснення або неналежним чином здійснення захисту ОМР та Управлінням ДАБК ОМР таких інтересів, судом не надавалась правова оцінка наявності порушених прав позивачів та проведених державним реєстратором спірних реєстрацій.

Щодо тверджень відповідача про підвідомчість даного спору адміністративному суду суд першої інстанції зазначив, що з врахуванням судової практики, викладеної у постановах ВСУ від 17.02.15 у справі № 21-551а14, від 24.02.15 у справі № 21-34а15, від 16.12.14 у справі № 21-544а14, від 09.12.14 у справі № 21-308а14, від 11.11.14 у справі № 21-493а14, висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 14.03.18 у справі №396/2550/17, від 27.02.2019 у справі №806/1400/17, від 13.02.2019 у справі №815/3865/17 позовні заяви щодо скасування державної реєстрації підлягають розгляду саме господарським судом за правилами ГПК України.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що Одеська міська рада та Управління ДАБК, які мають відповідні повноваження, умисно ухилились від захисту інтересів держави, що стало підставою для представництва інтересів держави прокурором. Судом першої інстанції не надано правової оцінки наявності порушених прав позивачів та проведених державним реєстратором оскаржуваних реєстрацій.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі №916/2254/18 за апеляційною скаргою заступника прокурора Одеської області відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 27.05.2019 та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 27.05.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

У відзиві на апеляційну скаргу підприємство «ТА.МА.КА.SО» зазначило про її безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 справу № 916/2554/18 призначено до розгляду на 06.06.2019 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 06.06.2019 розгляду справи відкладено на 13.06.2019 о 12:00 год.

Розгляд справи 13.06.2019 по суті не відбувся у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування будівлі суду та проведенням евакуації відвідувачів та працівників суду, про що Південно-західним апеляційним господарським судом складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 розгляд справи № 916/2554/18 призначено на 25.06.2019 о 14:00 год.

В судове засідання 25.06.2019 з`явився прокурор та представник підприємства «ТА.МА.КА.SО».

Представники Одеської міської ради, КП «Реєстраційна служба Одеської області» та Управління ДАБК в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про поважність причин неявки своїх представників в судове засіданні 25.06.2019 не повідомили, у зв`язку з чим, судова колегія у відповідності до положень п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України дійшла висновку про можливість розгляду даної справи за їх відсутності.

Крім того, ухвалами суду апеляційної інстанції від 13.05.2019, від 27.05.2019, від 06.06.2019 та від 13.06.2019 явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, учасників справи попереджено, що незабезпечення в судове засіданні апеляційної інстанції своїх представників не буде перешкоджати розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши прокурора та представника підприємства «ТА.МА.КА.SО», перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Предметом спору у даній справі є вимоги прокурора, який звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління ДАБК про скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» від 31.10.17, індексний номер: 37860307 про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за підприємством «ТА.МА.КА.SО»; скасування рішення державного реєстратора КП «Реєстраційна служба Одеської області» від 17.11.17, індексний номер: 38207663 про державну реєстрацію змін об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Прокурор, обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Управління ДАБК, зазначив, що оскаржувані реєстраційні дії порушують права Одеської міської ради, як власника земельної ділянки, на якій розташовані спірні об`єкти нерухомості, а також управління ДАБК Одеської міської ради, як органу, уповноваженого на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах.

Одеською міською радою не вжито жодних заходів на захист інтересів територіальної громади м. Одеси у відношенні до земельної ділянки, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Каманіна, 1-Б, в тому числі щодо оскарження рішення державного реєстратора. Управлінням ДАБК, як органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у виниклих спірних правовідносинах, також жодних дій, направлених на поновлення інтересів держави в судовому порядку не вжито.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено неналежне здійснення позивачами захисту інтересів держави у спірних правовідносинах

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, судова колегія додатково зазначає наступне.

Виходячи з системного аналізу приписів статей 19, 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру", статей 4, 53 ГПК України, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

При цьому, судам слід враховувати, окрім іншого, рішення Конституційного Суду України, рішення Європейського Суду з прав людини.

Так, наведене Конституційним Судом України у рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 131-1 Конституції України та статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності.

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу, зокрема, у рішенні від 15.01.2009 у справі "Менчинська проти Російської Федерації".

Водночас, Європейський Суд з прав людини уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Аналіз частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 07.12.2018 у справі №924/1256/17.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 у справі №922/901/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду Одеської області, що посилання прокурора на невчинення Одеською міською радою та Управлінням ДАБК заходів на захист інтересів держави щодо оскарження рішень державного реєстратора не є безумовною підставою для звернення прокурора до суду в інтересах цих органів.

Крім того, колегія суддів зазначає наступне.

Звертаючись з позовом, прокурор обґрунтовував позовні вимоги порушенням прав Одеської міської ради, як власника земельної ділянки.

Разом з тим, на вказаній земельній ділянці розташовані об`єкти нерухомості, власником яких являється підприємство «ТА.МА.КА.SО» на підставі укладеного з Одеською міською радою договору купівлі-продажу № 41 від 26.10.1999. За даним договором відповідачу передалось у власність 822/1000 частини дачного містечка, у вигляді будівель і споруд на ділянках № 2, № 3 дачного містечка за адресою: м. Одеса, вул. Каманіна, 1.

Право власності на ці об`єкти нерухомості ніким не оспорюється.

Прокурором не зазначено, яким чином реєстрація цих об`єктів, як одного цілого, може призвести до будь-яких змін у праві користування земельною ділянкою на якій вони розташовані.

В матеріалах справи відсутні докази, кому належить 178/1000 часток дачного містечка.

Разом з тим, питання розподілу земельної ділянки, на якій розташоване дачне містечко погоджується його співвласниками.

Колегією суддів при цьому враховується і те, що предметом спору у даній справі є вимоги скасувати рішення державного реєстратора, які стосуються реєстрації нерухомого майна та не стосуються земельної ділянки.

Право користування земельною ділянкою не є предметом розгляду у даній справі.

Прокурором не надано жодного доказу на підтвердження порушення інтересів держави в особі територіальної громади м. Одеси в результаті проведення державної реєстрації права власності за підприємством «ТА.МА.КА.SО» на об`єкт нерухомого майна від 31.10.2017 № 37860307 (реєстраційний номер 101) та від 17.11.2017 № 38207663 (реєстраційний номер 101).

Що стосується тверджень прокурора про те, що управління ДАБК є органом, уповноваженим на здійснення функцій держави у спірних правовідносинах, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.2. Положення про Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради № 3043-VII від 21.03.2018 Управління відповідно до покладених на нього завдань: надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію. Приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків). Подає Держархбудінспекції інформацію, необхідну для внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, проектної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси. Здійснює контроль за виконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю. Подає позови до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта з компенсацію витрат та виступає замовником робіт зі знесення самочинно збудованого об`єкта. Розглядає відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил під час будівництва, порушенням законодавства під час планування та забудови територій та невиконанням законних вимог (приписів) посадових осіб органів держархбудконтролю. Розглядає відповідно до законодавства України справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності з прийняттям відповідних рішень. Здійснює інші повноваження, визначені чинним законодавством України. Управління під час виконання покладених на нього завдань взаємодіє в установленому порядку з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, а також підприємствами, установами та організаціями, в тому числі з органами виконавчої влади, що здійснюють контроль за дотриманням природоохоронних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, вимог у сфері охорони праці, енергозбереження та інших вимог, передбачених законодавством України, а також з органами внутрішніх справ, прокуратури, державної статистики та іншими правоохоронними і контролюючими органами.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані реєстраційні дії не пов`язані ні з будівництвом, ні з реконструкцією спірних об`єктів нерухомості.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що в даному випадку прокурором не доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності підстав на представництва інтересів держави в особі Одеської міської ради та Управління ДАБК.

Судова колегія вважає помилковим посилання суду першої інстанції на постанову Верхового Суду у складі Касаційного господарського суду від 20.09.2018 у справі №916/1237/17, оскільки обставини цієї справи відрізняються від обставин справи №916/2554/18.

Разом з тим, за відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі позивачів у даній справі, що було встановлено, як судом першої інстанції, так і при апеляційному перегляді справи, висновок суду про відмову у задоволенні позову є правомірним.

Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 17.04.2019 у справі №923/560/18.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, отже не можуть бути підставою для її задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283

ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Одеської області від 21.03.2019 у справі №916/2554/18 залишити без змін.

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на прокуратуру Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.06.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна