СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа № 905/106/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Єфременко О.О., довіреність, адвокат

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ (вх.№1344 Д/1)

на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. (суддя Лейба М.О.)

у справі №905/106/19,

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа, м. Донецьк

про стягнення 139 844 433,77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа про стягнення боргу у загальній сумі 139 844 433,77 грн., у тому числі: основний борг у сумі 67 789 263,66 грн., пеня у сумі 19 584 596,72 грн., 3% річних у сумі 5 967 313,03 грн., інфляційні втрати у сумі 46 503 260,36 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №1345/15-БО-7 від 29.12.2014р. в частині повної та своєчасної оплати за отриманий у січні 2015року природний газ, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19 позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ до Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа, м. Донецьк про стягнення 139 844 433,77 грн. задоволено частково.

Стягнуто з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа (вул.Постишева, буд.68, Ворошиловський район, м.Донецьк, Донецька область, 83001; ) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м.Київ, 01601; ) суму основного боргу у розмірі 67 789 263,66 грн., 3% річних в сумі 5 967 312,44 грн., інфляційні витрати у сумі 46 503 260,36 грн. та судовий збір в сумі 530 333,88 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19 в частині відмови у стягненні пені в сумі 19 584 596,72 грн. та 3% річних в сумі 0,59 грн., прийняти в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України задовольнити, а саме: стягнути з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пеню у сумі 19 584 596,72 грн. та 3% річних в сумі 0,59 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, положень Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, оскільки позивач не є енергопостачальною компанією, а тому вказаний Закон не поширює свою дію на спірні правовідносини. На підтвердження наведених доводів послався на постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2018р. у справі №913/65/18

Зазначив також, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення 3% річних в сумі 0,59 грн. не відобразив у рішенні яким саме чином був здійснений перерахунок заявленої суми. Зауважив на ненаданні відповідачем по справі контррозрахунку стягуваної суми.

Крім того, апелянтом повідомлено, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. №226 змінено тип Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України з публічного на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2019р. сформовано колегію Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 р. у справі № 905/106/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 р. у справі №905/106/19.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.05.2019р. у справі №905/106/19 призначено розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019 р. у справі №905/106/19 на 20.06.2019р. о 12:00 год.

Згідно з інформацією, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повним найменуванням позивача у справі є Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ ().

Колегія суддів зазначає, що у розумінні ст.5 Закону України "Про акціонерні товариства", зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

Водночас, зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію, юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

У разі коли така зміна сталася в процесі вирішення спору господарським судом, про неї зазначається в описовій частині рішення або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Відтак, зміна найменування юридичної особи не має наслідком процесуальну дію, передбачену ст.52 Господарського процесуального кодексу України, але враховується у подальшому.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач не скористався правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Явка представників сторін в судове засідання судом обов`язковою не визнавалася.

Законом України Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набрала чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Східним апеляційним господарським судом встановлено наступне.

29.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - продавець) та Комунальним комерційним підприємством Донецької міської ради Донецькміськтепломережа (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1345/15-БО-7, відповідно до п.1.1. якого, продавець зобов`язався передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору.

Згідно з п.1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

За умовами п.2.1 договору, продавець передає покупцеві з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року газ обсягом до 58 350 тис. куб.м., у тому числі по місяцях кварталів: січень 12000 тис.куб.м., лютий 11000 тис.куб.м., березень 9500 тис.куб.м.(І кв. 32500 тис.куб.м.); квітень 4000 тис.куб.м., травень 700 тис.куб.м., червень 450 тис.куб.м.(ІІ - 5150 тис.куб.м.); липень 400 тис.куб.м., серпень 400 тис.куб.м., вересень 400 тис.куб.м.(ІІІ кв. 1200 тис.куб.м.); жовтень 2500 тис.куб.м., листопад 6800 тис.куб.м., грудень 10200 тис.куб.м.(ІV кв. 19500 тис.куб.м.).

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі-плановий обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ±5%(плюс/мінус п`ять відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п.2.1 цього договору планованого обсягу продажу газу без коригування планованого обсягу (п.п.2.1.1, 2.1.2 договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами(п.п. 3.3, 3.4 договору).

Розділом 5 договору сторонами обумовлено ціну газу.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом (п.5.1 договору).

За змістом п.5.2. договору ціна за 1000 куб.м газу становить 5 900,00грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл та постачання природнього газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ 2%, податок на додану вартість за ставкою 20%.

Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70грн., крім того ПДВ 20% - 73,34грн., всього з ПДВ 440,04грн.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн., а всього з ПДВ 7 661,64 грн.

Загальна сума вартості природного газу за договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п.5.5 договору).

Пунктом 6.1 договору, визначено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору, продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п.6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (розд. 11 договору).

На виконання умов договору, ПАТ «НАК «Нафтагаз України» було передано, а ККП Донецької міської ради Донецькміськтепломережа прийнято природний газ на загальну суму 67 789 263,66 грн.( за січень 2015р.), що підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі природного газу №б/н від 31.01.2015р.

Як свідчать матеріали справи, газорозподільною організацією між позивачем та відповідачем є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Донецькміськгаз.

Позивач наголошує, що відповідачем прийняті на себе зобов`язання за договором по сплаті за отриманий у січні 2015року газ у повному обсязі та у передбачений договором строк не виконані, внаслідок чого утворився борг у сумі 67 789 263,66 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу у сумі 67 789 263,66 грн., 19 584 596,72 грн. пені, 5 967 313,03 грн. 3% річних, 46 503 260,36 грн. інфляційних втрат.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, за якою зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За положеннями ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами(ст. 629 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За змістом п.6.1 договору №1345/15-БО-7 від 29.12.2014р. остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мали бути виконані наступним чином:

- за поставкою січня 2015р. на суму 67 789 263,66 грн. 16.02.2015р. (з урахуванням того, що останній день строку (14.02.2015р.) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України).

Згідно відомостей, які містяться у довідці «Операції по підприємству ККП Донецькміськтепломережа з 01.01.2015р. по 31.12.2017р.» Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, що не спростовано відповідачем, розрахунку за поставку січня 2015р. відповідачем здійснено не було.

Відповідачем не надано до справи доказів повного та своєчасного виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором №1345/15-БО-7 від 29.12.2014р. Докази, на підтвердження сплати заборгованості за отриманий у січні 2015р. газ у повному обсязі чи частково в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 67 789 263,66 грн.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу природного газу №1345/15-БО-7 від 29.12.2014р. щодо повної та своєчасної оплати за отриманий природний газ (у січні 2015р.), позивачем на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України нараховано: 46 503 260,36 грн. інфляційних за період з березня 2015р. по грудень 2017р.(включно); 5 967 313,03 грн. 3% річних за період з 17.02.2015р. по 23.01.2018р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог та правомірність нарахування позивачем інфляційних у сумі 46 503 260,36 грн., а також 3% річних у сумі 5 967 312,44 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями, в розумінні ст.230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п.6 ст.232 Господарського кодексу України).

На підставі п.7.2 договору за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати природного газу, спожитого у січні 2015р., позивачем нараховано та заявлено до стягнення з Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради Донецькміськтепломережа 19 584 596,72 грн. пені за період з 17.02.2015р. по 16.08.2015р.

Законом України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси від 13 січня 2015р. №85-VІІІ встановлено додаткові гарантії щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного(ст.1 Закону).

Статтею 2 наведеного Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Вказаний нормативно-правовий акт набрав чинності 07.02.2015р.

Згідно з п.5, п.6 Статуту Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747( у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) метою діяльності Компанії, є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку. Предметом діяльності Компанії є, зокрема, видобування нафти і природного газу; постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за нерегульованим тарифом; постачання природного газу за регульованим тарифом; постачання нафти, скрапленого газу та газового конденсату; організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії, тощо.

Законом України Про енергозбереження визначено, що енергозбереження - діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; паливно-енергетичні ресурси це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до п.1.5 ст.1 Закону України Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу енергоносії - це кам`яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам`яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф`яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто, природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Публічне акціонерне товариство Національної акціонерної компанії Нафтогаз України є енергопостачальною компанією в розумінні ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси.

Відповідно до ст.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги (у редакції на час спірних правовідносин), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, у тому числі, на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо (п. 1 ч.1 ст.13 наведеного Закону).

З інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що основним видом діяльності відповідача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

За умовами п.1.2 договору №1345/15-БО-7 газ, який постачався за вказаним правочином, міг бути використаний відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Тобто, Комунальне комерційне підприємство Донецької міської ради Донецькміськтепломережа споживало природний газ як виконавець/виробник житлово-комунальних послуг, що здійснює свою діяльність у м.Донецьк, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Встановивши наведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов`язані зі стягненням пені, мораторію, встановленого ст.2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси, зазначивши про неправомірність нарахування позивачем пені за період з 17.02.2015р. по 16.08.2015р. та відмовивши у задоволенні вимог в цій частині.

Посилання ж апелянта в обґрунтування своєї позиції на постанову Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.10.2018р. у справі №913/65/18 за позовом ПАТ НАК Нафтогаз України до КП Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради є безпідставними з огляду на наступне.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2018 у справі № 913/66/18, справу № 913/66/18 за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради про стягнення 3 780 194, 30 грн. за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 02.07.2018 та на рішення Господарського суду Луганської області від 25.04.2018 в частині відмови ПАТ НАК Нафтогаз України у стягненні з відповідача 1 181 164, 31 грн. пені передано на розгляд об`єднаної палати Верховного Суду.

В ухвалі Верховного суду від 11.12.2018 у справі №913/66/18, зокрема, зазначено, що під час підготовки цієї справи до розгляду було виявлено дві протилежні за своїми висновками постанови. Так, у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №905/3272/16 судді дійшли висновку, що природний газ є одним з видів енергетичних ресурсів, а ПАТ "НАК Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією, водночас у постанові Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №913/65/18 зазначено, що суди попередніх інстанції дійшли передчасного висновку, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є енергопостачальною компанією, а природний газ є енергетичним ресурсом. Відповідь на питання, чи є ПАТ "НАК "Нафтогаз України" енергопостачальною компанією, а природний газ - одним з видів енергетичних ресурсів, є визначальним для правильного застосування положень ст.2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси", в зв`язку з чим справу №913/66/18 передано до розгляду об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, яку прийнято до розгляду ухвалою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.12.2018.

В Постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.01.2019 у справі №913/66/18 суд касаційної інстанції дійшов висновку, що природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів. В силу приписів чинного законодавства Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 02.04.2019р. у справі №905/106/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

У судовому засіданні 20.06.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 25.06.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя О.І. Склярук

Суддя В.С. Хачатрян