номер провадження справи 28/56/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2019 Справа № 908/877/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м. Запоріжжя, вул.Добролюбова, 20) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, буд. 95)

до відповідача комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд. 17, офіс 5-1, а/с 376)

про стягнення грошових коштів

за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ

До Господарського суду Запорізької області 12.04.2019 надійшов позов акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до відповідача комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради про стягнення 3.254.855,75 грн., які складаються з: 3.227.006,25 грн. основного боргу, 23.871,00 грн. пені та 3.978,50 грн. 3% річних.

Підставою для звернення з позовом зазначено неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати наданих послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищення гарячої води за січень 2019 року в рамках договору №З 138 від 08.04.2013, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 3.227.006,25 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання, позивач керуючись умовами договору та приписами діючого законодавства нарахував та просить стягнути пеню та 3% річних.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 17.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/56/19. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.05.2019.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 13.05.2019 відкладено підготовче засідання, судове засідання призначено на 05.06.2019.

Також даною ухвалою заяву позивача про збільшення позовних вимог задоволено, розгляду підлягають вимоги про стягнення з КП "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради 10.467.725,36 грн., які складаються з: заборгованості у розмірі 10.081.090,31 грн. за надані послуги з постачання теплової енергії у вигляді хімочищеної гарячої води за період з січня 2019 по квітень 2019 включно, суми пені в розмірі 269.839,11грн., суми 3% річних в розмірі 45.260,45 грн. та суми інфляційних втрат у розмірі 71.535,50 грн.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.06.2019 закрито підготовче провадження. Справу №908/877/19 призначено до судового розгляду по суті на 18.06.2019.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався без допомоги звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка в судове засідання 18.06.2019 року представників сторін, належним чином повідомлених про дату та час розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті без його участі.

В судовому засіданні 18.06.2019 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" в особі директора Відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" (теплопостачальна організація, позивач у справі) та комунальне підприємство "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (споживач, відповідач у справі) 08.04.2013 уклали договір про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води №З 138 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання виробляти та безперервно постачати (за винятком нормативно встановлених перерв) споживачу теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі в необхідних йому обсягах, відповідно до умов цього Договору та вимог чинного законодавства, а споживач зобов`язується оплачувати отриману теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води для підживлення теплової мережі за затвердженими тарифами в строки і на умовах, передбачених цим Договором. Сторони керуються Законом України "Про особливості здійснення закупівель в окремих сферах господарської діяльності" від 24.05.2012 р. № 4851-VI.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що за фактично відпущену теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води в межах договірних величин, вказаних у Додатках №№1,2 до цього Договору, "Споживач" сплачує "Теплопостачальній організації" за тарифами, діючими на дату укладення Договору, а саме:

- 1 Гкал теплової енергії - 265.82 грн, у т.ч. ПДВ (Постанова НКРЕ №2246 від 28.11.2011);

- 1 тонна хімочищеної води - 3,86 грн, у т.ч. ПДВ, (калькуляція ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС) Орієнтовна річна сума договору складає 3.301.191,38 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 550.198,56грн.

Згідно з п. 4.1 договору дата зняття "Споживачем" показань приладу обліку - останній день поточного місяця. Дата надання даних на ДТЕК ЗАПОРІЗЬКА ТЕС - перший робочий день місяця (якщо письмово не обумовлена інша дата), наступного за звітним.

Щомісячно, згідно даних наданих "Споживачем", "Теплопостачальна організація" складає акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води за формою Додатку №5 та акт про кількість відпущеної хімочищеної води за формою Додатку №6 у двох екземплярах та в строк до 3-го числа місяця, наступного за розрахунковим направляє їх "Споживачу" для підписання. Споживач зобов`язаний до 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим, повернути "Теплопостачальній організації" акти про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води та про кількість відпущеної хімочищеної води підписані зі своєї сторони та скріплені печаткою (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору встановлено, що у разі необґрунтованого неповернення "Споживачем" підписаного акта в строки, передбачені п.4.2 або при необґрунтованій відмові від підписання актів, "Теплопостачальна організація" складає акти самостійно, за даними "Споживача" та один екземпляр актів в триденний строк направляє "Споживачу" для відома. Акти є первинними документами та підтверджують здійснення господарської операції з правом формування у "Теплопостачальної організації" доходу і дебіторської заборгованості, у Споживача - витрат та кредиторської заборгованості.

Згідно з п. 5.2, 5.3 договору Розрахунковим періодом є календарний місяць. Розрахунки за теплову енергію у вигляді хімочищеної гарячої води "Споживач" здійснює з "Теплопостачальною організацією" до останнього числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акту про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води (додаток 5 до цього Договору) та акту про кількість відпущеної хімочищеної води (додаток 6 до цього Договору).

Відповідно до п. 11.1 договору, договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2013 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Додатковою угодою №1 від 29.11.2013 продовжено строк дії договору до 31 грудня 2014, але в будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань споживачем в частині взаєморозрахунків.

Потім додатковою угодою №2 від 04.12.2014 продовжено дію договору до 31 грудня 2015 року. Також сторонами було узгоджено, що договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за 1 місяць до припинення строку його дії жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

Додатковою угодою №3 від 02.02.2015 до договору пункт 5.5 договору виклали в наступні редакції: "..."Теплопостачальна організація" зобов`язується надати "Споживачу" оформлену, відповідно до вимог чинного законодавства, податкову накладну в електронній формі не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання актів згідно п.4.2 цього Договору. Якщо 10 (десятий) календарний день припадає на вихідний та/або святковий день, податкова накладна надається в перший робочий день після такого вихідного та / або святкового дня.

У випадках, передбачених чинним законодавством, "Теплопостачальна організація" зобов`язується зареєструвати в установленому порядку податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних. Електронна адреса "Споживача" для надання податкової накладної: рks_zvitІ@ukr.net.

Сторони договору підтверджують наявність Комплектів електронного цифрового підпису.".

Додатковою угодою №4 від 31.12.2015 до договору сторонами внесені зміни в пункти 4.1, 5.1, 5.6, 11.1 та в розділ 12 договору.

У зв`язку зі зміною генерального директора комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради сторонами були внесені відповідні зміни в преамбулу договору, про що сторонами підписана додаткова угода №8 від 15.12.2017 до договору.

Додатковою угодою №9 від 01.10.2018 до договору учасниками правочину були внесені зміни в преамбулу договору щодо найменування та банківських реквізитів теплопостачальної організації,

Додатковою угодою №10 від 10.12.2018 сторони дійшли згоди змінити розділ 5 "Порядок здійснення оплати" Договору виклавши пункт 5.3 в наступній редакції: "5.3. Розрахунки за теплову енергію у вигляді хімочищенної гарячої води "Споживач" здійснює з "Теплопостачальною організацією" до 7-го числа місяця, наступного за розрахунковим, на підставі акту про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води (додаток 5 до цього договору) та акту про кількість відпущеної хімічної води (додаток 6 до цього договору).".

Зазначений договір в установленому законом порядку не розірвано, не визнано недійсним, доказів припинення його дії суду не надано, отже його умови є чинними на момент розгляду даного спору судом.

На виконання умов договору позивач у період січень 2019 - квітень 2019 включно надав послуги з постачання теплової енергії у вигляді хімочищеної гарячої води та відпустив хімочищень воду, про що суду надані відповідні акти, а саме:

- акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води у січні 2019 № 01-19 від 31.01.2019 на суму 2.653.227,35 грн.;

- акт про кількість відпущеної хімочищеної води у січні 2019 №01-19 від 31.01.2019 на суму 573.778,90 грн.;

- акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води у лютому 2019 № 02-19 від 28.02.2019 на суму 2.492.376,95 грн.;

- акт про кількість відпущеної хімочищеної води у лютому 2019 №02-19 від 28.02.2019 на суму 535.987,46 грн.;

- акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води у березні 2019 № 03-19 від 31.03.2019 на суму 1.837.715,82 грн.;

- акт про кількість відпущеної хімочищеної води у березні 2019 №03-19 від 31.03.2019 на суму 450.716,98 грн.;

- акт про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води у квітні 2019 № 04-19 від 29.04.2019 на суму 1.669.627,15 грн.;

- акт про кількість відпущеної хімочищеної води у квітні 2019 №04-19 від 29.04.2019 на суму 461.342,11 грн.;

Зазначені акти містять підписи обох сторін та скріплені печатками підприємств, отже в розумінні п. 5.3 договору є підставою для оплати наданих послуг.

Як зазначив позивач, з урахуванням положень ст. 601 ЦК України та ст. 203 ГК України було припинено зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, про що суду надані заява №591/0810 від 28.02.2019 на суму 235.995,99 грн., заява №928/0810 від 31.03.2019 на суму 267.322,81 грн., заява №1177/0810 від 29.04.2019 на суму 234.938,65 грн.

У зв`язку із зустрічним зарахуванням вимог, сума заборгованості в рамках договору про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води №З 138 від 08.04.2013 за період з січня 2019 по квітень 2019 включно склала 10.081.090,30 грн.

Відповідач в установлені договором строки оплату наданих послуг за вказаний період не здійснив, чим порушив умови договору.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води №З 138 від 08.04.2013 стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані договором про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води №З 138 від 08.04.2013.

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати наданих послуг на суму 10.081.090,30 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 10.081.090,30 грн. основного боргу обґрунтована та задовольняється судом.

За неналежне виконання умов договору, враховуючи п. 8.4.2 договору, позивач нарахував до стягнення пеню за період прострочення з 08.02.2019 по 10.05.2019 у розмірі 269.839,11 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 8.4.2 договору встановлено, що у випадку порушення строків розрахунків за хімочищену гарячу воду споживачем, якщо інше не передбачено законодавством, сплачується пеня у розмірі 0,1 %, але не більше однієї облікової ставки НБУ що діяла в період, за який сплачується пеня від суми, що належить до оплати, за кожен день прострочення платежу, але не більше 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Факт порушення грошових зобов`язань відповідачем є доведеним. Разом з тим, суд враховує наступне.

Як слідує з аналізу вищевказаних норм законодавства, для розрахунку пені необхідно здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, встановити розмір боргу, день, коли зобов`язання з його сплати мало бути виконане та день надходження суми, за несплату якої нараховується пеня, або у разі несплати - строк припинення нарахування пені (період нарахування пені), а також відповідність заявленого позивачем періоду нарахування приписам вищенаведеного законодавства.

У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми виконаний невірно, через допущені математичні помилки, зокрема, при округлені. Згідно з перерахунком, зробленим судом, сума пені за вказаний позивачем період прострочення складає 271.562,70 грн. (розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство"). Оскільки заявлена до стягнення сума пені є меншою, ніж перераховано судом, вимоги позивача щодо пені в розмірі 269.839,11 грн. підлягають задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 45.260,45грн. за період з 08.02.2019 по 10.05.2019 та інфляційні втрати за період з лютого 2019 по березень 2019 включно у розмірі 71.535,50 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимогу про стягнення з відповідача 45.260,45 грн. грн. 3% річних за період з 08.02.2018 р. по 10.05.2019, такою, що підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення інфляційних втрат за період з лютого 2019 по березень 2019 включно у розмірі 71.535,50 грн., суд зазначає наступне:

Відповідно до п. 3.1 - 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Як свідчать матеріали справи підставою для звернення з позовом до стало порушення відповідачем зобов`язання щодо оплати наданих послуг з січня 2019 по квітень 2019 включно.

Додатковою угодою №10 від 10.12.2018 до договору сторонами визначений строк оплати за теплову енергію у вигляді хімочищенної гарячої води, а саме до 7-го числа місяця. наступного за розрахунковим.

З цього слідує, що відповідач повинен був здійснити платіж за надані послуги у січні до 07 лютого 2019 року. За надані послуги у лютому, березні та квітні так само до 07 числа наступного місяця.

Приймаючи до уваги рекомендації Вищого господарського суду України, що викладені в постанові №14 від 17.12.2013 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції.

Таким чином, позивач повинен був нараховувати інфляційні втрати за прострочення оплати наданих послуг у січні 2019 - починаючи з березня 2019, за надані послуги у лютому 2019 - починаючи з квітня, за надані послуги у березні 2019 - починаючи з травня, за надані послуги у квітні - починаючи з червня .

З урахуванням викладених обставин даний позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2019 по березень 2019 за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у січні та лютому 2019 року, суд визнав виконаним невірно, оскільки позивачем неправомірно нараховані інфляційні втрати за місяць в якому відбулося прострочення платежу.

Згідно з перерахунком, зробленим судом, сума інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання у січні 2019 року складає 28.145,20 грн. (розрахунок здійснено судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство").

За актом про кількість відпущеної теплової енергії у вигляді гарячої води у січні 2019 № 01-19 від 31.01.2019 на суму 2.653.227,35 грн., строк оплати якого закінчився 07 лютого 2019 інфляційні втрати складають 23.879,05 грн.;

За актом про кількість відпущеної хімочищеної води у січні 2019 №01-19 від 31.01.2019 на суму 573.778,90 грн., строк оплати якого закінчився 07 лютого 2019 та з урахуванням зустрічного зарахування вимог в сумі 99761.80 грн., інфляційні втрати складають 4.266,15грн.

Решта вимог про стягнення інфляційних втрат у розмірі 43.390,30 грн. задоволенню не підлягає, оскільки заявлена безпідставно.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Доказів виконання зобов`язань у визначений умовами договору строк, відповідач суду не надав. Факт наявності заборгованості за договором про надання послуг з постачання теплової енергії у вигляді хімочищенної гарячої води №З 138 від 08.04.2013 не спростував. Також доказів відсутності правових підстав для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних або невірного розрахунку суду не надав.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених вимог. А саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 156.365,03грн. (10.424.335,06 грн. (задоволено) х 1,5% = 156.365,03 грн. Решта судових витрат у розмірі 650,85 грн. залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 629 ЦК України, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 130, 231, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, Законом України "Про судовий збір" суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради про стягнення 10.467.725,36 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства "Підприємство комунальної власності" Енергодарської міської ради (71503, Запорізька область, м. Енергодар, пр. Будівельників, буд 17, офіс 5-1, а/с 376, ідентифікаційний код 32166551) на користь акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20. ідентифікацій код 00130872) в особі відокремленого підрозділу "Запорізька теплова електрична станція" акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (71503, Запорізька область, м.Енергодар, вул. Промислова, буд. 95, ідентифікаційний код 38024583) 10.081.090,30 грн. (десять мільйонів вісімдесят одну тисячу дев`яносто грн. 30 коп.) основного боргу, 269.839,11 грн. (двісті шістдесят дев`ять тисяч вісімсот тридцять дев`ять грн. 11 коп.) пені, 45.260,45 грн. (сорок п`ять тисяч двісті шістдесят грн. 45 коп.) 3% річних, 28.145,20 грн. (двадцять вісім тисяч сто сорок п`ять грн. 20 коп.) інфляційних втрат, 156.365,03 грн. (сто п`ятдесят шість тисяч триста шістдесят п`ять грн. 03 коп.) судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Відмовити в частині стягнення 43.390,30 грн. (сорок три тисячі триста дев`яносто грн. 30 коп.) інфляційних втрат.

4. Витрати зі сплати судового збору в розмірі 650,85 грн. покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 20 червня 2019 року.

Суддя О.В. Федорова