РІШЕННЯ

18 червня 2019 року Справа № 913/82/19

м. Харків Провадження №17/913/82/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Селянського/фермерського господарства «Агродар», селище Новоселівське Сватівського району Луганської області

до Фермерського господарства «Мирна долина», м. Сватове Луганської області,

про стягнення 1286181,30 грн.

Судове засідання проводиться в режимі відеоконференції.

Секретар судового засідання Бережна Л.В.

У засіданні брали участь:

від позивача (в режимі відеоконференції): Сидоренко В.В., адвокат, діє на підставі ордеру про надання правової допомоги серія КВ № 378026 від 06.02.2019;

від відповідача: Зеленський В.В., адвокат, ордер на надання правової допомоги серія ЗР №51087 від 22.03.2019.

Обставини справи: Селянське/фермерське господарство «Агродар» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 06.02.2019 б/н до Фермерського господарства «Мирна долина» (далі - відповідач) про відшкодування збитків у сумі 1286181,30 грн завданих неправомірними діями останнього, а також стягнення судового збору та витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги.

Ухвалою суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі № 913/82/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 01.04.2019, в якому не погоджується з вимогами позивача та просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, з огляду на те, що поданий позивачем Висновок №3222 за результатами проведення експертного дослідження по заяві голови СФГ «Агродар» Юрченко С.І., складений 12.09.2018, не має юридичної сили експертного дослідження, тому не може бути належним доказом на підтвердженням суми матеріальної шкоди позивача.

Відповідач зазначив, що Акти від 26.09.2017 та від 28.09.2017 містять в собі посилання на те, що зважування зібраного врожаю здійснювалось за участю представника ФГ «Мирна Долина» - ОСОБА_1. Проте, жоден представник ФГ «Мирна Долина» на процедурі зважування зібраного врожаю з уражених земельних ділянок не був присутній, а гр. ОСОБА_1 не є і ніколи не перебувала у трудових відносинах з ФГ «Мирна Долина», жодних повноважень на представництво інтересів відповідача їй не надавалось.

Відповідач також зазначив, що Акти від 26.09.2017 та від 28.09.2017 не містять підписів сторін та не скріплені печатками.

Крім того, відповідач вказує, що для оформлення надходження та руху зібраних зернових культур необхідним є використання форм, затверджених наказами Мінсільгоспа СРСР від 16.05.1977 №269-1 та від 24.11.1972 №269-2, які є діючими у відповідності до постанови Верховної Ради України від 12.09.1991 за №1545-ХІІ, зокрема, є: талон комбайнера (сільгоспоблік, форма №77в), талон шофера (сільгоспоблік, форма №77б), путівка на вивіз продукції з поля (сільгоспоблік, форма №77а), реєстр відправлення зерна та іншої продукції з поля (сільгоспоблік, форма №77) - документи, які складають при відправці зерна з поля; реєстр приймання зерна від шофера (сільгоспоблік, форма №71а), реєстр приймання зерна ваговиком (сільгоспоблік, форма №78а) - документи, які складаються після зважування автомобіля з вантажем; книга складського обліку (сільгоспоблік, форма №ВЗСГ-10), інші документи.

Як вказує відповідач, з Висновку №3222 від 12.09.2018 вбачається, що жоден із згаданих документів, проаналізований та досліджений суб`єктом проведення експертного дослідження не був, тому вихідні дані для визначення розміру матеріальної шкоди у вигляді кількості зібраного врожаю з уражених та неуражених земельних ділянок були недостатніми для проведення експертного дослідження.

Також відповідач зазначає, що він взагалі не може визнаватись заподіювачем шкоди СФГ «Агродар», оскільки мотодельтоплан, яким керував ОСОБА_3 та яким здійснювались заходи авіаційно-хімічних робіт, не перебував у власності ФГ «Мирна Долина» або на будь-якій іншій правовій підставі. Крім того, ОСОБА_3 не перебував у трудових або службових відносинах із ФГ «Мирна Долина», жодних цивільно-правових договорів із ним не укладалось. За таких обставин, особою, яка є відповідальною за спричинення матеріальної шкоди є ОСОБА_3, а не ФГ «Мирна Долина».

22.04.2019 до відділу документального забезпечення суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 21.04.2019, в якому останній заперечує проти доводів відповідача та підтримав позовні вимоги повністю.

Позивач не погодився з твердженнями відповідача, що висновок експерта №3222 від 12.09.2018 не має юридичної сили експертного дослідження, оскільки з урахуванням норм ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, зазначена стаття не передбачає обов`язкової наявності ухвали суду про призначення відповідної експертизи. Крім того, в рамках кримінального провадження проводилась судова економічна експертиза (висновок №2566-2568), на вирішення якої було поставлено аналогічне питання і висновок щодо розмірів втрат активів позивачем підтверджено у тій самій сумі.

Щодо актів зважування та наявності порушень при їх підписанні позивач зазначив, що твердження відповідача про те, що гр. ОСОБА_1 ніколи не перебувала в трудових відносинах з ФС «Мирна долина» спростовуються її показами у якості свідка в кримінальному провадженні за №0000475, в яких вона вказує, що у 2017 році займала посаду обліковника та здійснювала облік зерна в ФС «Мирна долина», за що отримувала заробітну плату. ОСОБА_1 була присутньою при проведенні зважування врожаю з уражених ділянок, але відмовилась підписувати акт.

Також позивач не погодився з позицією відповідача про те, що особою, яка відповідальна за спричинення матеріальної шкоди позивачу є ОСОБА_3 , а не відповідач. Так, висновком судової інженерно-технічної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності №3373-3377 від 20.12.2018 було встановлено, що відповідач був замовником авіаційно-хімічних робіт, в результаті яких позивачу було завдано значної шкоди. Також наявність фактичних цивільних правовідносин відповідача та особи. Яка здійснювала обробку посівів підтверджується протоколом допиту свідка від 09.07.2017 у кримінальному провадженні за №000475 та протоколом допиту свідка від 03.04.2018 у у кримінальному провадженні за №0000012, в якому свідок ОСОБА_6 повідомив, що з 2012 року працює на посаді керуючого ФГ «Мина Долина», що він на виконання завдання керівника знайшов особу, з якою домовся про авіаційно-хімічну обробку полів, відповідач надавала йому відповідні хімічні речовини, що було також підтверджено іншим свідком ОСОБА_9.

Щодо цивільного позову СФГ «Агродар», який міститься в матеріалах кримінального провадження за №0000475 від 09.07.2017 позивач зазначив, що вказана позовна заява подавалась для кваліфікації кримінального про порушення і на даний час не перебуває у судовому провадженні будь-якого суду України.

Ухвалою суду від 13.05.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 03.06.2019.

03.06.2019 до початку судового засідання з розгляду справи по суті до відділу документального забезпечення суду від представника відповідача подано клопотання від 03.06.2019 №б/н, в якому останній просив долучити до матеріалів справи копію висновку експерта №8/103СЕ-19 від 31.05.2019.

Судом вказану копію висновку було долучено до матеріалів справи, з огляду на те, що суд вважає підставними доводи відповідача щодо неможливості подання висновку експерта на підготовчому судовому засіданні разом з відзивом на позов у зв`язку з тим, що судом було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи і лише після цього останній звернувся до відповідної установи із запитом на проведення експертизи.

Ухвалою від 03.06.2019 суд, враховуючи надану представником відповідача копію висновку експерта та усне клопотання представника позивача щодо її ретельного дослідження і надання зауважень, в судовому засіданні оголосив перерву до 18.06.2019 о 16 год. 10 хв.

В судове засідання 18.06.2019 прибули повноважні представники позивача та відповідача.

Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши представників сторін присутніх в судовому засіданні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.07.2017 при виконанні авіаційно-хімічних робіт з обробки посівів ФГ «Мирна долина» на території Куземівської сільської ради Сватівського району Луганської області здійснено ураження десикантом «Альфа-Дикват» посівів соняшника на частині контуру № 28 орієнтовною площею 69,4675 га та частині контуру № 26 орієнтовною площею 41,6684 га, які належать СФГ «Агродар».

Факт ураження зафіксовано Актом обстеження посівів сільськогосподарських культур від 13.07.2017. Зазначений акт не містить підпису представника відповідача Пантелеймонова О.А ., який вказаний у тексті акту в якості присутнього. При комісійному збиранні врожаю було встановлено, що різниця врожайності уражених та неуражених ділянок на масиві № 26 складає 79 тон соняшнику, на масиві № 26 складає 71,5 тон соняшнику.

Позивач на підтвердження своїх доводів посилається на матеріали кримінального провадження № 0000475 від 19.10.2017 та висновок судово-інженерної експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності № 3373-3377 від 20.12.2018.

Згідно з п. 1.2 розпорядження Голови Луганської державної адміністрації керівником Луганської обласної військово-цивільної адміністрації № 311 від 19.05.2017 з 01.07.2017 і до окремого розпорядження на території Луганської області введено тимчасові обмеження для її мешканців, окрім військовослужбовців, працівників правоохоронних органів та осіб, залучених в установленому порядку до проведення антитерористичної операції, на здійснення будь-яких польотів безпілотних, легкомоторних летальних апаратів.

Для визначення розміру втрат активів позивач звернувся до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз. Згідно висновку експерта № 3222 від 12.09.2018 визначено, що сума втрати активів СФГ «Агродар» завданих втратою посівів підтверджується частково у сумі 1286181,30 грн.

18.10.2017 позивач на адресу відповідача направив лист із пропозицією про відшкодування завданих діями останнього збитків в натуральному або грошовому еквіваленті.

Відповідач у відповіді не визнав своєї провини в нанесенні збитків та відшкодовувати їх відмовився, що і стало підставою для звернення до суду позивача із відповідним позовом.

Позивач обґрунтовуючи свою позовну вимогу посилається на неправомірну поведінку відповідача, а саме: порушення заборони на здійснення польотів; залучення до робіт, пов`язаних із застосуванням агрохімікатів, пестицидів та гербіцидів особи, яка не мала відповідний кваліфікації, не виконання вимог законодавства щодо підтвердження належного стану її здоров`я для виконання зазначеної роботи, не проведення належного інструктажу, в тому числі щодо ознайомлення пілота з картами з інформацією про площу та розташування земельних ділянок, на яких здійснювалась авіаційно-хімічна обробка гербіцидом «Альфа-Дикват», призвела до ураження посівів соняшника, які належать позивачу.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву від 01.04.2019, згідно якого він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених вище.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази, заслухавши представників сторін присутніх в судовому засіданні, суд дійшов висновку про таке.

Частиною 1 статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 2 статті 22 ЦК України, збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.3 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України), що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У частині 1 статті 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди та її розміру, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

При цьому встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Так, в обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилається на те, що у зв`язку з потраплянням на посіви соняшника СФГ «Агродар» хімічних речовин, якими оброблялись суміжні поля ФГ «Мирна долина», вказані посіви були частково пошкоджені, що завдало позивачу, як власнику посівів, значних збитків.

Судом встановлено, що між сторонами у справі не існувало договірних відносин, тому правовідносини щодо відшкодування шкоди у даній справі регулюються главою 82 Цивільного кодексу України «Відшкодування шкоди»

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, у частині 1 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187 ЦК України).

З наведеного вбачається, що відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, що заподіяна транспортним засобом та хімічними речовинами повинна нести та особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом або іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки позивачем не доведено, що відповідач є власником або на іншій правовій підставі володіє літаком, аварія якого спричинила витік хімічної речовини та пошкодження врожаю, як зазначає позивач, а навпаки, в межах кримінального провадження від 19.10.2017 за №0000475 встановлено, що відповідач не мав трудових або цивільних правовідносин з ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що вимоги позивача є такими, що не відповідають вищезгаданим приписам законодавства щодо відшкодування шкоди.

Крім того, відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між аварією літака та пошкодженням врожаю і діями відповідача щодо домовленості з пілотом літака ОСОБА_3, відносно обробки власних посівів, як однієї зі складових елементів збитків.

Посилання позивача на висновок експерта від 12.09.2018 №3222, як на доказ розміру спричинених збитків, оцінюються судом критично, оскільки вказаний висновок містить посилання на акти зважування від 26.09.2017 та від 28.09.2017, які не містять підписів сторін та не скріпленні печатками, про що, крім того, зазначено у вказаному висновку експерта (а.с.89, т.1). Водночас, вказані акти були покладені експертом в основу експертного дослідження, і на підставі їх, в тому числі, було зроблено висновок про розмір збитків у сумі 1286181,30 грн.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що висновок експерта базується на неналежних первинних документах, а тому не може бути взятий судом до уваги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача щодо стягнення збитків у сумі 1286181,30 грн, у зв`язку з чим, у задоволенні позовних вимог слід відмовити з віднесенням судових витрат на позивача відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232-233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 18.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2019.

Суддя О. С. Фонова