ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/4927/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника - адвокат Панченко Ю.В.

відповідача - адвокат Митченко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 21.01.2019

у складі колегії суддів: Суліма В.В. (головуючого), Чорногуза М.Г., Коротун О.М.

та на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.09.2018

у складі судді: Васильченко Т.В.

у справі № 910/4927/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 3 147 237,89 грн,-

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" звернулось в Господарський суд міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 3 147 237,89 грн штрафу за недопоставку товару.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2018у даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

3. Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у даній справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишено без змін.

5. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

5.1 24.11.2017 між відповідачем (продавець) та позивачем (покупець) було укладено договір поставки № ЦЗВ-12-03117-02 (далі - договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець прийняти та оплатити брухт великогабаритний, вид № 510 (рейковий брухт та рейки б/в 4-ї групи ) згідно ДСТУ 4121-2002, (далі - товар), кількість і ціна якого вказана в Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.

5.2 За умовами п. 2.1 договору ціна товару визначається даним договором і приймається сторонами в національній валюті - гривні. Постачання здійснюється за ціною, вказаною в Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною даного Договору.

5.3 Загальна кількість товару становить 15 000,00 тонн (п`ятнадцять тисяч тонн). Допустиме відхилення загальної ваги по договору у межах +/- 10 %. В залежності від завантаження транспортних засобів, обсяг товару, що постачається, може змінитися. Перебільшення поставленого обсягу товару підлягає прийманню покупцем, з подальшим обов`язковим врегулюванням різниці додатковою угодою (п. 2.3 договору).

5.4 Відповідно до п. 2.4 сума договору складає 102 270 000,00 грн (сто два мільйони двісті сімдесят тисяч гривень 00 копійок), звільнено від ПДВ відповідно до пункту 23 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

5.5 Згідно п. 2.6 договору що оплата вартості товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати наступним чином:

- сума попередньої оплати в розмірі 30% суми договору, яка становить 30 681 000,00 грн вноситься покупцем на поточний рахунок продавця протягом трьох банківських днів з дати підписання договору на підставі рахунку наданого продавцем;

- після здійснення відвантаження товару на суму попередньої оплаті відповідно до пункту 2.6.1 договору, покупець сплачує 30 % суми договору, яка становить 30 681 000,00 грн протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку на попередню оплату, який є підставою до сплати;

- після здійснення відвантаження товару на суму попередньої оплати відповідно до пункту 2.6.2 договору, покупець сплачує залишок суми договору, протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку на попередню оплату, який є підставою до сплати, за винятком суми гарантійного внеску в розмірі 9 420 000,00 грн, сплаченого в якості забезпечення участі в аукціоні, який зараховується в якості частини попередньої оплати за товар.

5.6 В свою чергу, продавець поставляє покупцю товар на умовах FCA станція відправлення (відповідно до вимог "ІНКОТЕРМС" редакції 2010) в межах України, з подальшим направленням за реквізитами вантажоодержувача, які зазначені в листі-повідомленні покупця, відвантажувальними партіями не менше одного залізничного вагона протягом 30 (тридцяти) календарних днів із моменту здійснення попередньої оплати відповідно до пунктів 2.6.1, 2.6.2, 2.6.3 договору (п. 3.1 договору).

5.7 У розділі 4 договору сторонами узгоджена відповідальність за невиконання договірних зобов`язань.

5.8 Так, згідно п. 4.1 договору у випадку неможливості виконання договірних зобов`язань, передбачених пунктом 3.1 договору, продавець протягом 10 (десяти) банківських днів зобов`язується повернути суму, яка залишилася від попередньої оплати на поточному рахунку покупця. В разі порушення строків повернення грошових коштів, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, діючої у період, за який сплачується пеня, від суми неповернутої попередньої оплати за кожний день затримання повернення коштів.

5.9 Пункт 4.2 договору передбачає, що у разі ненадходження попередньої оплати у розмірі та строки, встановлені пунктами 2.6.1, 2.6.2 та 2.6.3 договору, гарантійний внесок, сплачений покупцем в якості забезпечення участі в аукціоні, не повертається.

5.10 Відповідно до п. 4.3 договору у випадку несвоєчасної доплати покупцем залишків вартості поставленого продавцем товару (пункт 2.6.4 договору), покупець сплачує продавцю за кожний день прострочення пеню в розмірі облікової ставки НБУ, діючої у період, за який сплачується пеня.

5.11 Згідно п. 4.4 договору сплата пені не звільняє сторони від виконання умов цього договору.

5.12 Відповідно до п. 4.5 договору в разі порушення пункту 8.3 договору, сторона, яка здійснила відступлення права вимоги без письмового погодження іншої сторони за договором, сплачує останній штраф у розмірі 20% від суми договору. Угода про відступлення права вимоги, укладена в порушення пункту 8.3 договору за ініціативою зацікавленої сторони, визнається недійсною у порядку, визначеному чинним законодавством.

5.13 В розділі 8 "Інші умови", а саме в 8.5 договору визначено, що у всьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони керуються вимогами нормативних документів ПАТ "Укрзалізниця", Положенням про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого Радою Міністрів СРСР 25.07.1988 № 888, Інструкцій П-6, П-7 та ІНКОТЕРМС редакції 2010 року.

5.14 За умовами п. 8.6 (в редакції додаткової угоди № 1 від 27.12.2017) цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.03.2018 в частині поставки товару, але в будь-якому випадку до закінчення взаєморозрахунків. За згодою сторін строк дії договору може бути продовжено відповідно до чинного законодавства України.

5.15 У Специфікації № 1 до договору, сторони погодили кількість та ціну товару (брухт великогабаритний, вид № 510 (рейковий брухт та рейки б/в 4-ї групи ) згідно ДСТУ 4121-2002), а саме: кількість становить 15 000,00 т, ціна за тону становить 6 818,00 грн., всього на суму 102 270 000,00 грн.

5.16 Позивач сплатив на користь відповідача попередню оплату в загальній сумі 70 782 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 16.11.2017 на суму 9 420 000,00 грн, від 29.11.2017 на суму 30 681 000,00 грн та від 22.12.2017 на суму 30 681 000,00 грн.

5.17 Відповідач, в свою чергу, в період з 02.12.2017 по 07.02.2018 відвантажив товар в кількості 7 727,025т на загальну суму 52 682 856,45 грн, що підтверджується залізничними накладними та визнається сторонами.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6. 20.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" через Північний апеляційний господарський суд звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою від 18.02.2019 № 736/2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/4927/18, підтвердженням чого є накладна відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла касаційна скарга.

7. 21.03.2019, відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України, касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" від 18.02.2019 № 736/2 разом зі справою № 910/4927/18 надіслано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № 910/4927/18 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.03.2019.

9. Ухвалою Верховного Суду від 08.04.2019 у справі № 910/4927/18, зокрема, відкрито касаційне провадження у справі № 910/4927/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" від 18.02.2019 № 736/2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018; розгляд касаційної скарги призначено на 29.05.2019 об 11 год. 45 хв.

10. У судовому засіданні 29.05.2019 було оголошено перерву у справі № 910/4927/18 до 05.06.2019 о 12:00.

11. Розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 03.06.2019 № 29.3-02/706, у зв`язку з відрядженням судді Жукова С.В., відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/4927/18.

12. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 03.06.2019 справу № 910/4927/18 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Ткаченко Н.Г.

13. У зв`язку зі зміною колегії суддів, ухвалою від 04.06.2019 прийнято касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" від 18.02.2019 № 736/2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/4927/18 колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Ткаченко Н.Г., до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

14. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ТОВ "Метінвест-ресурс" подано касаційну скаргу, в якій останнє просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

15. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

15.1 Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що до відповідача не підлягає застосуванню Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою №888 Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988, оскільки дане положення є частиною цивільного законодавства України та підлягає застосуванню на загальних підставах.

15.2 Суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що сторони не узгодили умови та розмір відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, тобто у договірному порядку питання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за договором поставки, зокрема щодо підстав стягнення та розміру неустойки не передбачено договором, оскільки така відповідальність була встановлена п. 8.5 договору, а саме у всьому іншому, що не передбачено цим договором сторони керуються положенням про постачання продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого радою Міністрів СРСР 25.07.1998 №888.

16. Представник скаржника в судовому засіданні 05.06.2019 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

17. ПАТ "Українська залізниця" подано відзив на касаційну скаргу, в якому останнє просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

18. Представник ПАТ "Українська залізниця" в судовому засіданні 05.06.2019 заперечив проти касаційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Позиція Верховного Суду

19. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

20. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

21. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

22. Згідно статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

23. Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

24. Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

25. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

26. Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

27. Відповідно до пункту 2 статті 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

28. Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

29. Штрафними санкціями згідно з частини 1 статті 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

30. Судами попередніх інстанцій встановлено, що за умовами, п. 4.1 договору сторони погодили, що у випадку неможливості виконання договірних зобов`язань, передбачених пунктом 3.1 договору, продавець протягом 10 (десяти) банківських днів зобов`язується повернути суму, яка залишилася від попередньої оплати на поточному рахунку покупця. В разі порушення строків повернення грошових коштів, продавець сплачує покупцю пеню в розмірі облікової ставки НБУ, діючої у період, за який сплачується пеня, від суми неповернутої попередньої оплати за кожний день затримання повернення коштів.

31. Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач, на виконання умов п. 4.1 договору, 27.03.2018 та 30.03.2018 повернув позивачу залишок попередньої оплати в загальній сумі 18 099 143,55 грн, у зв`язку з неможливістю виконання договірних зобов`язань, передбачених пунктом 3.1 договору.

32. Також, судами попередніх інстанцій встановлено, що 06.02.2018 комісією ПАТ "Укрзалізниця" з питань заготівлі та використання брухту чорних та кольорових металів було прийняте протокольне рішення №Ц-3/10 щодо встановлення мінімальних цін при реалізації брухту чорних та кольорових металів (збільшення відпускної ціни на 22%), яка не була узгоджена сторонами. Тоді як, за змістом абз.3 п. 2 розділу 5 Порядку здійснення операцій з металобрухтом, затвердженого наказом ПАТ "Укрзалізниця" від 28.12.2016 №821, реалізація металобрухту проводиться за цінами не нижче мінімального рівня цін, що встановлюються протокольними рішеннями засідань комісії ПАТ "Укрзалізниці" з питань заготівлі та використання брухту чорних та кольорових металів.

33. Враховуючи вимоги закону перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

34. Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що інших випадків настання відповідальності продавця, в тому числі і за невиконання зобов`язання з поставки товару ані по кількості, ані з порушенням строків поставки в розділі 4, який визначає відповідальність сторін, сторонами передбачено не було.

35. Згідно з п. 57 Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення, затвердженого постановою № 888 Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 за прострочення поставки або недопоставку продукції постачальник сплачує покупцеві неустойку в розмірі 8 відсотків вартості не поставленої в строк продукції за окремими найменувань номенклатури (асортименту).

36. Водночас, в даному випадку умовами договору визначено дії відповідача у разі неможливості здійснення поставки, які полягають у поверненні суми попередньої оплати, яка залишилась на поточному рахунку, та передбачена відповідальність у разі порушення строків повернення грошових коштів у вигляді пені.

37. Отже, враховуючи, що у п. 4.1 договору визначена відповідна відповідальність сторін за порушення умов договору поставки, яка не передбачає покладення на відповідача штрафу за прострочення поставки або недопоставку в розмірі 8% вартості не поставленої в строк продукції, Верховний Суд дійшов висновку, що до правовідносин сторін не підлягає застосуванню п. 57 Положення про постачання продукції виробничо-технічного призначення №888, оскільки воно застосовується лише в тому випадку, якщо інше не передбачено договором.

38. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 910/4930/18

39. Отже, виходячи з підстав позову та встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин, встановлених у даній справі, відсутні правові підстави для задоволення позову.

40. З огляду на викладене, доводи скаржника (пункти 15.1, 15.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

41. Разом з тим, з огляду на обставини даної конкретної справи, колегія суддів не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції щодо того, що Положення про постачання продукції виробничо-технічного призначення №888 втратило свою, оскільки вказане Положення не було скасовано, а саме лише набрання чинності Господарським кодексом України не є підставою для втрати дії вказаним положенням.

42. Разом з тим, вказана помилка судів першої та апеляційної інстанцій не призвела до прийняття неправильного рішення, а відтак не може бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

43. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

44. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

45. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

46. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

47. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

48. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

49. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

50. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

51. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних постанови та рішення були дотримані.

52. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест-ресурс" від 18.02.2019 № 736/2 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та на рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/4927/18 залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі № 910/4927/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Білоус

Судді О. В. Васьковський

Н. Г. Ткаченко