ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/21/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Принцевської Н.М.;

суддів: Савицького Я.Ф., Діброва Г.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін:

Від ПАТ „ІМЕКСБАНК - Бойченко С.М., довіреність № б/н, від 05.02.19;

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року

у справі №916/21/18

за позовом Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю „АВЕНСІС;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю „Розважальний центр „ЧОРНОМОРЕЦЬ

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, -

(суддя першої інстанції: Невінгловська Ю.М., дата та місце ухвалення рішення: 25.02.2019, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп. Шевченка, 29)

В С Т А Н О В И В:

03.01.2018 Публічне акціонерне товариство ІМЕКСБАНК (далі ПАТ «ІМЕКСБАНК») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю АВЕНСІС (далі ТОВ «АВЕНСІС») та Товариства з обмеженою відповідальністю Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ (далі ТОВ «Розважальний центр «ЧОРНОМОРЕЦЬ»), в якій просило суд застосувати наслідки недійсності Договору про розірвання Договору застави майнових прав, укладеного між АТ ІМЕКСБАНК, ТОВ АВЕНСІС та ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ, повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації припинення обтяжень щодо майнових прав, що випливають із договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, на створюваний об`єкт дольової власності 8-секційний жилий будинок із вбудованими офісними приміщеннями 3-х поверхового загальнобудинкового центру дозвілля та 2-х рівневим підземним паркінгом, загальною площею 14 925 кв.м., за адресою: м. Одеса, Люстдорфська АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог, у відповідності до змісту позовної заяви позивач посилається на те, що Договір про розірвання Договору застави укладений 23.12.2014 між банком, позичальником та заставодавцем, є нікчемним на підставі положень ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року N 4452-VI, оскільки його укладення призвело до відмови АТ „Імексбанк від власних майнових вимог.

Крім того, позивач зазначає, що 01.12.2017 року відповідачам було надіслано повідомлення про нікчемність зазначеного договору. Між тим, як стверджує позивач, відповідачами зазначений лист був проігнорований.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року (суддя Невінгловська Ю.М.) відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ„ІМЕКСБАНК у повному обсязі.

Місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що з наданих суду документів не має можливості дослідити положення, умови та зміст, а також встановити факт того, що 04.07.2013р. було укладено Договір між АТ „Чорноморська транспортна компанія" та ТОВ "АВЕНСІС", який в свою чергу виступає предметом застави Договору застави майнових прав від 23.08.2013, який укладено між ПАТ «ІМЕКСБАНК» та ТОВ "АВЕНСІС", ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013, сторонами якого були ПАТ «ІМЕКСБАНК», ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ".

Господарський суд Одеської області зазначив, що матеріали справи не містять належних доказів проведення перевірки та зроблених комісією висновків за результатами такої перевірки. Посилання позивача у справі на Акт перевірки правочинів на предмет нікчемності, не є належним та допустимим доказом, оскільки документ не містить посилання на дату його складання та остання сторінка не містить підписів всіх членів комісії, що свідчить про те, що комісією не було досягнуто згоди за висновками щодо нікчемності зазначених в Акті правочинів.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 по справі №916/21/18, а позовну заяву ПАТ „ІМЕКСБАНК" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину задовольнити в повному обсязі.

Скаржник вважає дане рішення місцевого суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи з невірним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права.

На думку позивача законом не зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб належним чином виявляти правочини, які мають ознаки нікчемності відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб та приймати рішення, оформлене відповідним чином, а тому ПАТ „ІМЕКСБАНК" вважає висновок суду в цій частині безпідставним та таким, що не відповідає вимогам закону.

На думку позивача, зазначений договір про розірвання договору застави від 27.12.2014 є недійсним в силу закону (нікчемним) через невідповідність його вимогам закону.

Заявник апеляційної скарги вважає, що посилання суду першої інстанції на відсутність в матеріалах справи копії договору від 04.07.2013 між АТ «Чорноморська транспортна компанія» та ТОВ «АВЕНСІС», який в свою чергу виступає предметом Договору застави майнових прав від 23.08.2013, як на підставу для відмови у позові неправомірні, адже жодний учасник справи, тим більше сторона по договору ТОВ «АВЕНСІС», не заперечували проти укладання або дійсності даного правочину.

Крім того, апелянт зазначає, що посилання господарського суду на відсутність інформації в матеріалах справи щодо відомостей з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна про реєстрацію обтяжень відповідно до Договору застави майнових прав від 23.08.2013 не мають під собою правового підґрунтя.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 по справі №916/21/18 залишено без руху.

22.04.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПАТ „ІМЕКСБАНК надійшла заява про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 по справі №916/21/18, в якій апелянт надав платіжне доручення №4/708 від 11.04.2019 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2400 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №916/21/18 за апеляційною скаргою ПАТ „ІМЕКСБАНК на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 апеляційну скаргу ПАТ „ІМЕКСБАНК на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року по справі №916/21/18 призначено до розгляду на 18.06.2019.

У зв`язку із перебуванням судді - члена колегії Колоколова С.І. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду №294 від 14.06.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/21/18.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи від 14.06.2019 визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Савицький Я.Ф., Діброва Г.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.06.2019 апеляційну скаргу ПАТ „ІМЕКСБАНК на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року по справі №916/21/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Савицький Я.Ф., Діброва Г.І.

Відповідачі не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник ПАТ «ІМЕКСБАНК» підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні та на скасуванні рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд завчасно про причини неявки, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Відповідно до ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шестидесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ч.12 ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників відповідача та третіх осіб, за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матріалів справи, 23 серпня 2013 між ПАТ ІМЕКСБАНК (Кредитор) та ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Позичальник) було укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії №68/13 (Кредитний договір). (т.1 а.с 17-26)

За умовами вказаного договору Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Пунктом 1.1.1 Кредитного договору передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами або в повній сумі на умовах, визначених цим договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 128 540 000 грн. (надалі транш), зі сплатою 18% процентів річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами не пізніше 19.12.2014 (включно) на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 1.2. Кредитного договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013, сторонами погоджено, що у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги Кредитор укладає з майновими поручителями: - ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є: майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ТОВ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, ринковою вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР від 14.08.2013.

Відповідно до п.7.3 Кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Додатковою угодою №1 від 31.03.2014 ПАТ ІМЕКСБАНК та ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" дійшли згоди викласти п.1.2 кредитного договору №68/13 від 23.08.2013 в наступній редакції: У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є майнові права, що випливають з договору від 04.07.2014, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, заставною вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „СПРИНТЕР договір застави майнових прав на грошові кошти в сумі 18200000 грн., що випливають з Договору банківського вкладу №5 („Класичний) від 07.03.2013, які розміщено майновим поручителем ТОВ „СПРИНТЕР в відділенні „Центральне АТ „ІМЕКСБАНК.

Додатковою угодою №2 від 20.06.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 сторонами було змінено порядок нарахування процентів.

Також умовами Додаткової угоди №2 від 20.06.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 сторонами п. 1.3 Договору викладено у наступній редакції: У якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, заставною вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „СПРИНТЕР договір застави майнових прав на грошові кошти в сумі 18 200 000 грн., що випливають з Договору банківського вкладу №5 („Класичний) від 07.03.2013, які розміщено майновим поручителем ТОВ „СПРИНТЕР в відділенні „Центральне АТ „ІМЕКСБАНК;

- ТОВ „Компанія з управління активами „Чорноморець-Капітал не пізніше 30.06.2014 договір застави майнових прав на частину грошових коштів у розмірі 2 600 000 грн., розміщених майновим поручителем ТОВ „Компанія з управління активами „Чорноморець-Капітал в АТ „ІМЕКСБАНК по Договору банківського вкладу №8 („Зручний) від 20.03.2013.

Відповідно до п. 1.3 у редакції Додаткової угоди №3 від 30.07.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 визначено, що у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, заставною вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „Компанія з управління активами „Чорноморець-Капітал договір застави майнових прав на частину грошових коштів у розмірі 19 300 000 грн., розміщених майновим поручителем ТОВ „Компанія з управління активами „Чорноморець-Капітал в АТ „ІМЕКСБАНК по Договору банківського вкладу №8 („Зручний) від 20.03.2013.

Умовами п.1 Додаткової угоди №4 від 27.08.2014 сторонами погоджено п. 1.1.2 Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 викласти у наступній редакції: „строк зниження ліміту не пізніше 28.11.2014р., сума зниженні ліміту 40 000 000 грн., ліміт кредитної лінії після погашення 46 540 000 грн.; строк зниження ліміту не пізніше 19.12.2014, сума зниженні ліміту 46 540000 грн., ліміт кредитної лінії після погашення 0,00 грн.;

Відповідно до п. 1.3 у редакції Додаткової угоди №4 від 27.08.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 визначено, що у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, заставною вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „Україна договір застави майнових прав на частину грошових коштів у розмірі 1 377000 доларів США., що випливають з Договору банківського вкладу №92 („Класичний) від 03.12.2012, які розміщено майновим поручителем ТОВ „Україна у відділенні „Центральне АТ „ІМЕКСБАНК.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди №5 від 29.10.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 вирішено п. 1.1.1 та п. 1.1.2. Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 викласти у новій редакції: „надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами або в повній сумі на умовах визначених цим Договором в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості до 128 540 000 грн., надалі за тексом кожна частина окремо транш, а у сукупності транші, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі: до 01.07.2014 18% річних та з 01.07.2014 в розмірі 18,2% річних та кінцевим терміном повернення заборгованості за всіма траншами до 30 жовтня 2015 (включно) на умовах, визначених цим Договором. Ліміт кредитної лінії зменшується за наступним графіком: строк зниження ліміту не пізніше 30.09.2015, сума зниженні ліміту 40 000 000 грн., ліміт кредитної лінії після погашення 46 540 000 грн.; строк зниження ліміту не пізніше 30.10.2015, сума зниженні ліміту 46 540 000 грн., ліміт кредитної лінії після погашення 0,00 грн.;

Крім того, відповідно до п. 1 Додаткової угоди №5 від 29.10.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 вирішено п. 1.3. Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 викласти у новій редакції: що у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- ТОВ „АВЕНСІС договір застави майнових прав, предметом якого є майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, заставною вартістю 155 200 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „Нова-Хвиля договір застави майнових прав на частину грошових коштів у розмірі 5 000 000 грн., що випливають з Договору банківського вкладу №24 („Стандарт+) від 17.09.2013, які розміщено майновим поручителем ТОВ „Нова-Хвиля у відділенні „Центральне АТ „ІМЕКСБАНК;

- АТ СК „Примор`є не пізніше 30.11.2014 Іпотечний договір наступної черги, предметом якого є нежитлові приміщення готельного комплексу „Чорне море літ. А, загальною площею 1 630,95 кв.м. який розташовано за адресою: Одеська обл., м. Роздільна, вул. Леніна, буд. №45, заставною вартістю 65 000 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР.

Додатковою угодою №6 від 27.11.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 сторонами було змінено порядок нарахування процентів та графік погашення відсотків.

Відповідно до п. 1.3. у редакції Додаткової угоди №7 від 25.12.2014 до Договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 визначено, що у якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань, щодо погашення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченою заставою вимог кредитор укладає з майновим поручителем:

- АТ СК „Примор`є не пізніше 30.11.2014 Іпотечний договір наступної черги, предметом якого є нежитлові приміщення готельного комплексу „Чорне море літ. А, загальною площею 1 630,95 кв.м.. який розташовано за адресою: Одеська обл., м. Роздільна, вул. Леніна, буд. №45, заставною вартістю 65 000 000 грн., згідно оцінки ТОВ „АППРАЙЗЕР;

- ТОВ „Нова-Хвиля договір застави майнових прав на частину грошових коштів у розмірі 2 500 000 грн., розміщених майновим поручителем ТОВ „Нова-Хвиля в АТ „ІМЕКСБАНК по Договору банківського вкладу №24 („Стандарт+) від 17.09.2013;

- не пізніше 30.12.2014 ТОВ „Бізнес-Розвиток договір застави майнових прав за Попередніми договорами (права вимоги укласти договори купівлі-продажу земельних ділянок у кількості 80 одиниць (основні Договори)), укладеними між ТОВ „Біднес-Розвиток та громадянами, загальною площею 392,33 га, що розташовані за адресою: Одеська обл., Біляївський район, Августівська селищна рада. Заставна вартість предмету забезпечення 612 034 000 грн., згідно висновку ТОВ „АППРАЙЗЕР.

23.08.2013 року між ПАТ ІМЕКСБАНК (Заставодержатель) та ТОВ АВЕНСІС (Заставодавець (майновий поручитель)) та ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" (Боржник) було укладено Договір застави майнових прав, відповідно до якого заставодавець (майнових поручитель) передає в заставу заставодержателю всі майнові права, що випливають з Договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС предмет застави. (т.1 а.с. 35-36)

Відповідно до п. 1.2. Договору застави майнових прав від 23.08.2013 визначено, що зазначені майнові права Заставодавець (майновий поручитель) передає в заставу Заставодержателю з метою забезпечення своєчасного та повного виконання ТОВ "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" своїх зобов`язань по Кредитному договору про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23 серпня 2013 з додатковими угодами до нього, що укладені та/або будуть укладені в майбутньому (надалі кредитний договір), згідно якому: ліміт заборгованості 128 540 000 грн., кінцевий термін повернення заборгованості за всіма траншами не пізніше 19.12.2014, фіксована процентна ставка за користування кредитом 18% річних. Крім цього заставою забезпечені інші зобов`язання, що виникають в силу цього Договору.

Умовами п. 1.3. Договору застави майнових прав від 23.08.2013 визначено, що заставні майнові права оцінені сторонами у сумі 155 200 000 грн. Заставодержатель передає вартість предмету застави не рідше одного разу на півроку. При цьому витрати з переоцінки предмету застави несе Заставодавець (майновий поручитель). В разі зміни вартості предмету застави Сторони вносять зміни до цього договору.

Положеннями п. 1.5. Договору застави майнових прав від 23.08.2013 сторонами погоджено, що за рахунок заставлених майнових прав Заставодержатель задовольняє свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на заставлені майнові права, сплату процентів і неустойки, сплату основної суми боргу, відшкодування збитків, завданих порушенням Заставодавцем (майновий поручитель) забезпеченого зобов`язання або умов договору застави.

Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Договором про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013 та надав Позичальнику кредитні кошти, в розмірі, обумовленому Договором про відкриття кредитної лінії №68/13 від 23.08.2013, водночас, Позичальник своїх обов`язків за укладеним правочином не виконав та грошові кошти Банку не повернув.

Крім того, рішенням Господарського суду Одеської області від 19.10.2015 у справі №916/1933/15 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Розважальний центр "ЧОРНОМОРЕЦЬ" на користь Публічного акціонерного товариства " ІМЕКСБАНК " заборгованість за кредитом у сумі 86540000 грн. 00 коп., відсотки за користування кредитом у сумі 9668709 грн. 26 коп., пеню у сумі 1163871 грн. 52 коп. та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У подальшому, Договором від 23.12.2014 про розірвання договору застави майнових прав від 23.08.2013 сторони ПАТ „ІМЕКСБАНК, як Заставодержателем, ТОВ „АВЕНСІС, як Заставодавцем (майновим поручителем) та ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ, як Боржником дійшли згоди розірвати Договір застави майнових прав від 23.08.2013.(т.1. а.с. 37)

Відповідно до п. 2 Договору від 23.12.2014 про розірвання договору застави майнових прав від 23.08.2013 визначено, що сторони домовились про те, що розриваючи договір, зазначений у п. 1 цього Договору, вони свідчать про відсутність будь-яких претензій один до одного з питань, пов`язаних з виконанням своїх обов`язків за вищевказаним договором.

Згідно до п. 3. та п. 4 Договору від 23.12.2014 про розірвання договору застави майнових прав від 23.08.2013 цей договір є невід`ємною частиною Договору застави майнових прав від 23.08.2014, складений у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному примірнику для кожної з Сторін. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 року №50 Про віднесення ПАТ „ІМЕКСБАНК до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 26 січня 2015 року №16 Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК строком на три місяці з 27.01.2015 по 26.04.2015 включно, призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ Імексбанк провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Ю.П.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ ІМЕКСБАНК з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання, з 27.05.2015, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Ю.П. строком на 1 рік з 27.05.2015 по 26.05.2016 включно.

02.03.2015 Тимчасовою адміністрацією ПАТ ІМЕКСБАНК видано наказ №66-в Про додаткову перевірку правочинів, згідно якого утворено комісію для проведення перевірки у складі: голова комісії Северін Ю.П., члени комісії Дмітрішина Д.М., Камаранська І.В., Горбатенко К.С., зобов`язано комісію у строк до 20.03.2015 здійснити детальну перевірку правочинів (у тому числі договорів), укладених або розірваних у період з 27.01.2014 по 27.01.2015, які підпадають під критерії, зазначені у ч.3 ст.38 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, результати роботи оформити актом.

Згідно рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №189 від 19.10.2015 відкликано всі повноваження ліквідатора ПАТ ІМЕКСБАНК у Северина Ю.П. з 20.10.2015, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ ІМЕКСБАНК, визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Гаджиєву Сергію Олександровичу з 20.10.2015.

Строк здійснення процедури ліквідації АТ ІМЕКСБАНК продовжено на два роки по 26.05.2018 включно, продовжено повноваження ліквідатора АТ ІМЕКСБАНК Гаджиєва С.О. на два роки по 26.05.2018 включно за рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №638 від 28.04.2016.

01.09.2016 Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1697, відповідно до якого відсторонено від виконання обов`язків уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ ІМЕКСБАНК та відкликано всі повноваження ліквідатора банку у Гаджиєва С.О. з 05.09.2016, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ ІМЕКСБАНК, визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, в тому числі з підписанням всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Матвієнку А.А. з 05.09.2016.

З Акту перевірки правочинів на предмет нікчемності (том 1 а.с. 41-42), вбачається, зокрема, що Договір про розірвання Договору застави майнових прав від 23.12.2014, укладений на виконання рішень Кредитного комітету (КК) № 92/1 від 27.11.2014 та Наглядової ради №98.2 від 27.11.2014, який став підставою для припинення договору застави майнових прав від 23.08.2013 сторонами в якому виступали Банк, ТОВ „АВЕНСІС та ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ, предметом якого були Майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між АТ „ЧТК та ТОВ „АВЕНСІС (Люстдорфська дорога,90, 14925 кв.м.), які належать майновому поручителю ТОВ „АВЕНСІС, та виступав в якості забезпечення зобов`язань ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ за Кредитними договором про відкриття кредитної лінії, №68/13 від 23.08.2013, з огляду на приписи ч. 3 ст. 38 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, п.2 ст. 215, п. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України - є нікчемним та до нього мають бути застосовані наслідки їх недійсності, що зумовлює проведення відповідних дій, спрямованих на відновлення порушеного права банку.

30.11.2017 року позивачем надіслано ТОВ „АВЕНСІС та ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ повідомлення №4028 про нікчемність правочину, в якому було зазначено, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ „ІМЕКСБАНК під час здійснення тимчасової адміністрації при здійсненні перевірки правочинів було виявлено Договір про розірвання договору застави майнових прав від 23.08.2013, укладений 23.12.2014 між ПАТ „ІМЕКСБАНК, ТОВ „АВЕНСІС, ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ та договір про розірвання договору про уступку прав вимоги до договору застави майнових прав від 23.08.2013, укладений 23.12.2014 між ПАТ „ІМЕКСБАНК, ТОВ „АВЕНСІС (договори про розірвання). На підставі зазначених Договорів про розірвання було розірвано Договір застави майнових прав, укладений 23.08.2013 між ПАТ „ІМЕКСБАНК, ТОВ „АВЕНСІС, ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ (Договір застави), предметом якого виступали майнові права, що випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, на створюваний об`єкт дольової власності 8-секційний жилий будинок із вбудованими офісними приміщеннями 3-х поверхового загальнобудинкового центру дозвілля та 2-х рівневим підземним паркінгом, загальною площею 14 925 кв.м., за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 90 (предмет застави). (т.1 а.с. 48-49)

Вказані обставини і стали підставою для звернення ПАТ «ІМЕКСБАНК» з позовною заявою до Господарського суду Одеської області про застосування наслідків недійсності Договору про розірвання Договору застави майнових прав, укладеного між АТ ІМЕКСБАНК, ТОВ АВЕНСІС та ТОВ Розважальний центр ЧОРНОМОРЕЦЬ, повернувши сторони у стан, який існував до укладання цього правочину, шляхом скасування державної реєстрації припинення обтяжень щодо майнових прав, що випливають із договору від 04.07.2013, укладеного між ПАТ „Чорноморська транспортна компанія та ТОВ „АВЕНСІС, на створюваний об`єкт дольової власності 8-сексійний жилий будинок із вбудованими офісними приміщеннями 3-х поверхового загальнобудинкового центу дозвілля та 2-х рівневим підземним паркінгом, загальною площею 14925 кв.м., за адресою: м. Одеса, Люстдорфська дорога, 90.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «ІМЕКСБАНК» підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з огляду на наступне.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься і в ст.193 Господарського кодексу України, яка регламентує, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про заставу застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про заставу визначено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України „Про заставу предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Частиною 1 ст. 12 Закону України „Про заставу передбачено, що у договорі застави визначаються суть, розмір та строк (термін) виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, та/або посилання на договір чи інший правочин, яким встановлено основне зобов`язання, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

Умовами ст. 13 Закону України „Про заставу визначено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об`єкти договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів. Нотаріальне посвідчення договору застави нерухомого майна провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін договору, договору застави космічних об`єктів - за місцем реєстрації цих об`єктів. Законодавством України може бути передбачено й інші випадки нотаріального посвідчення договору застави. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов`язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін. Норми цієї статті не поширюються на право податкової застави, що регулюється податковим законодавством.

За змістом ст.ст. 572, 589, 590 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 4, 16 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту тощо. Предметом застави можуть бути майно та майнові права. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. При заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

З аналізу наведених норм вбачається, що застава є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання; заставодержатель (кредитор) набуває права майнової вимоги на підставі, зокрема, договору, що встановлює зобов`язальні відносини між особою, яка забезпечує виконання основного зобов`язання боржника, та кредитором боржника, з моменту укладення/нотаріального посвідчення цього договору. Реалізація кредитором (заставодержателем) права майнової вимоги у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання відбувається, зокрема, шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак, нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що в межах розгляду даної справи про застосування наслідків нікчемного правочину підлягають юридичній оцінці доводи позивача щодо нікчемності договору про розірвання договору застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною 2 ст. 38 Закону передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, у разі якщо: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог (п. 1); банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим (п. 2); банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору (п. 3); банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку (п. 7).

Так, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентовано право Уповноваженої особи Фонду формувати висновок про нікчемність правочинів та повідомляти про це сторін договору. У даному випадку вказані функції реалізовані Уповноваженою особою Фонду, що зумовлює подальше здійснення з боку Уповноваженої особи Фонду дій щодо застосування наслідків нікчемності договору.

Таким чином, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» регламентовано право Уповноваженої особи Фонду формувати висновок про нікчемність правочинів та повідомляти про це сторін договору.

У даному випадку вказані функції реалізовані Уповноваженою особою Фонду через затвердження акту перевірки правочинів на предмет нікчемності, а також через повідомлення про нікчемність правочину №4028 від 30.11.2017, що зумовлює подальше здійснення з боку Уповноваженої особи Фонду дій щодо застосування наслідків нікчемності договору. (т.1 а.с. 41-42, т.1 а.с. 48-49),

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду звертає увагу, що правовий аналіз наведених норм свідчить, що нікчемний правочин в силу відповідного закону, в т.ч. і наведеної ч.3 ст.38 Закону, є автоматично недійсним з моменту його вчинення і не потребує для визнання таким ніяких додаткових дій чи рішень.

Зазначений висновок щодо спірної ситуації підтверджується і ч.2 ст.38 Закону, відповідно до якої протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Таким чином, Фонд лише виявляє правочини, що вже є нікчемними в силу ч.3 ст.38 Закону, і повідомляє про них, а не визнає чи робить їх нікчемними саме своїми рішеннями.

Також, як вбачається зі змісту Акту, він складений на підставі Наказу Тимчасової адміністрації ПАТ «ІМЕКСБАНК» №66-в від 02.03.2015, яким було зобов`язано в строк до 20.03.2015 провести перевірку правочинів, а з тексту акту не вбачається порушень вказаного строку, з огляду на що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду у справах №914/1315/16, №916/1316/16, №914/1317/16, №914/1318/16.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, розірвавши договір застави, Банк фактично при непогашеній заборгованості за кредитним договором безпідставно відмовився від власних майнових вимог за дійсним договором.

Крім того, ні наявність акту чи наказу проведення перевірки, ні час виявлення нікчемного правочину не має жодного значення для дійсності чи недійсності такого правочину, який є нікчемним в силу закону, а відтак не позбавляє банк права звернутись до суду з позовом про застосування наслідків недійсності правочину, адже такі правочини є недійсними незалежно від моменту їх виявлення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а відповідне повідомлення позивачем було направлено на адресу відповідача.

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2018 по справі №916/1889/17.

Враховуючи вищевикладене, висновок місцевого господарського суду стосовно відсутності належних доказів проведення перевірки та зроблених комісією висновків за результатами перевірки є помилковим, а доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими та таким, що заслуговують на увагу.

Крім того, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими посилання місцевого господарського суду на відсутність договору від 04.07.2013, який укладено між АТ «Чорноморська транспортна компанія» та ТОВ «АВЕНСІС», який в свою чергу виступає предметом Договору застави майнових прав від 23.08.2013, як на підставу для відмови у позові, оскільки вказана обставина не заперечується та не ставиться під сумнів учасниками справи. Більше того, учасниками справи не заперечується, що майнові права, які випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між АТ «Чорноморська транспортна компанія» та ТОВ «АВЕНСІС», будуть передані у заставу ПАТ «ІМЕКСБАНК».

Також колегія суддів вважає хибними висновки суду першої інстанції стосовно відсутності встановлення факту щодо розірвання договору застави майнових прав від 23.12.2013, оскільки Договором від 23.12.2014 про розірвання Договору застави від 23.08.2013 сторони дійшли згоди розірвати Договір застави майнових прав 23.08.2013 з огляду на те, що зі змісту вказаного договору про розірвання договору застави, а також з його назви вбачається розірвання договору застави майнових прав саме від 23.08.2013.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції було невірно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Відповідно до ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року у справі №916/21/18 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, п.п. 3, 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» на рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року у справі №916/21/18 - задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 25.02.2019 року у справі №916/21/18 скасувати.

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „ІМЕКСБАНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНСІС» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Розважальний центр «Чорноморець» про застосування наслідків недійсності правочину.

Застосувати наслідки недійсності правочину шляхом скасування державної реєстрації припинення обтяжень щодо майнових прав, якій випливають з договору від 04.07.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Чорноморська транспортна компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНСІС» на створюваний об`єкт дольовї власності 8-секційний жилий будинок із вбудованими офісними приміщеннями 3-х поверхового загальнобудинкового центру дозвілля та 2-рівневим підземним паркінгом, загально площею 14925 кв.м., за адресою: м.Одеса, Люстдорфська дорога, 90.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНСІС» (65039, м.Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-а, інд. код: 20963918) на користь Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (65039, м.Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-А, інд.код 20971504) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 800,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1200 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Розважальний центр «Чорноморець» (45000, Волинська обл., м.Ковель, вул.Володимирська, 3, інд.код: 30542651) на користь Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» (65039, м.Одеса, пр-т. Гагаріна, 12-А, інд.код 20971504) судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 800 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2400,00 грн.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.06.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

Я.Ф. Савицький