ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.06.2019 Справа № 22/93/10-18/245/10-22/124/10

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за вих. № 31/04-4067 від 10.12.2018 на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби та матеріали справи № 22/93/10-18/245/10-22/124/10

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1)

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

про стягнення суми 81 878 293,69 грн.

за участю: Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Роєнко Р.В., 01001, м. Київ, вул. Городецького, 13

Без виклику учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 до Господарського суду Запорізької області від Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання недійсною постанови про закінчення виконавчого провадження від 10.09.2012 з примусового виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 13.05.2012 у справі №22/93/10-18/245/10-22/124/10 та зобов`язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження та вжити всі заходи для фактичного повного виконання рішення суду у даній справі.

Скарга подана на підставі ст.ст. 326, 339-341 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 1,2,6,11,31,49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.199 № 606-XIV, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404 і обґрунтована тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП №27166584 від 10.09.2012 винесена неправомірно, з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з тим, що ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції на час прийняття оскаржуваної постанови) не містить підстави про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з укладенням договору реструктуризації. Скаржник зазначив про те, що строк оскарження постанови не пропущений, оскільки постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 908/251/18 надійшла на його адресу 28.11.2018.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.12.2018 у задоволенні скарги відмовлено, у зв`язку з тим, що постанова про закінчення виконавчого провадження прийнята правомірно та нормами ГПК України і Закону України "Про виконавче провадження" не передбачено право суду в порядку розгляду скарги на рішення дії чи бездіяльність державного виконавця визнавати їх постанови недійсними. Оскільки ухвала господарського суду Запорізької області від 22.06.2012 у справі № 22/93/10-18/245/10-22/124/10 про затвердження мирової угоди від 08.06.2012, укладеної між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та ПАТ по газопостачанню та газифікації станом на час розгляду скарги у даній справі є чинною та ніким не оскарженою, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги скаржника щодо зобов`язання ВПВР Департаменту ДВС МЮУ відновити виконавче провадження та вжиття всіх заходів фактичного повного виконання рішення суду у даній справі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 ухвала Господарського суду Запорізької області від 26.12.2018 залишена без змін з тих же підстав. Додатково у постанові суд зазначив, що для оскарження дій (бездіяльності) державної виконавчої служби встановлено десятиденний строк, відлік якого в даному випадку починається саме з часу вчинення дії державним виконавцем, тобто, винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та отримання її позивачем, а не з часу ухвалення Верховним Судом постанови у справі №908/251/18. Відтак, скаржником пропущено строк для оскарження цих дій державного виконавця, що має наслідки, передбачені частиною 2 статті 118 ГПК України. Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, прийняв скаргу до розгляду та вирішив її по суті, тобто, за своєю ініціативою поновив строк оскарження (стаття 341 ГПК України), проте, оскільки суд першої інстанції по суті вірно вирішив справу, відмовивши в задоволенні скарги, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для скасування чи зміни ухвали від 26.12.2018.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2019 касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.02.2019 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 26.12.2018 у справі №22/93/10-18/245/10-22/124/10 скасовано. Справу № 22/93/10-18/245/10-22/124/10 направлено до суду першої інстанції зі стадії прийняття до розгляду скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2019, скаргу передано на розгляд судді Науменку А.О.

Розглянувши матеріали скарги та справи № 22/93/10-18/245/10-22/124/10, беручи до уваги вказівки, що містяться у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2019 у даній справі, суд залишає скаргу без розгляду, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Згідно Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.05.2019 господарський суд першої інстанції, здійснивши розгляд скарги позивача по суті без встановлення та надання оцінки обставинам, за яких скаргу подано з пропуском строку, встановленого на оскарження дій органу ДВС, допустив порушення норм процесуального права, оскільки за приписами частини 2 статті 118 ГПК України скарги, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, що не позбавляє скаржника в подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку. Апеляційний господарський суд, хоча і звернув увагу на помилку місцевого господарського суду, проте не здійснив відповідних дій щодо приведення ухвали суду першої інстанції від 26.12.2018 у відповідність з вимогами ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що для визначення строків звернення Позивача до суду за скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ слід враховувати таке.

Згідно зі ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Одночасно підпунктом "а" частини 1 статті 341 ГПК України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

З огляду на встановлений ст. 115 ГПК України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування.

Водночас за правилами ст.ст. 113, 115, 119 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 341 ГПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії органів ДВС може бути поновлено судом.

Дана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 920/149/18.

Скарга направлена до суду 10.12.2019, згідно поштового штемпеля на конверті. Скаржник у скарзі посилається на те, що строк оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження не пропущений, з урахуванням отримання постанови Верховного суду від 20.11.2018 у справі № 908/251/18 - 28.11.2018. Як зазначає заявник, враховуючи вищезазначену постанову Верховного суду постанова про закінчення виконавчого провадження від 10.09.2012 ВП № 27166584 винесена неправомірно, у зв`язку з тим, що ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» не містить підстави щодо закінчення виконавчого провадження у зв`язку з укладенням договору реструктуризації.

Для оскарження рішень, дій (бездіяльності) державної виконавчої служби встановлено десятиденний строк, відлік якого в даному випадку починається саме з часу вчинення дії державним виконавцем, тобто винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та отримання її позивачем, а не з часу ухвалення Верховним Судом постанови у справі № 908/251/18 та її отримання.

Постанова про закінчення виконавчого провадження, яка є предметом розгляду за скаргою, датована 2012 роком.

Клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку скаржником не надано. Обґрунтування поважності причин пропуску строку не наведено.

Відповідно до ст. 118 ГПК України:

1. Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

2. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Скаржником пропущено строк для оскарження дій (рішень) державного виконавця, що є підставою для залишення скарги без розгляду, згідно з ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, скаржник не позбавляється права на захист його порушеного права за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин такого пропуску та визнання судом причин пропуску цього строку поважними.

Керуючись ст. ст. 113, 115 118, 119, 234, 235, 255, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за вих. № 31/04-4067 від 10.12.2018 на дії державного виконавця органу державної виконавчої служби у справі № 22/93/10-18/245/10-22/124/10 залишити без розгляду.

2. Копію даної ухвали направити сторонам та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.06.2019 і може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 18.06.2019.

Суддя А.О. Науменко