ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Справа№ 927/908/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

на рішення Господарського суду Чернігівської області

від 12.02.2019 (повний текст складено 14.02.2019)

у справі №927/908/18 (суддя Лавриненко Л.М.)

за позовом Управління комунального майна Чернігівської обласної ради

до Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"

про стягнення 20 183, 92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» про стягнення до обласного бюджету м. Чернігова 8530,97 грн. заборгованості за користування приміщеннями (орендної плати) з урахуванням інфляційних нарахувань; на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради: 8530,94 грн. заборгованості за користування приміщеннями (орендної плати) з урахуванням інфляційних нарахувань; 2751,15 грн. пені за прострочення внесення плати за користування приміщеннями (орендної плати) за договором оренди №74; 370,86 грн. процентів річних за порушення грошового зобов`язання за договором оренди №74.

Заявлений позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 з додатком до нього.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019 у справі №927/908/18 позовні вимоги Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» про стягнення 20 183, 92 грн. - задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача до обласного бюджету м. Чернігова 8 114, 39 грн. заборгованості з орендної плати та 416, 58 грн. інфляційних нарахувань, також присуджено до стягнення з відповідача на користь на користь позивача 8 114, 36 грн. заборгованості з орендної плати, 416, 58 грн. інфляційних нарахувань; 370, 86 грн. 3% річних та 1 521, 83 грн. судового збору.

У задоволенні позовних вимог Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» про стягнення 2 751, 15 грн. пені - відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що відповідач після припинення строку дії договору орендоване приміщення не повернув, а тому позивач правомірно нарахував плату за користування приміщенням, водночас, у зв`язку з припиненням Договору оренди у зв`язку з закінченням строку на який його було укладено, нарахування пені після 31.10.2017 є неправомірним, що є підставою для відмови у стягненні пені з відповідача.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (ПрАТ «Кінотехпром») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019 у справі №927/908/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, також судові витрати покласти на позивача у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції суперечать нормам чинного законодавства, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Апелянт зазначає, що наявний в матеріалах акт приймання-передачі свідчить про повернення всього майна, що було об`єктом оренди 01.11.2017, однак, як порядна організація, відповідач визнав факт використання частини приміщень, що перебували в оренді та сплатив за їх використання, при цьому, позивачем було проігноровано звернення відповідача щодо внесення змін до Договору оренди в частині площі орендованих приміщень, а тому, на думку апелянта, у нього відсутній обов`язок сплачувати орендні платежі за приміщення якими він не користувався.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2019, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №927/908/18 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та встановлено строк учасникам справи для подання пояснень, клопотань, заперечень - до 05.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, суд, за власною ініціативою призначив розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Кінотехпром» на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019 у справі №927/908/18 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд справи №927/908/18 призначено на 10.06.2019.

Представники сторін у судове засідання 10.06.2019 з`явились та надали пояснення по суті спору.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 10.06.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, заслухавши думку представників учасників судового процесу, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

27.12.2012 між Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (орендодавець) та Приватним акціонерним товариством «Кінотехпром» (орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Слєдовським М.С. та зареєстрований у реєстрі за №2578 (надалі - Договір).

Відповідно до п.п. 1.1.,1.2. Договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012, орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування нерухоме майно, спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі Майно), що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею - 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею - 242,1 кв.м; загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає 730,4 кв.м. Вартість майна, визначена згідно звіту про оцінку майна виконаного ПП «Аксіома», яка станом на 14.09.2012 становить 747855,00 грн. без ПДВ.

Частинами 1,6 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач - Управління комунального майна Чернігівської обласної ради є належною стороною по справі, а майно, яке є предметом договору оренди, належить до комунальної власності, тому до спірних правовідносин застосовуються як норми Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, так і норми спеціального законодавства - Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що майно передається в оренду з метою здійснення виробничої діяльності.

Згідно з п. 2.1., 2.2. Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі майна, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1). Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Майно залишається у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, а орендар користується ним протягом всього строку оренди.

Факт прийому та передачі майна в оренду підтверджується актом прийому-передачі в оренду майна комунальної власності області, розташованого за адресою вул. Любецька, 66, м Чернігів від 01.11.2012 (а.с.16), підписаного сторонами та скріпленого печатками, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, приміщення спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області (надалі Майно), що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька,66 та перебуває на бухгалтерському обліку управління комунального майна Чернігівської обласної ради, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею - 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею - 242,1 кв.м; загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає 730,4 кв.м. Вартість майна, визначена згідно звіту про оцінку майна виконаного ПП «Аксіома», яка станом на 14.09.2012 становить 747855,00 грн.

Згідно з п.3.4. Договору розмір та порядок розрахунку орендної плати наведено у додатку №2 до цього договору, що є невід`ємною його частиною і становить за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції - 2620,11 грн. Орендна плата за перший (листопад 2012 року) місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за жовтень та листопад місяці 2012 року і становить, відповідно до п. 5 додатку №2 до договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 розрахунку розміру орендної плати за оренду майна комунальної власності області розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 від 01.11.2012 - 2620,11 грн. (без ПДВ).

Пунктами 3.5., 3.6. Договору сторони визначили, що розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Орендну плату орендар зобов`язаний перераховувати щомісячно не пізніше останнього числа поточного місяця згідно виставлених рахунків орендодавцем у співвідношенні: 70% - до обласного бюджету, 30% - орендодавцю, згідно Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII «Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області», внесено зміни до Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 25.03.2011, виклавши її в новій редакції.

Відповідно до п. 14.1. нової редакції Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII визначено, що у разі, коли орендодавцем майна виступає Управління комунального майна обласної ради, орендна плата спрямовується: за оренду нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна - 50% орендної плати до обласного бюджету, 50% - управлінню.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічна норма міститься і в ч. 2 ст.291 Господарського кодексу України.

Пунктами 10.1., 10.2. Договору сторони передбачили, що цей договір діє з 01.11.2012 по 31.10.2017 включно. Умови цього договору зберігають силу протягом усього строку його дії, а в частині зобов`язань орендаря щодо сплати орендної плати - до повного виконання зобов`язань.

У відповідності до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом №09/10 від 30.10.2017 звернувся до позивача з пропозицією у зв`язку з закінченням терміну дії договору оренди №74 продовжити оренду приміщень 4-1; 4-2; 4-3; 4-7; 4-8; 4-9; 5-1; 5-2; частково 4.3., загальною площею 142 кв.м. будівлі А1-2 та приміщень 1-1; частково І, загально площею 225 кв.м. будівлі Т-2. Прийняти із орендного користування наступне майно: приміщення будівлі «Т-2» (приміщення 1-2; 1-3; 1-4; ІІ; частково І) загальною площею 262,3 кв.м.м; перехід площею 26,1 кв.м.; приміщення будівлі «А1-2» (приміщення 4-4; 4-5; 4-6; частково 4.3.), загальною площею 66,9 кв.м. Площа цих приміщень складає 355,3 кв.м. і, за твердженням відповідача, ним не використовуються. Для приймання із орендного користування вищезазначеного майна відповідач просить направити представника управління 01.11.2017 (з 9-00 до 12-00), а також надсилає позивачу додаткову угоду від 01.11.2017 та акт приймання-передачі із орендного користування майна (а.с.70-71).

Позивач, листом №03-1016 від 31.10.2017 не погодився з пропозицією відповідача щодо часткового повернення майна, оскільки вважає недоцільним відокремлювати зі складу майнового комплексу окремі частини, а також зазначає, що на прийняття рішення вплинув незадовільний технічний стан об`єктів.

Позивач, листом №03-1128 від 29.11.2017 повідомив відповідача, що з 31.10.2017 договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області №74 від 27.12.2012 припинив свою дію; намірів продовжувати цей договір у позивача немає, а тому він вимагає від відповідача у встановленому договором та чинним законодавством порядку, звільнити та повернути орендодавцю орендоване майно за актом приймання-передачі (а.с.73). Факт направлення даного листа відповідачу підтверджується доданою до матеріалів справи копією фіскального чеку від 30.11.2017.

27.12.2018 відповідач листом №03/12 направив позивачу пропозицію продовжити оренду будівель А1-2 та Т-2 за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66, що входять до цілісного майнового комплексу та які є невід`ємною його частиною і використовуються в даний час та будуть використовуватися в майбутньому за цільовим призначенням відповідно до умов приватизації, а саме як виробничі.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Договір припинив свою дію 31.10.2017, оскільки від відповідача надійшла пропозиція щодо зміни умов договору оренди в частині площі орендованих приміщень (лист відповідача від 30.10.2017 № 09/10), проти якої позивач заперечував (лист позивача від 31.10.2017 № 03-1016), в результаті чого між сторонами не було досягнуто згоди щодо зміни умов Договору в частині площі орендованих приміщень.

Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Аналогічна норма міститься в ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України .

Згідно з п. 2.3., 2.4. Договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем орендодавцю за актом приймання-передачі. Майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі. Обов`язок по складанню акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Пунктом 5.1.12. Договору передбачено, що у разі припинення або розірвання договору орендар зобов`язується повернути орендодавцеві одержане від нього майно у належному стані, не гіршому, ніж на час передачі його в оренду, з усіма зробленими в ньому поліпшеннями та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (часткової або повної) орендованого майна з вини орендаря.

Як свідчать матеріали справи, на дату закінчення строку дії Договору оренди 31.10.2017 орендоване майно не було повернуто орендодавцеві (позивачу) з оренди згідно з актом приймання-передачі, відповідно до п. 2.3.,2.4. Договору.

З матеріалів справи вбачається, що фактично орендоване нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька, 66 та перебуває в оперативному управлінні орендодавця, у складі: двоповерхова будівля майстерні «Т-2», загальною площею - 488,3 кв.м.; приміщення механічної майстерні «А1-2» в двоповерховій будівлі, загальною площею - 242,1 кв.м; загальна площа приміщень складає 730,4 кв.м., було повернуто орендарем орендодавцю з орендного користування 31.03.2018, на підставі акту приймання-передачі майна комунальної власності, що розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька,66, підписаного сторонами та скріпленого печатками сторін (а.с.75).

При цьому, наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі 01.11.2017 позивачем не підписано, а отже не приймається як належний та допустимий доказ у справі.

Згідно з п. 10.6. Договору після закінчення строку дії договору оренди орендоване майно має бути звільнено і передано орендодавцю за актом приймання-передачі. За час фактичного користування об`єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, орендар зобов`язаний внести плату за користування приміщенням в розмірі орендної плати.

Посилаючись на те, що Договір припинив свою дію з 01.11.2017, а фактично майно було передано орендодавцю лише 31.03.2018, позивач просив суд стягнути з відповідача орендну плату за час фактичного користування об`єктом оренди після припинення дії даного договору до передачі приміщення за актом, а саме: за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно.

У відповідності до п. 10.6. Договору та з урахуванням п. 14.1. нової редакції Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII (з розрахунку: 50% орендної плати до обласного бюджету, 50% - управлінню позивачем (орендодавцем) було надіслано відповідачу (орендарю) рахунки на сплату орендної плати, а саме:

- орендодавцю (Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради): № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн. (за користування приміщенням за листопад 2017); № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн. (за користування приміщенням за грудень 2017); №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн. (за користування приміщенням за лютий 2018); №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн. (за користування приміщенням за березень 2018).

- до обласного бюджету, а саме: № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн. (за користування приміщенням за листопад 2017); № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн. (за користування приміщенням за грудень 2017); №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн. (за користування приміщенням за лютий 2018); №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн. (за користування приміщенням за березень 2018).

Факт направлення рахунків та отримання їх відповідачем підтверджується: по рахунку № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн. та № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн. - фіскальним чеком від 15.12.2017; по рахунку № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн. та № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн. - фіскальним чеком від 16.01.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 16.01.2018, яке було отримано 18.10.2018 Коновал; по рахунку №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн. та №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн. - фіскальним чеком від 15.03.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 15.03.2018, яке було отримано 17.03.2018 Оникієнко; по рахунку №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн. та №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн. - фіскальним чеком від 20.04.2018 та повідомленням про вручення поштового відправлення від 20.04.2018, яке було отримано 27.04.2018 Оникієнко.

Відповідач не надав суду заперечень щодо факту отримання від позивача вищевказаних рахунків на оплату.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Сторонами не визначено строк виконання зобов`язання щодо сплати орендної після закінчення строку дії Договору оренди.

Таким чином, з урахуванням ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, відповідач зобов`язаний був протягом семи днів з моменту пред`явлення позивачем вимоги щодо сплати орендної плати здійснити оплату, а саме по рахункам № від 14.12.2017 на суму 2654,20 грн. та № від 14.12.2017 на суму 2654,21 грн. - по 22.12.2017 включно (15.12.2017 направлено рахунки на оплату); по рахункам № від 15.01.2018 на суму 2680,74 грн. та № від 15.01.2018 на суму 2680,75 грн. - по 23.01.2018 включно (16.01.2018 направлено рахунки на оплату); по рахункам №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,44 грн. та №00000092 від 15.03.2018 на суму 2745,45 грн. - по 22.03.2018 включно (15.01.2018 направлено рахунки на оплату); по рахункам №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,64 грн. та №00000186 від 18.04.2018 на суму 2775,645 грн. - по 27.04.2018 включно (20.04.2018 направлено рахунки на оплату).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач орендну плату за користування орендованим майном після припинення строку дії Договору за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 сплатив частково, а саме: 01.02.2018 частину орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку № від 15.01.2018 за користування приміщенням за грудень 2017 у розмірі 1346,99 грн. та 01.02.2018 частину орендної плати до обласного бюджету по рахунку № від 15.01.2018 за користування приміщенням за грудень 2017 у розмірі 1346,99 грн.; 27.02.2018 суму орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку № від 15.02.2018 за користування приміщенням за січень 2018 у розмірі 2720,95 грн. та 27.02.2018 суму орендної плати до обласного бюджету по рахунку № від 15.02.2018 за користування приміщенням за січень 2018 у розмірі 2720,96 грн.; 27.04.2018 частину орендної плати Управлінню комунального майна Чернігівської обласної ради по рахунку №00000186 від 18.04.2018 за користування приміщенням за березень 2018 у розмірі 1394,67 грн. та 27.04.2018 частину орендної плати до обласного бюджету по рахунку №00000186 від 18.04.2018 за користування приміщенням за березень 2018 у розмірі 1394,68 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.31,32,37,38,127,128, 130-134).

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що оскільки він використовував лише частину приміщень, то й вимоги про оплату приміщень, що не використовувались є необґрунтованими, оскільки суть орендних відносин полягає у наданні права користування майном, а не використання переданого майна орендарем не позбавляє орендодавця права на отримання плати за передане право, крім випадків передбачених законом.

Таким чином, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заборгованість по сплаті орендної плати за користування орендованим майном після припинення дії договору оренди за період з 01.11.2017 по 31.03.2018 включно становить:

- перед Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради - 2654,20 грн. (за користування приміщенням за листопад 2017); 1333,75 грн. (за користування приміщенням за грудень 2017); 2745,44 грн. (за користування приміщенням за лютий 2018); 1380,97 грн. (за користування приміщенням за березень 2018). Всього на суму 8114,36 грн.

- перед обласним бюджетом - 2654,21 грн. (за користування приміщенням за листопад 2017); 1333,76 грн. (за користування приміщенням за грудень 2017); 2745,45 грн. (за користування приміщенням за лютий 2018); 1380,97 грн. (за користування приміщенням за березень 2018). Всього на суму 8114,39 грн.

Зазначення відповідачем в акті приймання-передачі від 31.03.2018 дати повернення майна 01.11.2017, правомірно відхилено судом першої інстанції, оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, що з 01.11.2017 по 31.03.2018 відповідач майном користувався та частково сплачував орендну плату.

Таким чином, відповідач своїми фактичними діями щодо часткової сплати орендної плати та визнанням факту користування частиною приміщень в апеляційній скарзі, підтвердив факт користування орендованим майном з 01.11.2017 по 31.03.2018 після закінчення строку дії Договору та не повернення його в установлений строк.

Як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, ні умовами Договору оренди нерухомого майна, ні нормами чинного законодавства не передбачено право орендаря щодо часткового повернення майна з оренди без внесення змін до Договору оренди.

Позивач факт часткового повернення відповідачем орендованого майна заперечував.

Інших доказів того, що орендоване нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Чернігів, вул. Любецька, 66 було повернуто з орендного користування в повному обсязі саме 01.11.2017, матеріали справи не містять.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 2751,15 грн. пені за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 за прострочку сплати орендної плати.

Відповідно до ст.546, 549 Цивільного кодексу України, зокрема, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом п. 3.7. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, та якщо недоплата перевищує суму завдатку, то сума перевищення підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати.

Відповідно до п.2.11. нової редакції Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області, затвердженої рішенням обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII, яким визначено, що у разі несвоєчасної або в неповному обсязі сплати орендної плати орендар сплачує окремо від орендної плати пеню; розмір неустойки визначається у договорі оренди і не може перевищувати розміру, встановленого чинним законодавством; неустойка перераховується орендодавцю.

Частинами 1,4 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Таким чином, пеня, передбачена п. п. 3.7. Договору може нараховуватись за порушення зобов`язань, які мали місце під час дії Договору оренди, натомість позивачем заявлено про стягнення пені за період з 01.11.2017 по 31.03.2018, тобто після припинення дії Договору.

Приймаючи до уваги, що у відповідності до п.10.1. Договору він припинив свою дію 31.10.2017, додаткових угод про продовження строку дії Договору сторонами не укладалось, умовами договору оренди не передбачено права орендодавця вимагати від орендаря сплати неустойки (пені) за прострочку сплати орендної плати, яка нарахована після припинення дії Договору, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимог про стягнення пені у зв`язку з необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання, позовні вимоги про стягнення 833,16 грн. інфляційних нарахувань за прострочку сплати орендної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 включно, з яких 416,58 грн. інфляційних нарахувань на користь позивача та 416,58 грн. інфляційних нарахувань до обласного бюджету, є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

У відповідності до п.5.3. Положення про Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням дванадцятої сесії обласної ради сьомого скликання 28.03.2018 №70-12/VII, управління має право нараховувати та стягувати з боржників в повному обсязі на користь Управління неустойку (пеню) та проценти річних за порушення зобов`язань за договорами оренди об`єктів комунальної власності, укладеними Управлінням.

З наданого позивачем розрахунку 3% річних в сумі 370,86 грн. за період прострочки з 01.01.2018 по 30.11.2018, вбачається, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому вимоги про стягнення на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради 3% річних в сумі 370,86 грн. за період прострочки з 01.01.2018 по 30.11.2018 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019 у справі №927/908/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 12.02.2019 у справі №927/908/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Приватним акціонерним товариством "Кінотехпром".

4. Матеріали справи №927/908/18 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк