ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019м. ДніпроСправа № 904/1489/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Михайлової К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілекс-Трік", м. Маріуполь Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еволюшн Центр", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 868 867 грн. 39 коп.

Представники:

від позивача: Крутовських С.В., дов. № б/н від 25.03.2019, адвокат;

від відповідача: Потапов К.О., дов. № б/н від 24.04.2019, адвокат.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ілекс-Трік" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еволюшн Центр" заборгованість у розмірі 868 867 грн. 39 коп., відповідно до умов договору комісії на продаж товару від 07.11.2018 № 07-11-18.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині повного та своєчасного перерахування коштів за реалізований ним товар у листопаді 2018.

Ухвалою господарського суду від 17.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 02.05.2019.

02.05.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що оптовий покупець, якому відповідач продав товар у листопаді 2018, не розрахувався з ним, про що неодноразово повідомлялось позивачу відповідними листами. З огляду на викладене та враховуючи відсутність у відповідача коштів для перерахування позивачу за товар, реалізований у листопаді 2018, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову. Крім того, наголошує на тому, що після перерахування йому коштів від оптового покупця він одразу розрахується з позивачем.

Ухвалою господарського суду від 02.05.2019 підготовче засідання відкладено на 11.06.2019, у зв`язку із неявкою представника позивача та ненаданням сторонами витребуваних судом документів у повному обсязі.

10.06.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач фактично визнає наявність боргу перед позивачем у розмірі 868 867 грн. 39 коп., проте обґрунтовує неможливість розрахунку з позивачем через відсутність коштів. Однак зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а відсутність у боржника необхідних коштів, як і порушення зобов`язань його контрагентами не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

У зв`язку з тим, що у сторін відсутні додаткові письмові пояснення, заперечення та докази, суд у засіданні 11.06.2019 оголосив про закриття підготовчого засідання та розпочав розгляд справи по суті.

У судовому засіданні 11.06.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити; представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ілекс-Трік" (комітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еволюшн Центр" (комісіонер) укладено договір комісії на продаж товару № 07-11-18 (далі - договір).

У порядку та на умовах, передбачених цим договором, комітент доручає комісіонеру, а останній зобов`язується за плату (винагороду) продати товар (п. 1.1. договору).

За п. 1.2. договору операція (операції) з продажу товару здійснюється (здійснюються) від імені комісіонера та за рахунок комітента.

Згідно п. 1.3. договору під товаром у цьому договорі розуміється товар, наведений у Додатку 1 до договору (далі - Додаток 1), який є його невід`ємною частиною, і відповідає умовам Додатку 1 за описом, ціною, асортиментом, обсягом.

Відповідно до п. 2.1. договору за цією угодою комісіонер зобов`язується:

2.1.1. прийняти у комітента призначений для продажу товар, у кількості та асортименті, установлені в Додатку 1, а також зберігати його в належних умовах до моменту реалізації (передачі) третім особам. Передача товару комісіонеру здійснюється на таких умовах:

- товар передається на складі комітента;

- для постійного доступу комісіонера до переданого товару комітент зобов`язаний видати довіреність на право користування складом в будь-який час доби, терміном на 1 місяць;

- по спливу терміну дії довіреності комісіонер зобов`язаний укласти договір суборенди складського приміщення;

- передача товару у розпорядження комісіонера підтверджується актом приймання-передачі товару, який підписується сторонами.

2.1.3. відповідно до умов цього договору та на найбільш вигідних для комітента умовах реалізувати товар третім особам.

2.1.4. укладати договори на продаж товарів з третіми особами.

2.1.6. комісіонер зобов`язаний щомісячно до 5 числа місяця, що настає за звітним, звітувати перед комітентом у письмовому вигляді шляхом направлення комітенту звіту комісіонера, звіт відправляється на електронну адресу комітента, вказану в цьому договорі та за відсутності відповіді дублюється на поштову адресу комітента, вказану у договорі.

2.1.7. перерахувати комітенту кошти, отримані за проданий товар, протягом 3 банківських днів з моменту направлення звіту комісіонера, який повинен відповідати формі, зазначеній в Додатку 2.

Розмір винагороди становить 5% від суми реалізованого комісіонером товару (п. 4.1. договору).

За п. 4.2. договору комісіонер має право самостійно утримати суму винагороди з коштів, отриманих комісіонером від третіх осіб за реалізацію товару комітента.

Якщо комісіонер не скористався правом, наданим пунктом 4.2. договору, то винагороду сплачує комітент протягом 30 днів після надання звіту комісіонера (п. 4.3. договору).

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 832 814 204 грн. 49 коп., що підтверджується актом приймання-передачі товару від 07.11.2018, підписаним сторонами без будь-яких зауважень до якості і кількості товару (т. 1, а.с. 21-150, т. 2, а.с. 1-155, т. 3, а.с. 1- 60).

04.12.2018 позивач разом із супровідним листом за № 04/12-18 від 04.12.2018 отримав від відповідача звіт комісіонера від 04.12.2018 про виконання умов договору за період з 07.11.2018 по 30.11.2018, відповідно до якого відповідач у листопаді 2018 реалізував товар на загальну суму 914 597 грн. 25 коп., з яких 868 867 грн. 39 коп. - сума, що підлягає перерахуванню позивачу за реалізований товар, 45 729 грн. 86 коп. - сума комісійної винагороди, яка утримана відповідачем самостійно з отриманої виручки (т. 3, а.с. 61-62).

Враховуючи умови п. 2.1.7. договору та дату отримання позивачем звіту (04.12.2018), строк, протягом якого відповідач зобов`язаний був перерахувати кошти за реалізований товар у сумі 868 867 грн. 39 коп. - до 07.12.2018 включно.

Разом з тим, у цьому листі відповідач просив позивача відтермінувати перерахування коштів за отриманий товар на 15 календарних днів у зв`язку з неповним розрахунком оптовим покупцем за придбаний товар.

Позивач зазначає, що враховуючи довготривалі стосунки, він погодив відтермінування строку здійснення оплати на 15 календарних днів, проте станом на 21.12.2018 відповідач не перерахував кошти за першу партію реалізованого товару, у зв`язку з чим позивачем на електронну адресу відповідача направлено лист-вимогу за № 14 від 21.12.2018 про сплату коштів у розмірі 868 867 грн. 39 коп. (т. 3, а.с. 63).

Листом за № 27/12-18 від 27.12.2018 відповідач звернувся до позивача з проханням відстрочити платіж ще на 10 календарних днів (т. 3, а.с. 64).

Враховуючи, що станом на 05.01.2019 відповідачем не було надіслано позивачу звіт комісіонера за грудень 2018 та не було перераховано грошові кошти за реалізований товар, відповідно до звіту комісіонера за листопад 2018, позивач надіслав на електронну пошту відповідача лист-вимогу за № 5 від 11.01.2019, в якому вимагав, зокрема подати звіт комісіонера за грудень 2018, розрахуватись за реалізований товар відповідно до звіту комісіонера за листопад 2018, на загальну суму 868 867 грн. 39 коп. (т. 3, а.с. 65).

Листом за № 15/01-19 від 15.01.2019 відповідач повідомив позивача, що весь залишок товару, переданий йому на виконання умов договору, було реалізовано одному оптовому покупцеві, проте він досі не розрахувався, і тому відповідач просив надати час для здійснення розрахунку новим оптовим покупцем. Також відповідач повідомив, що за товар, реалізований у листопаді 2018, досі не розраховувались, і саме тому відповідачем не перераховано грошові кошти позивачу (т. 3, а.с. 66).

Враховуючи те, що відповідач продовжував порушувати умови договору щодо надання звітів комітенту та перерахування коштів у відповідних розмірах за реалізований товар, позивачем були направлені відповідачу листи-вимоги за № 13 від 07.02.2019, № 18 від 21.02.2019, № 22 від 01.03.2019, в яких позивач вимагав надати звіти комісіонера за реалізований товар у грудні 2018, січні 2019; перерахувати грошові кошти за реалізований товар у листопаді 2018 у розмірі 868 867 грн. 39 коп.; відступлення права вимоги до оптового покупця товару, яким було придбано залишок товару у грудні 2018 та січні 2019 (т. 3, а.с. 67-69). Однак, як стверджує позивач, жодної відповіді на зазначені листи-вимоги від відповідача на адресу позивача (ані електронну, ані поштову) не надходило.

Позивач зазначає, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання щодо повного та своєчасного перерахування коштів за реалізований ним товар у листопаді 2018 (відповідно до звіту комісіонера від 04.12.2018) не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 868 867 грн. 39 коп.

Доказів оплати відповідачем вказаної заборгованості сторонами до матеріалів справи не надано.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору комісії на продаж товару, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

За ст. 1022 Цивільного кодексу України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за реалізований ним товар у листопаді 2018 (відповідно до звіту комісіонера від 04.12.2018) становить 868 867 грн. 39 коп.

З урахуванням положень п. 2.1.7. договору, строк для перерахування позивачу коштів, отриманих за проданий товар у листопаді 2018, є таким, що настав.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов`язання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо відсутності у нього коштів для здійснення розрахунку з позивачем суд вважає безпідставними з огляду на таке.

Згідно ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Наведена норма кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено, що відсутність у боржника коштів не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення договірного зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 № 11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Еволюшн Центр" (49005, м. Дніпро, вул. Писаржевського, 16, приміщення 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ілекс-Трік" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Будівельників, 132, офіс 5, ) 868 867 грн. 39 коп. (вісімсот шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят сім грн. 39 коп.) заборгованості за товар, реалізований у листопаді 2018, 13 033 грн. 01 коп. (тринадцять тисяч тридцять три грн. 01 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 20.06.2019