ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/9461/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн" - Новікової В.О.,

Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України - не з`явився,

Міністерства оборони України - Ніколової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 (у складі колегії суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Дикунська С.Я., Жук Г.А.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 (суддя Головіна К.І.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптімус Конекшн"

до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, Міністерства оборони України

про розірвання договорів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газтрейд" (далі - ТОВ "Газтрейд" найменування, якого змінене на ТОВ "Оптімус Конекшн") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (надалі - Департамент державних закупівель) та Міністерства оборони України про розірвання договорів про постачання для державних потреб нафти і дистилятів № 286/1/17/28 від 07.07.2017, № 286/1/17/29 від 07.07.2017, № 286/1/17/33 від 11.07.2017, № 286/1/17/37 від 20.07.2017, укладених між ТОВ "Газтрейд" та Міністерством оборони України в особі виконуючого обов`язки директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались під час укладення спірних договорів, а саме раптовою зупинкою діяльності контрагента позивача, позивач не має можливості виконати зобов`язання за договорами № 286/1/17/28 від 07.07.2017, № 286/1/17/29 від 07.07.2017, № 286/1/17/33 від 11.07.2017, № 286/1/17/37 від 20.07.2017, що є підставою для їх розірвання відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України. Позов ТОВ "Оптімус Конекшн" до Міністерства оборони України про розірвання договорів № 286/1/17/28 від 07.07.2017, № 286/1/17/29 від 07.07.2017, № 286/1/17/33 від 11.07.2017, № 286/1/17/37 від 20.07.2017 задоволено.

Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що сторони не досягли згоди щодо розірвання спірних договорів, в той час як має місце істотна зміна обставин, а саме зупинка діяльності контрагента позивача у зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення Національним антикорупційним бюро України, що унеможливлює виконання позивачем своїх зобов`язань за спірними договорами. Пославшись на ст. 188 ГК України, ч. 2 ст. 652 ЦК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання спірних договорів з 19.10.2017, а саме дати, коли позивачеві стало відомо про настання істотної зміни обставин.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі щодо вимог, заявлених до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, оскільки останній є структурним підрозділом Міністерства оборони України та не має статусу юридичної особи.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішення місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанції, 13.02.2019 Міністерство оборони України звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно не прийняли до уваги доводи Міністерства оборони України про відсутність доказів того, що зміна обставин зумовлена причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, зокрема, доказів звернення позивачем до інших постачальників палива з метою належного виконання зобов`язань за спірними договорами.

ТОВ "Оптімус Конекшн" подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України не скористався передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ "Оптімус Конекшн" та Міністерства оборони України, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 30.03.2017 та 29.05.2017 Департаментом державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України у порядку, передбаченому Законом України "Про публічні закупівлі" було оголошено проведення процедури електронної закупівлі нафтопродуктів, переможцем якої визначено позивача - ТОВ "Газтрейд".

На підставі рішень тендерного комітету Міністерства оборони України, оформлених протоколами № 75/305/6 від 29.06.2017, № 75/304/9 від 30.06.2017 та № 75/150/10 від 06.07.2017 між ТОВ "Газтрейд" (постачальник) та Міністерством оборони України (замовник) для державних потреб було укладено 4 договори на постачання нафти та дистилятів.

Відповідно до договору про постачання нафти та дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти державного бюджету) № 286/1/17/28 від 07.07.2017 (далі - договір постачання-1) постачальник зобов`язується поставити у 2017 році нафти і дистилятів (паливо дизельне) кількістю 7 920,00 тонн, загальною вартістю 171 784 800,00 грн, з кінцевим строком поставки - до 31.10.2017, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату.

Згідно з умовами договору про постачання нафти та дистилятів (бензин) для техніки спеціального призначення (за кошти державного бюджету) №286/1/17/29 від 07.07.2017 (далі - договір постачання-2) постачальник зобов`язався поставити у 2017 році нафти і дистилятів (паливо дизельне) кількістю 12 405,00 тонн, загальною вартістю 270 255 330,00 грн, з кінцевим строком поставки - до 31.10.2017, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату.

Умовами договору про постачання нафти та дистилятів (паливо дизельне) для техніки спеціального призначення (за кошти державного бюджету) №286/1/17/33 від 11.07.2017 (далі - договір постачання-3) встановлено, що постачальник зобов`язується поставити у 2017 році нафти і дистилятів (паливо дизельне) кількістю 4 000,00 тонн, загальною вартістю 84 216 000,00 грн, з кінцевим строком поставки - до 31.09.2017, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату.

Відповідно до умов договору про постачання нафти та дистилятів (паливо дизельне) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету) № 286/1/17/37 від 20.07.2017 (надалі - договір постачання -4) визначено, що постачальник зобов`язується поставити у 2017 році нафти і дистилятів (паливо дизельне) кількістю 2 000,00 тонн, загальною вартістю 40 900 000,00 грн, з кінцевим строком поставки - до 31.10.2017, а замовник забезпечити приймання продукції та її оплату.

Пунктом 10.1 зазначених договорів визначено, що вони набирають чинності з дати їх підписання та діють до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.

За умовами п. 8.5 договорів 1-3 сторони домовились, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, він може бути змінений або розірваний за згодою сторін.

Пунктом 9.1 договору-4 визначено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

Судами встановлено, що згідно з довідкою ПАТ АБ "Південний" № 168-5500 ІБТ від 19.10.2017 на виконання ухвали Солом`янського районного суду міста Києва від 13.10.2017 у кримінальній справі № 760/21535/17, на грошові кошти, наявні на розрахункових рахунках ТОВ "Трейд Коммодіті", відкритих в АБ "Південний", накладено арешт.

Листом від 19.10.2017 № 19-10/17-51 ТОВ "Трейд Коммодіті" повідомило позивача про неможливість постачання палива за договором № 2606 від 26.06.2017, посилаючись на те, що в ході розслідування Національним антикорупційним бюро України кримінального правопорушення було вчинено ряд процесуальних дій, зокрема, на банківські рахунки ТОВ "Трейд Коммодіті" було накладено арешт, провадились обшуки, виїмки та інші дії, що зумовило блокування усіх господарських операцій.

30.10.2017 позивач звернувся до Міністерства оборони України з листом (дата отримання 02.11.2017), в якому виклав свою пропозицію розірвати договори 1-4, посилаючись на настання істотних змін щодо обставин, якими сторони керувались у процесі погодження умов даних договорів, а саме блокування господарської діяльності контрагента позивача - ТОВ "Трейд Коммодіті", що унеможливлює виконання своїх зобов`язань з незалежних від волі позивача причин.

Посилаючись на те, що відповідач не надав відповіді на пропозицію позивача щодо розірвання договорів 1-4, останній звернувся до суду з даним позовом.

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Однак рішення та постанова судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, враховуючи наступне.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, закон пов`язує можливість розірвання договору не з безпосередньою наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, що настають при такій істотній зміні обставин.

З матеріалів справи вбачається, що позивач фактично вважає істотною зміною обставин невиконання контрагентом позивача свої зобов`язань за договором №2606 від 26.06.2017 у зв`язку з зупинкою діяльності контрагента позивача.

Цей договір було укладено 26.06.2017 між ТОВ "Газтрейд" (покупець) та ТОВ "Трейд Коммодіті" (постачальник), відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити покупцеві дизельне паливо згідно зі специфікацією до договору, а постачальник оплатити обумовлену сторонами вартість товару.

Відповідно до п. 1 розділу 3 договору поставки №2606 від 26.06.2017 строки та умови поставки визначаються сторонами шляхом переговорів та можуть зазначатися у специфікації.

Разом з тим, дійшовши висновку про те, що в момент укладення вказаних вище чотирьох спірних договорів сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, суди попередніх інстанцій не надали жодної оцінки змісту п. 2 розділу 3 договору поставки №2606 від 26.06.2017, укладеному між позивачем та ТОВ "Трейд Коммодіті" (постачальник), відповідно до якого у випадку неможливості здійснити поставку товару повністю або частково, постачальник (ТОВ "Трейд Коммодіті") письмово повідомляє про це покупця (позивача) в найкоротший строк, але не пізніше, ніж протягом 2 робочих днів від дня, коли про неможливість поставки стало відомо постачальнику.

Крім того, вирішуючи питання про те, чи зумовлена зміна обставин причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися, суди попередніх інстанцій не надали оцінки матеріалам справи на предмет наявності доказів звернення позивачем до інших постачальників палива з метою належного виконання своїх зобов`язань перед Міністерством оборони України за спірними договорами постачання 1-4.

Також, судами не надано оцінки спірним договорам постачання 1-4 щодо наявності у цих договорах умов про участь третіх осіб (зокрема ТОВ "Трейд Коммодіті") у процесі постачання позивачем Міністерству оборони України відповідного палива.

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Оскільки рішення та постанова судів попередніх інстанцій в частині позову до Міністерства оборони України вказаним вимогам не відповідають, то вони підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Разом з тим, оскільки доводи касаційної скарги не стосуються правомірності висновків судів попередніх інстанцій щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог, заявлених до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України, то з урахуванням приписів ст. 300 ГПК України Верховний суд не вбачає підстав для скасування судових рішень попередніх інстанцій у вказаній частині.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 13.09.2018 у справі № 904/9461/17 скасувати.

3. Справу № 904/9461/17 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий