ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 червня 2019 р. Справа № 903/214/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Войціховського Віталія Антоновича, за участі секретаря судового засідання Гримайла Олександра Петровича

за відсутності представників сторін у зв`язку з їх неявкою в судове засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку у приміщенні Господарського суду Волинської області в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", с. Крупець Славутського району Хмельницької області

до відповідача: Фермерського господарства "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича, м. Володимир-Волинський

про стягнення 393 648,33 грн.

Суть спору: 21 березня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.03.2019р.) звернулось до господарського суду з позовом від 15.03.2019р. про стягнення з Фермерського господарства "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича 393 648,33 грн., в тому числі 248 469,30 грн. заборгованості по оплаті поставлених у відповідності до укладеного між сторонами договору поставки № від 01.01.2018р. товарно-матеріальних цінностей, 25 486,82 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару, нарахованої у відповідності до п. 8.1. договору поставки за період з 01.12.2018р. по 14.03.2019р., 111 811,18 грн. штрафу за прострочення оплати товару впродовж грудня 2018 року-лютого 2019 року, нарахованого згідно п. 8.2 договору поставки, 5 757,13 грн. суми збитків від інфляції за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року (включно) та 2 123,90 грн. трьох процентів річних за період з 01.12.2018р. по 14.03.2019р., нарахованих згідно із ст. 625 ЦК України.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на невиконання відповідачем умов договору поставки № від 01.01.2018р. в частині проведення належних та своєчасних розрахунків по оплаті товарно-матеріальних цінностей та нарахування у зв`язку з цим пені, штрафу, сум збитків від інфляції та відсотків річних.

Ухвалою суду від 25.03.2019р. за вказаним позовом було відкрито провадження у справі, за клопотанням позивача постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 22.04.2019р., визначено учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

10 квітня 2019 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області було зареєстровано клопотання Фермерського господарства "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича від 08.04.2019р. №49 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В підтвердження направлення клопотання на адресу позивача до останнього долучено відповідні поштові документи.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначив, що не погоджується щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, посилається на ту обставину, що дана справа потребує детального розгляду спору по суті для з`ясування всіх обставини справи, а саме: обґрунтованості, заявленої позивачем ціни позову, правомірності нарахування штрафних санкцій, неприпустимості подвійного одночасного стягнення пені та штрафу, враховуючи категорію та складність справи, вважає за необхідне проводити розгляд справи в порядку загального провадження для встановлення всіх реальних обставин справи, які мають істотне значення для вирішення спору.

22.04.2019р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи банківської виписки по рахунку ТОВ "Суффле Агро Україна" за період з 17.10.2018 року по 28.02.2019 року в підтвердження здійснення відповідачем на рахунок позивача часткових проплат на загальну суму 315 000,00грн.

Ухвалою суду від 22.04.2019р. було постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, замінено судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням, підготовче засідання призначено на 16.05.2019р., визначено учасникам судового процесу вчинити певні дії та надати суду відповідні додаткові матеріали.

Ухвалою суду від 16.05.2019р. (з врахуванням ухвали суду від 21.05.2019р. про виправлення описки) розгляд справи в підготовчому засіданні було відкладено на 04.06.2019р., продовжено сторонам строк для подання додаткових пояснень та заперечень стосовно позовних вимог до 31.05.2019р.

27 травня 2019 року відділом документального забезпечення та контролю Господарського суду Волинської області була зареєстрована заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" від 22.05.2019р. про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України, в якій товариство просить суд при прийняті рішення визначити про нарахування відповідачу пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму боргу до моменту повного виконання рішення суду, закрити підготовче провадження на призначити справу до розгляду по суті.

В процесі підготовки справи до розгляду в судовому засіданні господарським судом за наслідками здійснення витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, було встановлено, що станом на дату судового засідання Фермерське господарство "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича з кодом зареєстроване в якості юридичної особи за адресою: 44700, Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9, в стані припинення юридичної особи чи у процесі провадження у справі про банкрутство не перебуває.

За наслідками розгляду в судовому засіданні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" від 22.05.2019р. про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України та огляду долучених до неї документів судом встановлено, що до заяви долучено фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 23.05.2019р. з котрого вбачається, що відповідну заяву позивачем було направлено на адресу ФГ Залізний Буг за адресою 44711 Коритниця, в той час, коли відповідачем у справі виступає Фермерське господарство "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича з встановленим судом місцем знаходженням юридичної особи 44700, Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9.

Ухвалою суду від 04.06.2019р. було закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 24.06.2019р., зобов`язано позивача здійснити направлення на адресу ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича ( АДРЕСА_1 область АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 9) заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" від 22.05.2019р. про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України, докази направлення (лист з описом вкладення) надати суду, продовжено відповідачу строк до 20.06.2019р. для надання суду відзиву на позовну заяву і всіх письмових, електронних та інших доказів (які можливо доставити до суду), що підтверджують правову позицію сторони стосовно позову, копію відзиву та доданих до нього документів надіслати позивачу до 20.06.2019р., докази чого надати суду, продовжено позивачу строк для подання пояснень (за наявності) стосовно відзиву відповідача до 24.06.2019р., явку представників сторін в судове засідання визначено на власний розсуд.

У визначений судом день та час позивач уповноваженого представника в судове засідання не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвала суду від 04.06.2019р., згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" 10 червня 2019 року).

Водночас, 13.06.2019р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання від 11.06.2019р. про проведення судового засідання 24.06.2019р. та розгляду справи по суті за відсутності уповноваженого представника позивача за наявними в матеріалах справи документами.

При цьому, до вказаного клопотання позивач приєднав докази в підтвердження направлення на адресу ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича (44700, Волинська область, м. Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9) заяви ТОВ "Суффле Агро Україна" від 22.05.2019р. про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України (опис вкладення у цінний лист від 10.06.2019р. та фіскальний чек від 10.06.2019р.)

Суд засвідчує, що у статті 42 ГПК України закріплені права та обов`язки учасників справи, в тому числі обов`язок учасника справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи. Ці права та обов`язки виникають з моменту набуття учасником відповідного процесуального статусу. При цьому права позивача виникають з моменту подання позову до господарського суду. Тому з моменту подання позову до суду позивач зобов`язаний вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного встановлення всіх обставин справи.

У визначений судом день та час відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, своїм процесуальним правом на подання суду відзиву на позовну заяву, пояснень (заперечень) стосовно заяви позивача про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України не скористався, відзиву, пояснень (заперечень) суду не подав, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (ухвала суду від 04.06.2019р., згідно поштового повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, була вручена Фермерському господарству "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича за двома адресами (юридичною та фактичною) 10 червня 2019 року та 11 червня 2019 року відповідно).

Водночас, 24.06.2019р. на електронну адресу суду від адвоката Ульчака Б.І. надійшло клопотання від 21.06.2019р. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його перебуванням у відпустці з 24.06.2019р. по 10.07.2019р.

При цьому, до вказаного клопотання адвокатом долучено Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №230 від 28.11.2002р. та ордер серії ВЛ №000,056835 від 21.06.2019р.

Суд, розглянувши в судовому засіданні 24.06.2019р. клопотання про відкладення розгляду справи відмовив в його задоволенні як необґрунтованому, зокрема, з огляду на наступне.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, справи мають бути розглянуті впродовж розумного строку.

В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України. Пріоритетність застосування норм таких міжнародних договорів у господарському процесі встановлена ст.3 ГПК України.

Відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.

Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.

Критерій розумності строку розгляду справи також наведений в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 18.11.2003р. №01-8/1427 (зі змінами та доповненнями, внесеними в останнє інформаційним листом ВГСУ від 24.07.2008р. №01-8/451). У цьому листі зазначено: "Критеріями оцінки розгляду справи упродовж розумного строку є складність справи, поведінка учасників процесу і поведінка державних органів (суду), важливість справи для заявника".

Визначаючи ці критерії, ВГСУ посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Красношапка проти України" № 23786/02 від 30.11.2006 р. (§ 51).

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини, можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, одним із основних завдань господарського судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин (ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто підставою для відкладення розгляду справи за клопотанням учасника справи є наявність для цього обґрунтованих причин.

Представником сторони у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 58 ГПК України).

Крім того, за змістом ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Враховуючи викладене, відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні іншого представника, - адвоката або здійснювати самопредставництво.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

Таким чином, нез`явлення представника відповідача через неможливість забезпечення явки його уповноваженого представника в судове засідання не є підставою для відкладення розгляду справи.

Водночас суд зауважує, що сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У разі неподання учасником судового процесу з неповажних причин або без повідомлення причин матеріалів та інших доказів, витребуваних господарським судом, останній може здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами та доказами (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 15.03.2010р. №01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальним правами у господарському судочинстві").

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності обставин, які б унеможливлювали вирішення справи без участі представника зазначеного учасника судового процесу.

В даному аспекті судом також береться до уваги й та обставина згідно котрої відповідач, будучи повідомленим заздалегідь - 10.06.2019р. про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не скористався наданим йому законом правом та не надав до суду відзиву (заперечень) на позовну заяву, свої контррозрахунки нарахованих позивачем сум пені, штрафу, процентів річних та суми збитків від інфляції, а також те, що ухвалою суду від 04.06.2019р. явка уповноважених представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

При цьому, як вже зазначалось, дане клопотання про відкладення розгляду справи надійшло на електронну адресу суду.

Відповідно до п.п. 1.5.1 п. 1.5. Інструкції з діловодства в господарських судах України отримання та відправлення електронних документів здійснюється через офіційні електронні адреси суду.

Згідно п.п. 1.5.5 Інструкції з діловодства в господарських судах України обробці та реєстрації не підлягають електронні документи, у яких: відсутня зворотна електронна адреса; зворотна адреса невідома та в тексті документа відсутній підпис, за яким можливо ідентифікувати відправника; не вказана електронна адреса отримувача, якому надійшов документ (рядок "Кому:", "Копія:" або "Прихована копія:"). Відкривати файли, що приєднані до таких електронних документів, забороняється.

Підпунктом 1.5.17 пункту 1.5. Інструкції з діловодства в господарських судах України передбачено, що документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі.

Водночас, відповідно до ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Судом було встановлено, що вищенаведений електронний документ (клопотання про відкладення розгляду справи від 21.06.2019р.) не відповідає зазначеним вище вимогам, оскільки не містить електронного цифрового підпису, що робить неможливим ідентифікувати його відправника.

Крім того, суд засвідчує, що пунктом 1 частини 1статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Статтею 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України (ст.12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до п.4 ч.1ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Суд засвідчує, що в долученому до вказаного клопотання ордері серії ВЛ 000,056835 від 21.06.2019р. міститься посилання на договір про надання правової допомоги від 01.03.2019р., однак самого договору про надання правової допомоги, укладеного між відповідачем та адвокатом Ульчаком Б.І. суду не надано.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги те, що сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду даної справи по суті, зважаючи на необхідність розгляду справи впродовж розумного строку, господарський суд вважає за можливе в даному судовому засіданні розглянути справу по суті, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що пред`явлений до відповідача позов підставний та підлягає до задоволення.

Викладена позиція суду пов`язана з наступними встановленими в судовому засіданні обставинами:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 01 січня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (продавець) та Фермерським господарством "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича (покупець) було укладено договір поставки №, у відповідності до умов п.п. 1.1.-1.3. котрого даний договір є змішаним договором у розумінні частини 2 статті 628 ЦК України та об`єднує договори поставки та надання послуг. Договір направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних із вирощуванням врожаю. У відповідності до умов, зазначених у даному договорі, продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів: насіння ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення. У відповідності до умов статті 5 даного Договору, Продавець може надавати Покупцю інформаційно- консультаційні послуги, спрямовані на оптимізацію використання азотних добрив та отримання максимального врожаю. Загальний об`єм поставки - означатиме або плановий об`єм поставки, зазначений у специфікаціях до даного Договору, або фактичний об`єм поставки відповідно до видаткових документів, що повинен відповідати плановому об`єму поставки +/- 5 %. Загальна вартість поставки означатиме Загальний об`єм поставки, помножений на ціну. Умови даного Договору встановлюють загальні правила поставки вищезазначених сільськогосподарських товарів та поширюються на усі додаткові угоди, додатки, специфікації, що встановлюють додаткові умови продажу Товарів, укладені у 2018 році, незалежно від того, чи містять вони посилання на даний Договір, чи ні. При цьому, умови Договору застосовуються в об`ємі, що не суперечить вказаним додатковим угодам, додаткам чи специфікаціям. Дана норма, однак, не виключає можливості, що до інших додатків на продаж Товарів не застосовуватимуться умови даного Договору, якщо про це прямо зазначено у такому додатку.

В розділі 2 цього договору сторони погодили якість товару, згідно котрого, зокрема, якість товару повинна відповідати ДСТУ 2240-93, ДСТУ 6068:2008, ДСТУ 4138-2002 (щодо насіння), іншим вимогам законодавства і показникам, що звичайно ставляться до даного виду товару. Засоби захисту рослин повинні відповідати усім необхідним якісним показникам, зазначеним у Сертифікаті якості, виданому виробником. Товар повинно бути включено в "Перелік пестицидів і агрохімікатів дозволених до використання в Україні" та/або Додатку до нього.

Згідно розділу 3 вказаного договору поставка здійснюється автомобільним транспортом на умовах EXW (склад Продавця), якщо інше не передбачено в специфікації. Умови поставки викладаються у відповідності з вимогами ІНКОТЕРМС 2010, за виключенням тих особливостей, що притаманні зовнішньоекономічній діяльності. Продавець може використовувати наступні склади: ТОВ "Суффле Агро Україна" (30000, Хмельницька обл., м. Славута, вул. Я. Мудрого, 7), ПрАТ "Жашківський елеватор" (19200, Черкаська область, м. Жашків, вулиця Вокзальна, 1), ПрАТ "Городоцький Елеватор Суффле" (32002, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Зелена, 1), ТОВ "Каролінський елеватор" (22850, Вінницька обл., Немирівський р-н, с. Кароліна, вул. Привокзальна, 7), інші склади за погодженням Сторін. Покупець зобов`язаний перевірити кількість Товару при відвантаженні, його вагу, відсутність пошкоджень і, у випадку виявлення, негайно повідомити про це Продавця. Товар вважається переданим за кількістю та якістю (цілісність упаковки та інші видимі дефекти) за умови підписання товарно-транспортної (залізничної) накладної чи видаткової накладної Покупцем. Претензії по кількості після прийому-передачі товарів та підписання накладних не можуть бути заявлені Покупцем та не приймаються Продавцем. У разі виявлення претензій по кількості чи якості складається акт згідно пункту 3.4. Договору. Будь-які претензії стосовно невідповідності якості Товару повинні бути надані Покупцем Продавцю в письмовій формі протягом 10 (десяти) календарних днів після отримання Товару Покупцем, в іншому разі вони не можуть бути заявлені Покупцем та не приймаються Продавцем. Жодна претензія не буде визнана або Товар, що повертається, не буде прийнято, якщо Товар піддавався протруєнню чи переробці у будь-який спосіб. При пред`явленні претензій за кількістю та якістю Сторони погодились застосовувати інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю і якістю, затверджені постановами Державного арбітражу СРСР від 15.06.65 р. № П-6 і від 25.04.66 р. № П-7. Претензії Покупця розглядаються Продавцем і визнаються обґрунтованими тільки за умови дотримання Покупцем вищезазначених вимог, а також інструкцій виробника, інших нормативних документів щодо транспортування, зберігання та застосування Товару, порядку прийняття та оформлення претензій. Під час поставки Продавець зобов`язаний передати Покупцю всю документацію на товар згідно з законодавством. Покупець повинен повідомити про відсутність усіх необхідних товаросупровідних документів завчасно, до прийняття поставки. Претензії про відсутність документів після поставки не беруться до уваги. При поставці продавцем надаються наступні документи: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна. Рахунок-фактура надається при передоплаті, якщо це зазначено в договорі. Свідоцтво на насіння/сертифікат якості надається на вимогу покупця. У зв`язку з тим, що постачання за договором має характер централізовано-кільцевих перевезень, підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документі печаткою покупця, відміченою в даному договорі в пункті "Реквізити та підписи сторін".

Відповідно до пунктів 4.1.-4.5. цього договору номенклатура Товару, його кількість та ціна зазначаються у Специфікаціях до даного Договору. При оплаті Товару Покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі Продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості Покупця. Ціна встановлюється із ПДВ, якщо тільки це не суперечить законодавству. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Якщо в додатку до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2018 рік. У разі поставки Товару Продавцем без отримання погодженої попередньої оплати від Покупця, кінцевою датою розрахунків (в т.ч. для цілей обчислення штрафних санкцій) Сторони домовилися рахувати день підписання видаткової накладної. Сторони домовляються, що в разі, коли ціна визначається в іноземній валюті, ціна товару в гривні буде визначатися відповідно до курсу валюти на (комерційний курс) кінець банківського дня/закінчення торгів; показник "продаж" згідно з даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на дату, що передує даті виставлення рахунку фактури, при попередній оплаті, або даті складання видаткової накладної, при оплаті після поставки. Якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами в додатку до цього договору, відповідно до статті 533 ЦК України оплаті покупцем підлягає гривневий еквівалент вартості товару, виражений в іноземній валюті, встановлений згідно комерційного курсу, або в рахунку-фактурі, або у видатковій накладній , як зазначено вище.

У відповідності до розділу 5 вказаного договору сторони погодили умови надання послуг, зокрема, виконавець зобов`язується надати замовнику інформаційно-консультаційні послуги, а замовник-прийняти та своєчасно оплатити прийняті ним послуги. Послуги спрямовані на оптимізацію використання азотних добрив замовника та отримання максимального врожаю. Для отримання послуг замовник направляє виконавцю заявку-замовлення, яка повинна містити інформацію про об`єкт (вид рослин, місце знаходження земельної ділянки), приблизну карту об`єкта та бажану дату проведення зйомки. Отримавши заявку-замовлення, виконавець визначає день проведення зйомки та погоджує його з замовником. Після досягнення згоди щодо дня проведення зйомки виконавець розробляє карту зйомки та надає замовнику. У випадку відсутності зауважень зі сторони замовника протягом одного робочого дня з моменту надсилання йому карти зйомки, така карта зйомки вважається погодженою сторонами. Протягом 4 (чотирьох) робочих днів з моменту завершення Зйомки Об`єкта, Виконавець опрацьовує зібрану інформацію, формує єдиний знімок, на підставі чого розробляє та надсилає Замовнику Рекомендації. Такі Рекомендації включають карту з відображенням стану Об`єкта на День проведення Зйомки та інформацію щодо заходів, що можуть бути вжиті Замовником з метою раціоналізації використання добрив. Разом з Рекомендаціями Виконавець надсилає Замовнику Акт виконаних робіт. Замовник зобов`язується підписати та повернути один примірник Акта виконаних робіт протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його отримання. У випадку відсутності заперечень чи зауважень зі сторони Замовника щодо Акта виконаних робіт протягом вказаного строку такий Акт вважається погодженим Замовником. Обов`язок Виконавця обмежується виконанням лише тих зобов`язань, що прямо передбачені даним Договором. Виконавець не несе жодної відповідальності перед Замовником та перед третіми особами за будь-які наслідки використання, чи неналежного використання отриманих Рекомендації. Вартість послуг попередньо погоджується Сторонами перед початком надання послуг та може бути змінена. Вартість послуг не включає вартості на транспортні витрати що, пов`язані з прибуттям уповноваженого представника Виконавця за місцем знаходження Об`єкта. Остаточна вартість Послуг зазначається в Акті виконаних робіт. Після проведення Зйомки, Виконавець надсилає Замовнику Рахунок. Такий Рахунок повинен бути оплачений протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту його оформлення, якщо інша дата не вказана в Рахунку. В призначенні платежу Замовник зобов`язується вказати номер та дату Рахунка, а також номер та дату даного Договору. У випадку відсутності призначення платежу, або якщо Замовником вказано інформацію, що не відповідає вимогам даного пункту, Виконавець має право зарахувати отримані кошти для погашення існуючої заборгованості Замовника.

Згідно п.п. 8.1.-8.2. цього договору в разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 ГК України. Аналогічна відповідальність покладається на покупця/замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 договору. Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення. Аналогічна відповідальність покладається на покупця/замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 договору.

Договір діє з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі пролонгації дії даного договору на 2019 рік та наступні роки, вважатиметься, що посилання в тексті договору на певні строки, події, додатки до специфікацій 2018 року, будуть застосовуватися відповідно сторонами на 2019 та подальші роки, якщо інше не буде погоджено сторонами додатково (п. 9.6.-9.7. договору).

Даний договір підписано сторонами та скріплено відтисками круглих печаток господарюючих суб`єктів (а.с. 14-20).

Крім того, 08.08.2018р. між сторонами договору поставки № від 01.01.2018р. було підписано Специфікацію № (а.с. 21) на поставку насіння озимого ріпаку Панчер 2017 в кількості 100 пак. за ціною 17 962,80 Євро, в т.ч. ПДВ - 2 993,80 Євро з терміном оплати до 30 листопада 2018 року.

На виконання умов договору позивачем, з посиланням на специфікацію № від 08.08.2018р., згідно видаткової накладної № від 09.08.2018р. (а.с. 22) було поставлено, а Фермерським господарством "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича, прийнято, насіння озимого ріпаку Панчер 2017 кількістю 100 пак. загальною вартістю 563 469,30грн., в т.ч. ПДВ-93 911,55грн.

Відповідно до ст. ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999р. (з наступними змінами та доповненнями), господарська операція дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції . Відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах несе власник або уповноважений орган, який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Пунктом 3.6. договору поставки № від 01.01.2018р. сторони визначили, що у зв`язку з тим, що постачання за договором має характер централізовано-кільцевих перевезень, підписання видаткової накладної представником покупця можливе без довіреності на отримання матеріальних цінностей шляхом скріплення свого підпису на документі печаткою покупця, відміченою в даному договорі в пункті "Реквізити та підписи сторін".

Судом встановлено, що зазначена вище видаткова накладна на поставку ТОВ "Суффле Агро Україна" відповідачу товару та його отримання ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича підписана уповноваженими представниками сторін без зауважень, містить в собі всі визначені законодавством обов`язкові реквізити, в повному об`ємі відображає зміст та обсяг здійсненої сторонами на її підставі, згідно умов підписаного договору поставки № від 01.01.2018р. господарської операції.

Згідно пункту 4.3. вищезазначеного договору поставки визначено, що якщо інші умови оплати не будуть погоджені Сторонами, Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару не пізніше 31 жовтня 2018 року. Якщо в додатку до договору буде вказана дата із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2018 рік.

Водночас, у Специфікації № від 08.08.2018р. сторонами визначено строк оплати товару до 30 листопада 2018 року.

Проте, ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" ОСОБА_1 взяті на себе згідно договору поставки № від 01.01.2018р. зобов`язання в частині проведення з ТОВ "Суффле Агро Україна" розрахунків по оплаті поставленого товару (у порядку, строки та розмірах, визначених угодою та специфікацією) не виконало, їх вартість в повному об`ємі не оплатило у зв`язку з чим на момент звернення кредитора до суду з відповідним позовом та на час розгляду справи судом заборгувало постачальнику 248 469,30 грн.

Судом досліджено, що сума заборгованості 248 469,30грн. включає в себе загальну вартість товару, відпущеного згідно видаткової накладної № від 09.08.2018р. в розмірі 563 469,30грн. та часткову оплату відповідачем товару на суму 315 000,00грн. (а.с. 23, 52-53).

Непроведення відповідачем належних розрахунків з позивачем виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми існуючої заборгованості.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши умови укладеного між сторонами договору поставки № від 01.01.2018р. суд приходить до висновку про те, що спірний договір має елементи різних договорів, а саме, договору поставки та договору про надання послуг.

Крім того, укладений між ними договір № від 01.01.2018р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 ЦК України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Водночас, згідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору, відпуск позивачем на виконання його умов відповідачу товару, його отримання ФГ "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича та не проведення при цьому всіх належних розрахунків і платежів, суд прийшов до висновку про підставність пред`явленого позивачем до відповідача позову в частині стягнення заборгованості в сумі 248 469,30 грн. Сума боргу повністю підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у встановленому випадку не була спростована чи заперечена відповідачем.

Крім того, позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення суми основної заборгованості, просить суд стягнути з відповідача 111 811,18 грн. штрафу, нарахованого згідно п. 8.2 договору поставки за прострочення оплати товару, яке тривало впродовж грудня 2018 року по лютий 2019 року (включно) та 25 486,82грн. пені, нарахованої згідно п. 8.1 договору поставки за несвоєчасне виконання зобов`язання по оплаті отриманого товару за період з 01.12.2018р. по 14.03.2019р.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим кодексом.

Відповідно до ст. ст. 216-218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином одночасне стягнення пені та штрафу не суперечить вимогам чинного законодавства та ст.61 Конституції України.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (п. 1 ст. 549 ЦК України). Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В даному випадку пунктами 8.1.-8.2. договору поставки від 01.01.2018р. № сторони визначили, що в разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 ГК України. Аналогічна відповідальність покладається на покупця/замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 договору. Покупець додатково сплачує штраф у розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення. Аналогічна відповідальність покладається на покупця/замовника у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на підставі статті 5 договору.

Отже, сторони у п. п. 8.1. 8.2. договору визначили можливість нарахування штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу за невиконання покупцем умов договору щодо строків оплати товару. Зазначений договір недійсним чи зміненим, зокрема, в частинах п.п. 8.1-8.2. не визнавався.

Відповідач згідно умов Специфікації від 08.08.2018р. №, на підставі якої здійснювалась поставка товару по видатковій накладній № від 09.08.2018р., повинен був розрахуватись за отриманий товар до 30.11.2018р., однак зобов`язання щодо своєчасної сплати отриманого товару не виконав, тому сплата пені та штрафу є його договірним зобов`язанням.

Судом перевірено розрахунок штрафу, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 111 811,18 грн. штрафу за прострочення оплати товару, яке тривало впродовж грудня 2018 року по лютий 2019 року (включно).

Крім того, судом також перевірено розрахунок пені, в зв`язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 25 486,82 грн. за період з 01.12.2018р. по 14.03.2019р., оскільки як встановлено судом прострочення оплати товару має місце з 01.12.2018 року.

Водночас, суд засвідчує, що згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Оскільки, умовами укладеного договору поставки № від 01.01.2018 року передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, а строк нарахування штрафних санкцій не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 ГК України (п. 8.1.), тому суд вважає за можливе визначити у резолютивній частині судового рішення про нарахування та стягнення на користь позивача пені з визначенням граничного строку її нарахування до моменту виконання судового рішення в частині погашення/сплати суми основного боргу за Договором поставки № від 01.01.2018 року в розмірі 248 469,30 грн.

Відповідно до ч. ч. 11, 12 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі. До закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що відповідальність, визначена ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, а тому відповідно застосовується за прострочку виконання грошового зобов`язання незалежно від домовленості сторін.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, нарахування, передбачені ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями відповідальності відповідача, а становлять особливий компенсаційний вид відповідальності, що відрізняється від штрафної, яка полягає, наприклад, у стягненні пені чи штрафу.

За змістом пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997р. N 62-97р, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Зокрема, за змістом даного листа індекс інфляції повинен розраховуватися не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, а тому слід вважати, що у випадку, коли сума внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, то вона індексується за цей місяць, а якщо з 16 по 31 число вона індексується починаючи з наступного місяця.

Згідно з представленими суду розрахунками позивачем відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України було нараховано відповідачу 5 757,13 грн. суми збитків, завданих інфляційними процесами за період з грудня 2018 року по лютий 2019 року (включно), а також 2 123,90грн. трьох процентів річних за період прострочки платежів з 01.12.2018р. по 14.03.2019р.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення суми збитків, завданих інфляційними процесами та процентів річних, перевіривши методику та періоди їх нарахування, суд вважає, що останні підставні, відповідають фактичним обставинам справи, є арифметично вірними, а відтак підлягають до задоволення у визначених позивачем розмірах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що спір до суду було доведено з вини відповідача, суд вважає, що витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду та розглядом справи в суді (сплата судового збору), котрі поніс позивач, слід відшкодувати йому у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України за рахунок Фермерського господарства "ЗАХІДНИЙ БУГ" ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "ЗАХІДНИЙ БУГ" Юнака Сергія Петровича (юридична адреса: Волинська область, місто Володимир-Волинський, вулиця Ганни Жежко, будинок 9, фактична адреса: Волинська область, Володимир-Волинський район, село Кладнів, вулиця Набережна, будинок 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (Хмельницька область, Славутський район, село Крупець, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 43, ) 248 469,30грн. заборгованості, 111 811,18 грн. штрафу, 25 486,82грн. пені, 2 123,90грн. 3% річних, 5 757,13грн. суми збитків, завданих інфляційними процесами, а всього 393 648,33 грн., 5 904,72 грн. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. Нараховувати на суму основної заборгованості 248 469,30грн. пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на момент нарахування пені, за кожен день прострочення платежу впродовж періоду з 15.03.2019р. до моменту виконання судового рішення в частині погашення/сплати суми основного боргу за договором поставки № від 01.01.2018р. в розмірі 248 469,30грн.

4. Наказ на виконання рішення суду видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північно-західного апеляційного господарського суду, протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

У той же час згідно підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення

складено 26.06.2019р.

Суддя В. А. Войціховський