ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019

Справа № 904/5265/18

За позовом Державного підприємства "Конструкторське бюро "ПІВДЕННЕ" ім. М.К. Янгеля", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення 4 219 433,12грн.

Головуючий суддя Ліпинський О.В.

Суддя Манько Г.В.

Суддя Новікова Р.Г.

Секретар судового засідання Бурчак Ю.О.

Представники:

від позивача Драчевська О.О. адвокат

від відповідача Лахтарін І.А. адвокат

від відповідача Різник С.Г. адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» (далі Позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» (далі Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача 4 219 433,12 грн.

Заявлені вимоги, Позивач обґрунтовував тим, що на виконання умов контракту № 0-32/001 від 26.02.2010 року, Позивач здійснив на користь Відповідача платежі на сумі 23 391 273,16 грн. У свою чергу, в порушення умов зазначеного контракту, Відповідач свої зобов’язання з виконання робіт виконав частково, на суму 19 171 840,04 грн. Таким чином, вартість невиконаних робіт склала 4 219 433,12 грн., стягнення якої Позивач вимагає в судовому порядку. Нормою матеріального права, якою Позивач обґрунтовує обов’язок Відповідача щодо сплати вартості невиконаних робіт, є ст. 693 ЦК України.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року відкрито провадження у справі № 904/5265/18, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що з його боку не мала місце прострочення виконання робіт за договором, оскільки Позивачем (Замовником) було подано повідомлення про зупинку робіт.

12.02.2019 року Позивач подав заяву про зміну предмету позову (фактично заява про доповнення підстав позову), за змістом якої останній доповнив обґрунтування свого позову новими обставинами, які свідчать про те, що в процесі вирішення спору, ДП «КБ «Південне» ім. М.К. Янгеля» було прийнято рішення про відмову від контракту № 0-32/001 від 26.02.2010 року, про що Відповідача було повідомлено претензією від 04.02.2019 року.

З урахуванням заяви про доповнення підстав позову, Відповідач подав свої заперечення, за змістом яких зазначив, що незважаючи на закінчення терміну дії укладеного сторонами контракту, зобов’язання за ним не припинилися, а факт направлення позивач претензії про відмову від контракту, не породжує право на повернення суми авансового платежу, оскільки претензія не містила відповідної вимоги.

Крім того, заперечуючи проти позову, Відповідач зазначив, що ним понесені витрати по фактичному виконанню робіт із виготовлення обладнання за контрактом, які не прийняті по акту, а також витрати, пов’язані зі зберіганням виготовленого обладнання, які не враховані Позивачем при визначенні суми грошових коштів, що заявлена до стягнення.

Обґрунтовуючи свої заперечення проти заявленого позову, Відповідач зазначив про безпідставність посилань Позивача на норму ст. 693 ЦК України, яка не застосовується до спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 20.02.2019 року призначено колегіальний розгляд справи.

Відповідно до розпорядження № 179 від 22.02.2019 та Протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5265/18 призначено колегію у складі: головуючий колегії суддя Ліпинський О.В., судді: Манько Г.В., Новікова Р.Г.

26.02.2019 року справу прийнято до розгляду у визначеному складі суду.

12.03.2019 року Відповідач подав клопотання про призначення судової експертизи.

Ухвалою від 27.05.2019 року суд відхилив клопотання відповідача про призначення судової експертизи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 12.06.2019 року.

Під час розгляду справи по суті, представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідача проти позову заперечували, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 12.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог позивача і заперечень відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2010 року між сторонами у справі був укладений контракт № 0-32/001 на виготовлення та монтаж заводського випробувального комплексу.

Відповідно до умов зазначеного контракту, Позивач (Замовник) доручив, а Відповідач (Виконавець) прийняв на себе зобов’язання виконати роботу «Створення робочих місць для проведення заводських випробувань агрегатів стартового обладнання та стаціонарного стенда зборки головного блока КРК «Циклон-4» до їх поставки на космодром «Алькантара» на території Виконавця, згідно доповнення № 2 до даного контракту. В свою чергу, Замовник зобов’язався прийняти роботи та оплатити їх (п. 1.1. Контракту в редакції протоколу розбіжностей).

Згідно з п. 1.3. Контракту, етапи та строки виконання робіт передбачені календарним планом (Додаток № 2).

Передбачені Контрактом роботи, виконуються Виконавцем у повній відповідності з технічним завданням на виконання робіт № Циклон-4.12.8854.155 ТЗ (п. 2.1. Контракту).

Відповідно до умов п. 2.7. Контракту, НТП, обладнання та інші матеріальні цінності, придбані або виготовлені згідно з Контрактом, являються власністю Замовника. Виконавець забезпечує належне зберігання НТП та інших матеріальних цінностей до отримання розпорядження Замовника про порядок їх використання. Розголошення результатів, отриманих в ходів створення НТП (книги, монограми, брошури, статті, комп’ютерні програми та інше), потребує обов’язкового погодження.

Підставою для укладення контракту є контракт № ACS-22/2009 від 14.09.2009 року, укладений між ДП «КБ «Південне» та БК «АЦС» (п. 1.2. Контракту).

Умовами п. 3.1. Контракту в редакції протоколу розбіжностей, сторони погодили що договірна вартість робіт становить суму 20 646 456,00 грн., крім того ПДВ 4 129 291,20 грн., всього з ПДВ 24 775 747,20 грн.

Замовник сплачує Виконавцю аванс в розмірі 80% від вартості робіт по кожному етапу, на підставі виставленого Виконавцем рахунку. Залік сплаченого авансу здійснюється при розрахунках за кожен етап робіт (п. 3.2. Контракту в редакції протоколу розбіжностей).

Датою виконання робіт по контракту вважається дата підписання Замовником акта здачі-приймання (п. 3.3. Контракту).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються за договірними цінами поетапно через відповідні рахунки в банківських установах у триденний строк від дати підписання акта здачі-приймання відповідного етапу та після надходження грошових коштів від Генерального замовника (п. 3.4. Контракту в редакції протоколу розбіжностей).

Проект договірної ціні Виконавець подає на погодження Замовнику. До проекту додається калькуляція структури договірної ціни з розшифровкою витрат по статтях видатків (п. 3.5 Контракту).

Приймання робіт здійснюється у відповідності до вимог ТЗ Замовника. Акт здачі-приймання (в тому числі співвиконавців) та звітні матеріали за виконаний етап або роботу в цілому Виконавець надає замовнику за 10 днів до обумовленого в календарному пралі строку. Замовник протягом 10 робочих днів після приймання робіт відповідного етапу направляє Виконавцю підписаний акт здачі-приймання, або мотивовану відмові від приймання робіт (п. 4.1., 4.2., 4.3. Контракту).

Пунктом 8 Контракту сторони погодили строк його дії до 31.12.2011 року.

Згідно підписаного сторонами Календарного плану робіт та Відомості виконання робіт (додатки № 2 та № 3 до Контракту) роботи мали бути розпочаті 01.03.2010 року та виконані за погодженими етапами до 31.01.2011 року.

Протягом дії договору, сторонами було укладено ряд додаткових угоди про продовження строку дії контракту та введення в дію нових редакції Календарного плату та Відомостей виконання робіт по контракту, зокрема, додаткову угоди № 1 від 23.12.2011 року, № 2 від 09.10.2012 року, № 3 від 29.12.2012 року, № 4 від 27.12.2013 року, № 5 від 05.09.2014 року, № 6 від 07.04.2015 року та № 7 від 30.05.2015 року.

Згідно останньої додаткової угоди (№ 7 від 30.05.2015 року), сторони ввели в дію нову редакцію Календарного плату та Відомості виконання робіт, за якими роботи мали бути завершені до 15.12.2015 року.

На виконання умов контракту, платіжними дорученнями № 2771 від 18.05.2010, № 2987 від 20.05.2010, № 6090 від 23.09.2010, № 7328 від 10.11.2010 № 7673 від 25.11.2010 № 2840 від 13.05.2011 Позивач перерахував відповідачу 19 000 000,00 грн. авансових платежів.

Згідно підписаних сторонами актів (том 1, а.с. 66-69), Відповідача виконав а Позивача прийняв роботи на суму 19 171 840,04 грн., в тому числі:

на суму 2 094618,69 грн. за актом № 1 від 23.08.2012 (1 етап робіт);

на суму 10 638 934,65 грн. за актом № 2 від 29.03.2013 (2 етап робіт);

на суму 6 113 112,60 грн. за актом № 3 від 26.06.2013 (3 етап робіт);

на суму 325 174,10 грн. за актом № 4 від 31.08.2015 (4.3.1., 4.3.2. підетапи робіт).

Платіжними дорученнями № 7102 від 27.09.2012, № 2220 від 29.03.2013 № 4028 від 12.06.2013, № 8404 від 18.11.2013 Позивач здійснив оплату за виконання робіт по контракту за 1, 2, 3 етапами робіт у сумі 4 391 273,16 грн.

Таким чином, загальна сума сплачених Позивачем по контракту коштів, склала 23 391 273,16 грн., в тому числі 19 000 000,00 грн. авансових платежів та 4 391 273,16 грн. оплати по актах.

Отже, невикористана частина одержаного Відповідачем авансу, становить 4 219 433,12 грн. (23 391 273,16 - 19 171 840,04 = 4 219 433,12).

Зважаючи на викладені обставини, Позивач звернувся з даним позовом до суду, та вимагає стягнення суми 4 219 433,12 грн. в порядку ч. 2 ст. 693 ЦК України.

За своєю правовою природою, укладений сторонами Контракт № 0-32/001 від 26.02.2010 є договором підряду, до якого підлягають застосуванню положення Глави 61 ЦК України.

Як вище зазначено судом, в якості правової підстави для повернення невикористаної частини авансового платежу, Позивач посилається на положення ст. 693 ЦК України, яка встановлює право покупця вимагати повернення суми попередньої оплати, в разі якщо продавець, який одержав попередню оплату, не передав товару у встановлений договором строк.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання Позивача на зазначену норму матеріального права, яка регулює відносини купівлі-продажу, оскільки вона не застосовується до спірних правовідносин, що виникли з договору підряду.

Разом із тим встановивши, що Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд не позбавлений права самостійно здійснити правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального права, предметом регулювання яких є спірні правовідносини. При цьому, посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Згідно ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 849 ЦК України передбачено право замовника відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків, у разі якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим. При цьому, згідно частини 4 статті 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Таким чином, замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи, і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов'язань його сторін.

Як убачається з матеріалів справи, в період вирішення даного спору, 04.02.2019 року Позивач звернувся до Відповідача із претензією, за змістом якої повідомив про відмову від Контракту № 0-32/001 від 26.02.2010 року, в зв’язку із чим, враховуючи положення ч. 4 ст. 849 ЦК України, зобов'язання, що складає предмет зазначеного правочину є припиненим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, зі змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов'язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов'язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що у цій справі, відмова Позивача (Замовника) від контракту № 0-32/001 є підставою для вимоги про повернення невикористаної частини авансу на підставі ст. 1212 ЦК України.

Як вище встановлено судом, і зазначені підтверджується наданим у справу висновком Дніпропетровського представництва генерального замовника – Держаного космічного агентства України (том 2, а.с. 215-217), невикористана Відповідачем частина авансу становить 4 219 433,12 грн., в зв’язку із чим, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заперечень Відповідача з посиланням на відсутність з його боку вини в простроченні виконання робіт за контрактом, колегія суддів зазначає, що виходячи з норм матеріального закону, які застосовані судом при вирішення даної справи (ч. 4 ст. 849, ст. 1212 ЦК України), зазначені обставини не мають значення для вирішення спору, оскільки реалізація замовником свого права на відмову від договору підряду в порядку ч. 4 ст. 849 ЦК України, не залежить від наявності чи відсутності факту порушення з боку підрядника. Так само, положення ст. 1212 ЦК України, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відносно заперечень Відповідача щодо понесення ним фактичних витрат на виконання підрядних робіт, які не були включені до актів приймання-передачі.

Як убачається з матеріалів справи, заперечення Відповідач в зазначеній частині обґрунтовуються тим, що на виконання умов контракту ним було частково виконано підєтапи 4.1, 4.2.1, 4.2.2., 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3., частина з яких, зокрема, роботи по етапам 4.1, 4.2.1, 4.2.2., 4.3.3, не були прийняті Позивачем за актами виконаних робіт.

Виходячи із приписів ч. 4 ст. 849 ЦК України, у випадку відмови замовника від договору підряду, підрядник має право на отримання плати за виконану частину робіт.

Як вище встановлено судом, оплата за виконану та прийняту замовником частину робіт, зокрема, по актам № 1 від 23.08.2012 (1 етап робіт), № 2 від 29.03.2013 (2 етап робіт), № 3 від 26.06.2013 (3 етап робіт), № 4 від 31.08.2015 (4.3.1., 4.3.2. підетапи робіт), здійснена позивачем в повному обсязі, при цьому, належних та допустимих доказів в підтвердження виконання робіт за підєтапами 4.1, 4.2.1, 4.2.2., 4.3.3, відповідач суду не надав.

Колегія суддів критично оціню представлені Відповідачем відеозаписи демонстративних випробувань, які на його думку підтверджують ступень виконання робіт за етапом № 4, адже відповідні відеозаписи, які були досліджені в судовому засіданні 12.06.2019 року, не містять достовірних відомостей на підставі яких можливо встановити дійсні обставини, які входять до предмету доказування, в тому числі, за яким контрактом виконані роботи, в якому обсязі, тощо.

Суд також не приймає до уваги доводи Відповідача з посиланням на значне перевищення фактичних витрат на виконання робіт, яке сталося через зростання вартості робіт, адже матеріали справи не містять доказів внесенні відповідних змін до договірної вартості робіт, при тому, що за приписами ч. 2 ст. 844 ЦК України, ціна в договорі є твердою.

Суд не вбачає підстав для вирахування від вартості стягуваної частини невикористаного авансу, суми витрат, понесених Відповідачем на зберігання, охорону і утримання ЗВК, адже виходячи із приписів ч. 4 ст. 849 ЦК України, до складу сум, на які має розраховувати підрядник у разі відмови замовника від договору підряду, входить плата за виконану частину підрядних робіт та сума збитків, завданих розірвання договору. Стягнення додаткових витрат підрядника, які безпосередньо не пов’язані з виконанням підрядних робіт, може бути предметом окремого позову.

В силу приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Дніпроважмаш» (49600, м. Дніпро, вул. Сухий острів, 3, ) на користь Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля» (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, 3, ) 4 219 433,12 грн. невикористаної частини авансу, 63 291,50 грн. витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.06.2019

Головуючий суддя О.В. Ліпинський

Суддя Г.В. Манько

Суддя Р.Г. Новікова