номер провадження справи 27/46/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 Справа № 908/536/19

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С., при секретарі судового засідання Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Шкільна, 40, ідентифікаційний код 03749922)

до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689)

про визнання поновленим договору

за участю

представника позивача: Соловйов В.М., договір № 56 від 03.01.2019 р.

представник відповідача: Гурильов А.С., дов. № 08-0-0.63-1/62-19 від 02.01.2019 р.

вільний слухач: ОСОБА_1 , паспорт НОМЕР_1 від 30.01.2003 р.

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив "Агрофірма "Україна" звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р..

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2019 р. позовні матеріали № 908/536/19 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 06.03.2019 р., прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/536/19, присвоєно справі номер провадження 27/46/19 та призначено підготовче засідання на 02.04.2019 р.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

02.04.2019 р. від відповідача надійшов письмовий відзив б/н від 29.03.2019 р. (вх. № 08-08/6674/19 від 02.04.2019 р.), позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що домовленості щодо орендної плати та інших умов Договору під час його поновлення на виконання ст. 33 Закону України «Про оренду землі» між сторонами досягнуто не було. Головне управління звернуло увагу, що відповідь надана у передбачений місячний строк, оскільки заява позивача була зареєстрована через систему документообігу 26.08.2014 р. Також спірна земельна ділянка знаходиться у стані консервації, що унеможливлює її використання. Також відповідач зазначив, що твердження позивача про застосування до спірних відносин ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» є хибним та безпідставним, оскільки до спірних відносин має бути застосовані ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», що узгоджено з позицією Верховного Суду. Крім того, відповідач звернув увагу, що переважне право на поновлення Договору є правом, а не обов`язком для власника земельної ділянки.

Ухвалою суду від 02.04.2019 р., відповідно до ст. 183 ГПК України, підготовче засідання відкладено на 02.05.2019 р.

02.05.2019 р. у підготовче засідання суду представники сторін не з`явились, про час та місце розгляду справи були попередженій належним чином.

24.04.2019 р. представник позивача надіслав на адресу суду клопотання б/н (вх. № 08-08/8489/19) про розгляд справи у підготовчому засіданні без участі представника, за результатами підготовчого засідання постановити ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначити розгляд справи по суті.

Крім того, 24.04.2019 р. надіслав на адресу суду відповідь (вх. № 08-08/8491/19 від 24.04.2019 р.) на відзив відповідача, відповідно до якої зазначив, що позивачем заявлено позовні вимоги на підставі Закону України «Про оренду землі» за тим самим договором оренди земельної ділянки, який був предметом розгляду судами у справі № 908/127/17, який є поновленим в силу закону, дані позовні вимоги заявлені з урахуванням висновку щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 908/127/17, які забезпечують захист порушеного права позивача, та відповідно до даної постанови зазначено, що Договір оренди землі є поновленим згідно з положенням ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». Отже, на думку позивача, обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанції, та зазначені в постанові Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 908/127/17 не потребують доказування при розгляді даної справи. Що стосується тверджень відповідача про консервацію спірної землі, позивач спростовує їх тим, що відповідно до ч. 3 ст. 172 Земельного Кодексу України консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Також позивач вказав на те, що лист ГУ Держземагенства не є листом-запереченням у відповідності до приписів ст. 33 Закону України «Про оренду землі», оскільки останній був складений орендодавцем як зі спливом місячного терміну після направлення листа № 88 від 20.08.2014 р. орендарем, так і не в місячний строк після закінчення договору оренди землі.

02.05.2019 р. представник відповідача надіслав на адресу суду клопотання (вх. № 08-08/8760/19) про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 02.05.2019 р., відповідно до ст. 177 ГПК України, строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів, згідно ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 03.06.2019 р.

Представником позивача заявлено в судовому засіданні 03.06.2019 р. клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів у справі, які на його думку будуть мати значення при винесенні рішення у справі. Представник відповідача не заперечив проти клопотання позивача

Клопотання позивача, що надано в судовому засіданні 03.06.2019 р. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з доданими документами долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 03.06.2019 р. в порядку ст. 216 ГПК України оголошено перерву в судовому засіданні на 13.06.2019 р.

У судовому засіданні 13.06.2019 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам позивача та відповідача, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

13.06.2019 р. представник позивача підтримав заявлені вимоги, на підставах викладених у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, надав суду письмові пояснення, відповідно до яких вказав про неодноразовий розгляд судами тотожних справ, які забезпечують захист порушеного права позивача.

13.06.2019 р. представник відповідача в засіданні суду заперечив проти задоволення позову, просив суд в позові відмовити.

В засіданні суду 13.06.2019 р. здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 13.06.2019 р., на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, після судових дебатів, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

ВСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Рішенням Воскресенської сільської ради Приазовського району Запорізької області від 04.12.2003р. № 46 надано згоду на розробку проекту відводу земельної ділянки загальною площею 132,5 га із земель запасу Воскресенської сільської ради, 53,9 га із земель сінокосіння та випасання худоби Воскресенської сільської ради, 75,7 га із земель консервації Воскресенської сільської ради, 115,6 га із земель садівництва Воскресенської сільської ради СВК "Агрофірма "Україна" в оренду на 4 сільськогосподарські роки 11 місяців для ведення сільськогосподарського виробництва.

На підставі вказаного рішення Приазовським районним відділом земельних ресурсів наданий дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки за адресою: Воскресенська сільська рада, загальна площа земельної ділянки 11260 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності на землю та її код згідно з УКФВЗ - державна 4 .

Розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області від 31.08.2004р. № 403 затверджений проект відведення земельних ділянок площею 28,3001 га ріллі, 12,4108 га ріллі, 11,2610 га пасовища, 23,7390 га пасовища із земель консервації та 24,65 га ріллі із земель не витребуваних часток (паїв) Воскресенської сільської ради. Вилучено із землекористування Воскресенської сільської ради земельні ділянки площею 28,3001 га ріллі, 12,4108 га ріллі, 11,2610 га пасовища, 23,7390 га пасовища, 24,65 га ріллі та надано СВК "Агрофірма "Україна" в користування на умовах оренди строком на 5 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель консервацій та не витребуваних часток (паїв) Воскресенської сільської ради із орендною платою в розмірі 1 (одного) відсотка вартості гектара ріллі з урахуванням діючого коефіцієнта інфляції .

10.11.2004 року між Приазовською районною державною адміністрацією, далі Орендодавець, та Товариством з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна", далі Орендар, був укладений Договір оренди земельної ділянки, далі Договір.

За умовами п. п. 1, 2, 4 Договору, Орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться та території Воскресенської сільської ради. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 112610 га, у тому числі 112610 га пасовищ. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 23483 грн.57 коп.

Пунктами 14, 15 Договору визначено, що земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно п. 29 Договору, Орендар має право, зокрема, на переважне придбання у власність орендованої земельної ділянки у відповідності до діючого законодавства та переважного права різних інших умов на поновлення договору оренди землі. Також, вказаним пунктом визначено обов`язки Орендаря після закінчення строку договору продовжити його або повернути земельну ділянку орендодавцю в належному стані.

Пунктом 32 Договору визначено, що зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Відповідно до п. 33 Договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Вказаний Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року б/н зареєстровано в у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 24 від 26.10.2006 року.

Відповідно до акту прийому-передачі земельної ділянки по договору оренди землі, земельна ділянка площею 112610 га, в т.ч. 112610 пасовища га, передана Орендарю СВК "Агрофірма "Україна" Орендодавцем Приазовською райдержадміністрацією в присутності спеціаліста ДП Приазовземресурс.

Із матеріалів справи вбачається, що розпорядженням голови Приазовської районної державної адміністрації Запорізької області Долгого Є.Ю. від 02.10.2008р. № 665 «Про укладання додаткової угоди до договору оренди землі» на підставі ст. 17, 93, 124, п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України внесено зміни до договору оренди земельної ділянки, реєстраційна справа 24 від 10.11.2004 року, наступного змісту:

1.1. пункт 7 «Договір подовжено на термін 4 роки 11 місяців і набуває чинності з дня його державної реєстрації в Приазовському районному відділі Запорізькій регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам»;

1.2. пункт 8 «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі та у розмірі: за один календарний рік - 1689,15 грн. (одна тисяча шістсот вісімдесят дев`ять грн. 15 коп.); на місяць - 140,76 грн. (сто сорок грн. 76 коп.)».

Вказану угоду зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 78.

Земельна ділянка кадастровий номер :04:003:0027 площею 11.2611 га передана Орендарю СВК «Агрофірма «Україна» в особі керівника Кравченко М.В. Орендодавцем Приазовською райдержадміністрацією в особі заступника голови Єлісєєва О.І. в присутності приватного підприємця Школової Л.З., про що складений акт прийому-передачі земельної ділянки по подовженню Договору оренди землі.

З урахуванням дати реєстрації додаткової угоди від 02.10.2008 р. (05.11.2009 р.) Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 р. за № 24) подовжений до 5 жовтня 2014 р.

Позивач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з заявою № 88 від 20.08.2014 року про продовження терміну дії Договору оренди земельної ділянки площею 11,2610 га пасовище Воскресенської сілької ради Приазовського району Запорізької області кадастровий номер: :04:003:0027. До заяви позивач додав: додаткову угоду в 4-х примірниках; витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; копії правоустановчих документів СВК "Агрофірма "Україна"; копію договору на земельну ділянку. Вказана заява отримана Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області 22.08.2014 року.

Листом від 25.09.2014 р. вих. № 27-8-0.4-8909/2-14 за підписом в.о. начальника Головного управління Держземагенства у Запорізькій області Прядун А.М. про розгляд листа-повідомлення СВК "Агрофірма "Україна" від 20.08.2014 року (вхідний № 27-8125/0/1-14) щодо поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004 року (зареєстрований 26.10.2010 р. № 24) (зі змінами) Головне управління запропонувало позивачу внести зміни до істотних умов Договору, а саме змінити термін дії Договору на 3 (три) роки, підвищити розмір орендної плати до 12 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також, у листі зазначено, що в разі отримання згоди СВК "Агрофірма "Україна", Головним управлінням буде прийняте відповідне рішення та буде запропоновано позивачу для укладання додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р. (зі змінами) про поновлення та внесення змін до Договору.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказує, що станом на даний час продовжує фактично користуватися земельною ділянкою, здійснює оплату орендної плати, рішення орендодавця щодо заперечення у поновленні договору оренди землі наразі відсутнє. Відтак вважає, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах.

Позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з листом від 14.02.2019 р. та проектом додаткової угоди про поновлення терміну дії Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р. б/н укладений Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», який зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006р. № 24, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008р. до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.11.2009 року за № 78, на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців. Лист та проект додаткової угоди зареєстровані в ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області 14.02.2019 р. вх. № 802/0/1-19. позивач зазначив, що відповідь на дане звернення СВК «Агрофірма «Україна» не отримав.

Отже, між сторонами виник спір внаслідок зволікання Орендодавця - ГУ Держземагенства у Запорізькій області, правонаступником якого є ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області, в укладенні додаткової угоди до Договору оренди землі від 10.11.2004 р. б/н (зареєстрований 26.10.2006 р. за № 24).

З 01.01.2013 року набрав чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" № 5245-VI від 06.09.2012 року, відповідно до якого райдержадміністрації не наділені повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів. Вищезазначені повноваження передано до центральних органів виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області.

Наказом № 40 від 25.01.2013 року Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях.

Згідно з п. 4.32 цього положення, Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 5 від 14.01.2015 року "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області; реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Запорізькій області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України № 294-р від 31.03.2015 року "Питання Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" функції та повноваження Державного агентства земельних ресурсів у зв`язку з розформуванням покладено на Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

За таких обставин з набранням чинності зазначеного вище закону розпорядником земель за Договором оренди землі слід вважати Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, відповідно до п. 4 пп. 13 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Умови та порядок поновлення Договору оренди землі врегульовані приписами ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Нормою ст. 1 Закону України "Про оренду землі" визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В свою чергу, ч. 2, 3 ст. 152 Земельного кодексу України унормовано, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За таких обставин, між сторонами наявний спір щодо продовження дії договору, який відповідно до ст. 10 ГПК України може вирішити господарський суд.

Договір оренди землі є цивільно-правовим, а отже, йому притаманні такі ознаки, як свобода договору, обов`язковість його виконання сторонами тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 31 Закону України від 06.10.1998 р. № 161-XIV "Про оренду землі" (в редакції станом на 22.08.2014р.), Договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як вже зазначалося, строк дії Договору оренди земельної ділянки від 10 листопада 2004 року б/н (зареєстрований 26.10.2006р. за № 24) подовжено до 05 жовтня 2014 року.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк, як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 10.09.2018 у справі № 920/739/17 навів правову позицію щодо застосування положень статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 4 ст. 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

Сторони у даній справі не досягли згоди щодо зміни умов Договору оренди земельної ділянки, яка була розпочата позивачем (заява № 88 від 20.08.2014 р.). Отже між сторонами не було досягнуто домовленості за частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Отже, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення Договору оренди землі, а саме: після закінчення строку договору оренди позивач продовжує користуватися земельною ділянкою за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечення у поновленні договору оренди землі.

Частиною 6 ст. 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як «мовчазну згоду» орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення Орендарем Орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

Щодо прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України «Про оренду землі», і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

З листа - повідомлення від 25.09.2014 р. № 27-8-0.4-8909/2-14 вбачається, що Головне управління Держземагенства у Запорізькій області не заперечує проти поновлення договору оренди землі в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, визначені законодавцем заперечення орендодавця у поновленні Договору оренди землі можливі виключно протягом одного місяця після закінчення строку Договору оренди.

Відповідач не надав доказів на підтвердження укладання Договору оренди спірної земельної ділянки з іншими особами.

Оскільки підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не пов`язані одна з іншою, а судом встановлено, що відповідач в порядку частини 6 вказаної статті не направляв у визначений цим Законом строк повідомлень про заперечення у поновленні спірного Договору оренди землі і позивач продовжив користування земельною ділянкою після закінчення терміну дії Договору з дотриманням його умов, суд встановив про наявність підстав для поновлення Договору оренди землі на той саме строк і на тих саме умовах та укладення додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки, є правомірними.

Аналогічного правового висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 23.05.2019 р. у справі № 908/2404/17, де вимоги позивача є тотожними з даної справою, різняться лише площі земельних ділянок.

Частиною 9 ст. 238 ГПК України, у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов`язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Відповідно до ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, який змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Таким чином, правочин, спрямований на зміну або розірвання договору, здійснюється у тій самій формі, що і сам договір. Здійснюється він у вигляді додаткової угоди до Договору або угоди про розірвання договору.

Частиною 3 ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 187 ГК України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов`язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов`язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору.

Таким чином, враховуючи те, що після закінчення строку дії Договору оренди, позивач продовжує користуватись орендованою земельною ділянкою та належним чином виконує договірні зобов`язання в частині внесення орендної плати та той факт, що Орендодавець протягом встановленого чинним законодавством місячного строку, не скористався наданим йому правом на звернення до позивача з запереченням у поновленні Договору оренди землі, тому Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 б/н (зареєстрований 26.10.2006 р. за № 24) (зі змінами) підлягає визнанню поновленим після 05.10.2014 р. на той самий строк (4 роки 11 місяців) і на тих самих умовах, які були передбачені даним Договором оренди, шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Доводи відповідача про те, що факт належного виконання орендарем умов Договору не підтверджено позивачем належними та допустимими доказами спростовано вищевикладеним.

Як зазначалось, строк дії спірного Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р. закінчився 05.10.2014р., жодних повідомлень чи заперечень щодо поновлення Договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» із зазначенням будь-яких, об`єктивних підстав для такої відмови, матеріали справи не містять, а відповідачем не зазначено, натомість наявна у справі переписка сторін стосувалася реалізації позивачем переважного права, яке за змістом листів відповідача, не було реалізовано виключно з формальних підстав. Крім того, після закінчення строку договору відповідач не просив повернути земельну ділянку за актом приймання-передачі.

З листа - повідомлення від 25.09.2014 р. № 27-8-0.4-8909/2-14 вбачається, що Головне управління Держземагенства у Запорізькій області не заперечує проти поновлення Договору оренди землі в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Крім того, визначені законодавцем заперечення орендодавця у поновленні Договору оренди землі можливі виключно протягом одного місяця після закінчення строку Договору оренди.

Відповідач не надав доказів на підтвердження укладання Договору оренди спірної земельної ділянки з іншими особами.

Щодо посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка знаходиться у стані консервування слід зазначити наступне: відповідно до глави 28 Земельного кодексу України (статті 171-172) консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я.

Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення.

До деградованих земель відносяться:

а) земельні ділянки, поверхня яких порушена внаслідок землетрусу, зсувів, карстоутворення, повеней, добування корисних копалин тощо;

б) земельні ділянки з еродованими, перезволоженими, з підвищеною кислотністю або засоленістю, забрудненими хімічними речовинами ґрунтами та інші.

До малопродуктивних земель відносяться сільськогосподарські угіддя, ґрунти яких характеризуються негативними природними властивостями, низькою родючістю, а їх господарське використання за призначенням є економічно неефективним.

На спірній земельній ділянці СВК «Агрофірма «Україна» з 2004 року вирощує сільськогосподарську продукцію, протягом всього періоду постійно справно сплачує податки і збори, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 ЗК України зазначено, що консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок.

Відповідачем таке рішення суду не надано.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Заперечення відповідача, викладенні у відзиві на позовну заяву спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" є законними, обґрунтованими та задовольняються судом.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 2700 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Позивач просив суд стягнути з відповідача суму витрат на правничу допомогу в розмірі 2700 грн. 00 коп.

Згідно з вимогами ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Представник позивача просив суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2700 грн.

Згідно ч. 1-4 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем було додано копію Договору № 56 про надання правової допомоги від 03.01.2019 р., акт № 1 від 03.06.2019 р. про приймання-передачу виконаних робіт (наданих послуг) та оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 110 від 03.06.2019 р., що підтверджує сплату СВК «Агрофірма «Україна» гонорару адвокату Соловйову В.М. в розмірі 2700 грн. про сплату за послуги правової допомоги на загальну суму 18000 грн.

Також представником позивача поданий детальний опис робіт, виконаних адвокатом Соловйовим В.М. за Договором № 56 від 03.01.2019 р. про надання правової допомоги.

Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та Інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні критерії застосовані Європейським судом з прав людини у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі Тімайдуліна І інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи подані документи та беручі до уваги те, що заявлена адвокатом Соловйовим В.М. сума до відшкодування витрат є співмірною проведеної ним роботи, суд задовольняє клопотання позивача про стягнення з відповідача 2700 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги.

В порядку ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 1921 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна", Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, м. Запоріжжя задовольнити.

Визнати поновленим Договір оренди земельної ділянки від 10.11.2004 р. б/н, укладений Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма "Україна», який зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006р. № 25, на тих же самих умовах (з урахуванням внесених змін додатковою угодою від 02.10.2008р., зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.12.2008 року за № 79), на строк 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців в наступній редакції додаткової угоди:

«

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення терміну дії до Договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р.

б/н

(зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006р. № 25)

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689) в особі виконуючого обов`язки начальника Тітової Тетяни Валеріївни, яка діє на підставі положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, іменований надалі "Орендодавець", з одного боку, та

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Агрофірма «Україна» (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Леніна,40, ідентифікаційний код 03749922) в особі голови Бутенка Олександра Миколайовича, який діє на підставі Статуту, іменований надалі «Орендар», з іншої сторони, на підставі ст. 33 Закону України «Про оренду землі» уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р. б/н, укладений Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», який зареєстрований у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006р. № 25, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008р. до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.12.2008 року за № 79), на 4 (чотири) роки 11 (одинадцять) місяців.

2. Інші умови Договору зберігають чинність.

3. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди земельної ділянки від 10.11.2004р. б/н, укладеного Приазовською районною державною адміністрацією Запорізької області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Агрофірма «Україна», зареєстрованого у Приазовському районному відділі Запорізької регіональної філії ДЗК, Запорізької області, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 26.10.2006р. № 25, з урахуванням додаткової угоди від 02.10.2008р. до цього Договору, зареєстрованої у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 01.12.2008 року за № 79.»

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095 м. Запоріжжя, вул. Українська, 50, ідентифікаційний код 39820689) на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Агрофірма "Україна" (72414, Запорізька область, Приазовський район, с. Воскресенка, вул. Шкільна, 40, ідентифікаційний код 03749922) 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору та 2700 (дві тисячі сімсот) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 24.06.2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.С. Дроздова