РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2019 р.Справа № 910/1322/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФОР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Алексс"

про стягнення 119 501,06 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

Секретар судового засідання Ліпіна В.В.

Представники сторін: відповідно до протоколу судового засідання.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СОФОР" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Алексс" (далі - відповідач) про стягнення 119 501,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №201016 від 20.10.2016р.

Ухвалою суду від 11.02.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФОР" залишено без руху, зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви.

28.02.2019р. від позивача надійшли уточнення до позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.03.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача через відділ діловодства суду надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 12.03.2019 р. вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.04.2019 р.

27.03.2019 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач проти позову заперечує та зазначає, що умови договору поставки №201016 від 20.10.2016р. ним виконані у повному обсязі, а заявлена позивачем до стягнення сума основного боргу є помилково перерахованими коштами.

Протокольною ухвалою від 03.04.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.05.2019р.

Протокольною ухвалою від 14.05.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019 р.

У судовому засіданні 28.05.2019 р. представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 28.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

20.10.2016 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОФОР" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Алексс", (Постачальник) укладено Договір поставки товару №201016 (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1., 3.1. Договору, Постачальник зобов`язується постачати, а Покупець приймати та оплачувати у встановлені Договором строки гранітну продукцію (надалі Товар) на умовах, обумовлених в цьому Договору. Конкретні ціни, детальний асортимент (номенклатура) та кількість Товару, що поставляється Постачальником Покупцеві в кожній партії, строки поставки партії визначаються сторонами при подачі Покупцем замовлень.

За умовами п. 3.2. Договору, Постачальник підтверджує замовлення з урахуванням товарних позицій, які є на складі або можуть бути доставлені Покупцю у відповідні строки. Товар вважається замовленим Покупцем, а Замовлення прийнятим до виконання Постачальником після оформлення Постачальником видаткової накладної.

Згідно з п. 3.4. Договору, ціна Договору визначається підсумовуванням вартості Товару, поставленого за всіма видатковими накладними в межах цього Договору.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що оплата за отриманий від Постачальника Товар здійснюється Покупцем на умовах відстрочки платежу протягом 3 календарних днів з дня отримання товару. Датою отримання Товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній під час прийому Покупцем товару на станції призначення.

Як вбачається з матеріалів справи, за Договором відповідно до замовлення №43 від 21.10.2016 р. протягом листопада 2016 р. відповідач поставив, а позивач прийняв товар на загальну суму ( з урахуванням акту перерахунку від 19.11.2016 р.) 710 208,00 грн. (а.с. 87-94, 109, 110). Вказаний товар позивач оплатив у сумі 612 540,00 грн.

У подальшому, відповідачем було направлено рахунок № 84 від 01.12.2016 року на суму 97668,00 грн. (а.с.101), який був оплачений позивачем платіжним дорученням № 3277 від 02.12.2016 p. (а.с.103).

Також, 02.12.2016 p. позивач сплатив на рахунок відповідача 68 508,00 грн. за платіжним дорученням №3278 (а.с.104), з призначенням платежу "оплата за щебень согл. сч. №77 от 17.11.16".

Водночас, оплата коштів по рахунку №77 від 17.11.2016 р. вже була здійснена позивачем 18.11.2016 р. за платіжним дорученням №1095 (а.с.105).

Таким чином, у позивача внаслідок помилкової повторної оплати рахунку №77, виникла переплата за Договором у сумі 62 676,00 грн.

Вказане підтверджується також Актами звіряння взаємних розрахунків, підписаними обома сторонами (а.с. 111, 112).

При цьому, звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що сума 62 676,00 грн. є вартістю замовленого і оплаченого, проте не поставленого відповідачем товару.

У зв`язку із простроченням, на думку позивача, строків поставки товару, позивач також просить стягнути з відповідача 38 336,64 грн. пені, 3 760,56 грн. 3% річних та 14 727,86 грн. інфляційних втрат.

Зобов`язанням, згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. ст. 662, 663 ЦК, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ст. 664 ЦК України).

Як встановлено ст. 665 Кодексу, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов`язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

За результатом розгляду справи суд встановив, що жодних доказів неналежного виконання відповідачем умов Договору щодо поставки товару або повернення суми сплаченої позивачем суми грошових коштів у розмірі 62 676,00 грн.

Так, позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження відповідачем замовлення товару відповідно до умов п. 3.2. Договору, виставлення позивачу рахунку на оплату товару на вказану суму чи вчинення будь-яких інших дій, спрямованих на тримання від позивача передоплати товару (при чому, п. 5.1. Договору передбачено відстрочку платежу).

Крім того, позивачем не надано доказів звернення до відповідача в порядку досудового врегулювання спору та, відповідно, доказів відмови відповідача повернути суму помилково перерахованих коштів.

Більш того, позивач направив відповідачу замовлення на відвантаження товару в період з 18.02.2019 р. по 24.02.2019 р. товар за рахунок наявної передоплати у розмірі 64 597,00 грн. (а.с.114). Докази погодження відповідачем поставки товару у матеріалах справи відсутні.

З урахуванням встановлених судом дійсних обставин справи, суд не вбачає у діях відповідача порушення умов Договору. Проте, оскільки сума помилково сплачених позивачем коштів станом на час розгляду даної справи відповідачем не повернута та з огляду на наявність відповідної вимоги, яка міститься у позовній заяві, суд встановив, що грошові кошти у розмірі 62 676,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте, оскільки судом встановлено відсутність прострочення виконання зобов`язань відповідачем, вимоги про стягнення з останнього 38 336,64 грн. пені, 3 760,56 грн. 3% річних та 14 727,86 грн. інфляційних втрат є безпідставними, необґрунтованими і недоведеними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

Як встановлено ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 79 Кодексу передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В порядку, передбаченому ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладених обставин, суд встановив наявність у відповідача зобов`язання з повернення позивачу 62 676,00 грн. помилково перерахованих коштів, у зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача зазначеної суми. У задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє з підстав їх необґрунтованості, безпідставності та невідповідності фактичним обставинам справи.

Крім того, суд встановив, що спір у даній справи віник внаслідок неправильних дій позивача, який не перевірив первинні документи щодо оплати і поставки товару за Договором, не повідомив суд про дійсні обставини справи та не вжив дій, спрямованих на досудове врегулювання спору.

Отже, суд, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає судовий збір на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Алексс" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СОФОР" (67570, Одеська обл., Лиманський (Комінтернівський) р-н., смт. Чорноморське, вул. Гвардійська, 63; ) 62 676 (шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят шість) грн. 00 коп. помилково перерахованих коштів.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19.06.2019 р.

Суддя Н.І. Зеленіна