АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/987/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Лавриненко Л.В., Таран С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морський портів України в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019

у справі №916/987/19

за позовом Державного підприємства Адміністрація морський портів України (01135, м. Київ, вул. Перемоги, буд. 14) в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України

до Товариства з обмеженою відповідальністю ДСЛ Україна

про стягнення 85813,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Ренійського морського порту) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» про стягнення на їхню користь з ТОВ «ДСЛ Україна» заборгованість у розмірі 72 515, 18 грн. та пеню в сумі 13 928, 53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн.

В обґрунтування позовної заяви, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» посилається на те, що ТОВ «ДСЛ Україна» не виконало взяті на себе зобов`язання за договором допуску до об`єктів портової інфраструктури №101-008 (20-П-РЕФ-17) від 28.11.2016; за договором про забезпечення портових операторів засобами колективного захисту №02-П-РЕФ-18 від 04.01.2018; за договором оренди нерухомого майна №0 від 18.05.2011; за договором оренди державного майна №02 від 14.10.2014; за договором оренди №49-П-РЕФ-16 від 28.04.2016; за договором №47-П-РЕФ-16 від 28.04.2016 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна; за договором №02-П-РЕФ від 31.12.20014 про забезпечення електричною енергією; за договором №96-П-РЕФ-16 від 01.12.2016 на відшкодування витрат водопостачання та відшкодування витрат за водопостачання і водовідведення; за договором №109-П-АМПУ-18 від 04.04.2018 про взаємодію сторін під час агентування суден у морських портах України; за договором №175-П-АМПУ-17 від 27.12.2017. У зв`язку з чим і утворилася відповідна заборгованість у розмірі 72 515, 18 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08 квітня 2019 року по справі №916/987/19 повернуто позовну заяву від 05.04.2019 за вх. №1006/19 Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСЛ Україна» про стягнення заборгованості у розмірі 85813, 71 грн.

Ухвала мотивована тим, що Державним підприємством «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» було порушено правила об`єднання позовних вимог, а отже на підставі п.2 ч.5 ст. 174 ГПК України вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Ренійської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України (адміністрація Ренійського морського порту) звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 у справі №916/987/19 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт посилається на те, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не було враховане те, що відповідно до вимог статті 173 ГПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної) вимоги.

Отже, на думку апелянта, під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права.

Зазначеного суд першої інстанції не врахував та припустився помилки щодо повернення позовної заяви позивачу, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали не було враховане те, що право об`єднати кілька однорідних позовних вимог або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надано також судді. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Таким чином, апелянт вважає, що позовні вимоги Ренійської філії ДП «АМПУ», які викладені у позовній заяві, що повернута судом, є однорідними, зважаючи на те, що виникають з договорів, які укладені між сторонами та дотримання Законів України «Про морські порти України» та «Про спеціальну економічну зону «Рені», тобто для виконання Ренійської філії ДП «АМПУ» встановлених вказаними нормативно-правовими актами завдань та функцій та забезпечення нормальних умов здійснення ТОВ «ДСЛ Україна» господарської діяльності на території порту; подані до одного й того ж самого відповідача ТОВ «ДСЛ Україна»; пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів поновлення порушених прав Ренійської філії ДП «АМПУ» шляхом стягнення існуючої заборгованості відповідача за надання передбачених договорами послуг.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/987/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства Адміністрація морський портів України в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019; розгляд апеляційної скарги Державного підприємства Адміністрація морський портів України в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 у справі №916/987/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Також ухвалою зобов`язано скаржника надати суду оригінал позовної заяви (вх. №1006/19 від 05.04.2019 р.) з доданими до неї документами.

07.06.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано оригінал позовної заяви (вх. №1006/19 від 05.04.2019 р.) з доданими до неї документами.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду №317 від 24.06.2019 р. призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із перебуванням судді Філінюка І.Г. у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2019 р. для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства Адміністрація морський портів України в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 визначено колегію суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Таран С.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.06.2019 прийнято справу №916/987/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства Адміністрація морський портів України в особі ренійської філії державного підприємства Адміністрація морський портів України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 до провадження колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Лавриненко Л.В., Таран С.В.

За приписами частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, копію вищевказаної ухвали суду від 27.05.2019 позивачем ДП «Адміністрація морських портів України» було отримано 03.06.2019, а відповідачем ТОВ «ДСЛ Україна» було отримано 04.06.2019.

Однак станом на 27.06.2019 до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження, в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку, без проведення судового засідання.

В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Зі змісту поданої до господарського суду Одеської області позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за дев`ятьма різними господарськими договорами:

- договором про допуск до об`єктів портової інфраструктури №101-008(20-П-РЕФ-17) від 28.11.2016;

- договором про забезпечення портових операторів засобами колективного захисту (укриття в захисних спорудах цивільного захисту) від 04.01.2018 №02-П-РЕФ-18;

- договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №0 від 18.05.2011;

- договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №02 від 14.10.2014;

- договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна від 28.04.2016;

- договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна №47-П-РЕФ-16 від 28.04.2016;

- договором про відшкодування витрат за використання електричної енергії від 31.12.2014;

- договором №96-П-РЕФ-16 від 01.12.2016 на відшкодування витрат водопостачання та водовідведення;

- договором №175-П-АМПУ-17 від 27.12.2017 від 27.12.2017 про забезпечення доступу портового оператора до причалу(ів).

Отже, підставами даного позову є дев`ять окремих господарських правочинів, які становлять дев`ять самостійних предметів розгляду, кожен з яких має окрему сукупність доказів.

Повертаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Таким чином, процесуальний закон допускає об`єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві, однак, такі вимоги повинні відповідати певним умовам (альтернативно): 1) пов`язаність між собою підставою виникнення, або 2) пов`язаність між собою поданими доказами.

Так поданий позивачем позов обґрунтовується порушенням умов дев`ятьох різних договорів, тобто, дев`яти різних юридичних зобов`язань, з якими закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, в позовній заяві об`єднано вимоги, які виникли з дев`яти різних підстав, що не відповідає першій з наведених вище умов, визначених ч.1 ст.173 ГПК України.

Згідно з ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), на яких ґрунтуються вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи зміст позовних вимог (стягнення заборгованості у зв`язку із невиконанням відповідачем договірних зобов`язань), до предмету доказування входить коло обставин, які підтверджують правову позицію позивача, зокрема, судом має бути надана правова оцінка кожного правочину, відповідність їх вимогам закону, мають бути встановлені обставини щодо виконання/невиконання відповідачем зобов`язань за кожною угодою, тобто, фактично суду необхідно буде здійснити всебічний аналіз обставин укладення та виконання кожного окремого із дев`яти договорів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що в поданій позовній заяві об`єднано вимоги, які виникли з обставин порушення умов дев`яти різних самостійних і не пов`язаних між собою договорів, та обґрунтовуються різними, не пов`язаними між собою доказами.

З огляду на що не заслуговують на увагу твердження апелянта з приводу того, що заявлені позовні вимоги є однорідними.

Не приймаються колегією суддів до уваги й посилання апелянта на приписи ч. 6 ст. 173 ГПК України з наступних підстав.

Так за приписами ч.ч.2, 3 ст. 173 ГПК України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: 1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; 2) одного й того самого позивача до різних відповідачів; 3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання господарського судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог (ч.6 ст. 173 ГПК України).

Отже наведені приписи встановлюють право, а не обов`язок суду роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження.

При цьому колегія суддів відзначає, що вказані дії можуть бути вчинені й за клопотанням учасника справи, проте як свідчать наявні матеріали справи, позивач не звертався до суду із відповідним клопотанням не звертався.

Крім того, колегія суддів відзначає, що оскільки зазначені вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, то вони не можуть вважатися однорідними, а відтак, норми ст. 173 ГПК України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Об`єднання позовних вимог може мати негативні наслідки. Сумісний розгляд декількох вимог, навіть тісно пов`язаних і однорідних, розширює предмет доказування у справі, збільшує коло учасників процесу, ускладнює розгляд та вирішення справи. Об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція про застосування норм процесуального права викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/3569/18.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно з`ясував характер спірних правовідносин, які склались між сторонами та дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, що не спростовано доводами апеляційної скарги, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2019 р. у справі №916/987/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Датою ухвалення та складання повного тексту постанови є 27.06.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Лавриненко Л.В.

Суддя Таран С.В.