РІШЕННЯ

06 червня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/69/19

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Кучер Р.В.

розглянув матеріали справи

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" в особі Тернопільського міського району електричних мереж, вул. І. Франка, 18, м. Тернопіль, 46001

до Комунального підприємства "Тернопільводоканал", вул. Танцорова, 7, м. Тернопіль, 46001

про стягнення 20 025 520,97 грн., з яких: 16 560 000,00 грн. заборгованість за активну електроенергію, 2 522 942,45 грн. пеня, 210 245,26 грн. 3% річних, 732 333,26 грн. інфляційні втрати (з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог №1796/29 від 04.04.2019р. та №2023/29 від 17.04.2019р.).

За участю представників:

позивача Балда-Денисюк Лілія Миколаївна, довіреність №8104/25 від 18.12.2018р.;

відповідача Повстюк Оксана Андріївна, довіреність №4247/18 від 29.01.2018р.

В порядку ст. 8 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України), здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільобленерго" в особі Тернопільського міського району електричних мереж звернулося з позовом до Комунального підприємства "Тернопільводоканал" про стягнення 20 025 520,97 грн., з яких: 16 560 000,00 грн. заборгованість за активну електроенергію, 2 522 942,45 грн. пеня, 210 245,26 грн. 3% річних, 732 333,26 грн. інфляційні втрати (з врахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог №1796/29 від 04.04.2019р. та №2023/29 від 17.04.2019р.).

Ухвалою суду від 08.02.2019р.: 1/ прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; 2/ розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; 3/ призначено судове засідання на 05.03.2019р.; 4/ зобов`язано сторони подати додаткові докази.

У судовому засіданні 05.03.2019р. постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 19.03.2019р., яку занесено в протокол судового засідання. Позивача повідомлено про дату та час розгляду справи ухвалою суду від 05.03.2019р.

У судовому засіданні 19.03.2019р., за клопотанням відповідача, постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 05.04.2019р., яку занесено в протокол судового засідання. Відповідача повідомлено про дату та час розгляду справи ухвалою суду від 19.03.2019р.

У підготовчому судовому засіданні 05.04.2019р., за клопотанням позивача, постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів по 10.05.2019р., про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог №1796/29 від 04.04.2019р. та про оголошення перерви у підготовчому засіданні до 19.04.2019р., яку занесено в протокол судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні 19.04.2019р. постановлено ухвалу про прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог №2023/29 від 17.04.2019р., закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.05.2019р., яку занесено в протокол судового засідання.

У судових засіданнях 07.05.2019р. та 28.05.019р., за клопотанням відповідача, постановлено ухвали про оголошення перерви по розгляду справи по суті до 28.05.2019р. та 06.06.2019р. відповідно, які занесені у протоколи судових засідань.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити у загальній сумі 20 025 520,97 грн., з яких: 16 560 000,00 грн. заборгованість за активну електроенергію, 2 522 942,45 грн. пеня, 210 245,26 грн. 3% річних, 732 333,26 грн. інфляційні втрати. В обґрунтування заявлених вимог посилається на належне виконання позивачем умов договору №934 про постачання електричної енергії від 07.09.2007р., підтверджене актами про використану електроенергію та рахунками на оплату, підписаними представниками сторін без заперечень, за період вересень грудень 2018р., на загальну вартість 18 697 275,60 грн. Просить суд звернути увагу на те, що відповідач частково оплатив активну електричну енергію у розмірі 2 137 275,60 грн. з порушенням встановленого договором строку , та станом на дату розгляду спору сума основного боргу у розмірі 16 560 000,00 грн. не оплачена, а тому за порушення грошових зобов`язань відповідач повинен згідно договору та чинного законодавства, на вимогу кредитора, сплатити суму нарахованих інфляційних нарахувань, 3% річних та пені. Просить суд відхилити клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені з наступних мотивів, зокрема:

- позивач знаходиться у скрутній економічній ситуації через несвоєчасну компенсацію пільг, субсидій, що отримуються населенням, та несвоєчасні розрахунки споживачів-боржників, серед яких одним із найбільших є КП "Тернопільводоканал", внаслідок чого ВАТ "Тернопільобленерго" не може здійснити в повному обсязі розрахунки з ДП "Енергоринок" за обсяг купленої електроенергії, що призвело до застосування штрафних санкцій з боку останнього за період вересень листопад 2018р., зокрема, пені на суму 1 634 728,30 грн. (претензії №07/26-13918 від 30.10.2018р., №07/26-15905 від 05.12.2018р., №07/26-17587 від 28.12.2018р. без доказів оплати таких);

- порушення порядку розрахунків перед ДП "Енергоринок" спричинило прийняття Національною комісією, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постанов №1284 від 30.10.2018р., №1576 від 30.11.2018р. та №2078 від 28.12.2018р. про застосування до ВАТ "Тернопільобленерго" алгоритму розподілу коштів за листопад грудень 2018р., січень 2019р. в розмірі 100% (повне стягнення коштів товариства з поточних рахунків зі спеціальним режимом використання в погашення боргу перед ДП "Енергоринок");

- згідно Звіту щодо виконання інвестиційної програми за звітний період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., залишилось не профінансовано 9 880 764,00 грн. (з ПДВ), а недоотриманий обсяг доходу тягне до зменшення суми інвестиційної програми наступного року;

- криза неплатежів призвела до невиконання позивачем своїх податкових зобов`язань в листопаді грудні 2018р., зокрема, щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, в результаті чого Львівським управлінням ВПП ДФС України застосовані штрафні санкції до ВАТ "Тернопільобленерго" у розмірі 256 342,75 грн. без доказів оплати таких (рішення № від 08.02.2019р.);

- негативні наслідки для фінансового становища позивача спричинили законодавчі зміни в галузі електроенергетики, направлені на уникнення монополізації в сфері постачання електричної енергії та вільного вибору споживачем тарифів та постачальника послуг, що призвело до несвоєчасної виплати заробітної плати працівникам товариства за грудень 2018р., що підтверджується платіжними дорученнями.

Звертає увагу суду на те, що відповідачем не вживаються заходи щодо погашення заборгованості, а вищенаведені фактори складного фінансово-економічного становища позивача могли б бути мінімізовані у випадку належних розрахунків КП "Тернопільводоканал" по договору №934 від 07.09.2007р.

Також, вважає, що відсутні підстави для застосування ч. 6 ст 232 ГК України, за клопотанням відповідача, до стягнення пені за зобов`язаннями вересня за період з 06.10.2018р. по 16.04.2019р. у розмірі 35 708,76 грн., оскільки відповідно до ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Представник відповідача позовні вимоги визнав у частині заборгованості за отриману електричну енергію в сумі 16 560 000,00 грн., причини несвоєчасного проведення розрахунків пояснює наступними доводами:

- КП "Тернопільводоканал" перебуває у складному фінансово-економічному становищі, оскільки збитковість підприємства за 2018р. зросла до 15 161 000,00 грн., що підтверджується Звітом про фінансові результати за 2018р.;

- невключення повної вартості отриманої електроенергії до тарифу на водопостачання та водовідведення, враховуючи, що витрати на електричну енергію в структурі послуг водопостачання та водовідведення займають більше 40%, а тому зростання вартості електричної енергії суттєво впливає на собівартість послуг, що призводить до збитковості підприємства та накопичення заборгованості за електроенергію.

Лише 21.12.2018р. Національною комісією, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за заявою відповідача від 08.08.2017р. про встановлення економічно-обгрунтованих тарифів на 2018р., постановою №2004 затверджено тариф, який включає фактичну вартість електроенергії, однак такий почав діяти лише з лютого 2019р., а за попередні періоди коригування тарифів не проводилось;

- дебіторська заборгованість населення за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення на суму 17 794 200,00 грн., при цьому, відповідачем вчиняються заходи щодо погашення такої, зокрема, за період з 01.09.2018р. по 22.02.2019р. у Тернопільський міськрайонний суд подано 347 заяв про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за водопостачання з фізичних осіб на загальну суму 862 973,77 грн., а відділами ДВС відкрито більше 500 виконавчих проваджень на загальну суму 2,2 млн. грн. про стягнення боргу з фізичних осіб;

- Головним управлінням ДФС у Тернопільській області щодо КП "Тернопільводоканал": 1/ прийнято рішення від 13.12.2018р. №483/10-5/19-00-54-09/26398 про опис майна у податкову заставу, у зв`язку із наявністю податкового боргу на суму 758 386,73 грн.; 2/ застосовано 05.02.2019р. штрафні санкції у розмірі 669 209,50 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних (акт №764/19-00-54-05/3353845) (без доказів оплати таких);

- підприємство неодноразово зверталося про фінансову допомогу з метою погашення заборгованості за спожиту електроенергію, яка виникла перед позивачем, про що свідчать листи до міського голови та начальника управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології. Тернопільська міська рада 22.02.2019р. рішенням №7/32/35 погодила укладення КП "Тернопільводоканал" з філією Тернопільським обласним управлінням АТ "Ощадбанк" договору на оформлення овердрафтового кредиту на суму 1 000 000,00 грн.;

- КП "Тернопільводоканал" 12.12.2018р. зверталося до АТ КБ "Приватбанк" із письмовим клопотанням про надання кредиту, яке не було задоволено, у зв`язку із збитковістю підприємства.

Звертає увагу суду на те, що фінансова неспроможність КП "Тернопільводоканал" може призвести до неможливості відповідача, як єдиного у місті підприємства, яке забезпечує населення та усіх інших споживачів послугами з водопостачання та водовідведення, забезпечити безперебійне надання цих послуг цілому м. Тернопіль та навколишнім селам.

Щодо заявленої позивачем суми пені, просить врахувати, що відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Вищезазначені обставини є підставою для висновку про відсутність вини відповідача у порушенні виконання грошового зобов`язання за Договором №934 від 07.09.2007р., при цьому, звертає увагу суду на те, що позивачу не завдано збитків, а відповідачем вживалися всі можливі заходи щодо виконання грошового зобов`язання. Просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 90% на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч. 1 ст. 233 ГК України.

Крім того, просить суд застосувати ч. 6 ст 232 ГК України (шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій від дня, коли зобовязання мало бути виконано) до заявленої до стягнення пені у розмірі 35 708,76 грн. за період з 06.10.2018р. по 16.04.2019р., нарахованої на суму заборгованості у розмірі 3 017 059,83 грн. за зобов`язаннями вересня, вважаючи, що така нарахована більш як за шість місяців на 10 днів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, судом встановлено:

- між Відкритим акціонерним товариством "Тернопільобленерго", що здійснює діяльність на підставі ліцензії від 17.08.2005р. АБ №220530, в особі начальника Тернопільського РЕМ Сененького М.Ю., який діяв на підставі Статуту та Положення про РЕМ (Постачальник), та Комунальним підприємством "Тернопільводоканал", що здійснює діяльність на підставі Статуту, в особі директора Кузьми В.А. (Споживач), 07.09.2007р. укладено договір №934 про постачання електричної енергії, відповідно до якого сторони взяли на себе зобов`язання:

- Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю 16577 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору (п. 1 договору);

- під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) (п. 2.1 договору);

- Постачальник, згідно п. 2.2.2 договору, поcтачає Споживачу електроенергію в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, додатку №1 "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу" та з урахуванням умов розділу 6 договору;

- відповідно до п. 5.1 договору, для визначення договірних величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік, Споживач не пізніше 15 листопада поточного року надає Постачальнику відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії;

- Споживач, згідно п.п. 3.2.1, 5.5 договору, має право на зміну договірних величин споживання електричної енергії, в порядку, визначеному умовами розділу 5 договору, при цьому, звернення Споживача, щодо коригування протягом поточного розрахункового періоду договірних величин, розглядаються Постачальником відповідно до передбаченої ПКЕЕ процедури;

- відповідно до п. 2.3.3 договору, Споживач зобов`язаний оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 "Порядок розрахунків" та №7 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Пунктами 2, 3 додатку №2 "Порядок розрахунків" до договору визначено, що розрахунковим вважається період з 1 числа місяця до останнього числа цього ж місяця включно. Перший день після закінчення розрахункового періоду є днем отримання рахунку на оплату. Споживач протягом розрахункового періоду здійснює три планових платежі на поточний рахунок із спеціальним режимом використання у таких співвідношеннях: - І- НОМЕР_1 декада розрахункового періоду 35%; ІІ-га декада розрахункового періоду 30 %; ІІІ-тя декада розрахункового періоду 35%. Щомісяця, в перший день після закінчення розрахункового періоду, Споживач зобов`язується направляти представника до Постачальника електричної енергії для надання Акту про використану електричну енергію (за попередній розрахунковий період) та отримання рахунку на оплату вартості фактично спожитої електричної енергії. Днем остаточного розрахунку за використану електроенергію протягом розрахункового періоду є п`ятий банківський день місяця, наступного за розрахунковим.

У разі несвоєчасної оплати обумовлених договором платежів, Постачальник проводить Споживачу нарахування пені у розмірі 0,2% розміру платежу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума боргу сплачується з врахуванням 3% річних і встановленого індексу інфляції за час прострочення (п. 12 додатку №2, п. 4.2.1 договору);

- відповідно до п. 9.4 Договору, такий набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2007р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Як встановлено матеріалами справи, Постачальник, на виконання умов договору, за період з вересня по грудень 2018р. поставив Споживачу активну електроенергію в обсязі 6 440 697 кВт*год на загальну суму 18 697 275,60 грн., що підтверджується актами про обсяги спожитої (переданої) електроенергії: за вересень 2018р. 1 605 982 кВт*год, за жовтень 2018р. 1 575 926 кВт*год, за листопад 2018р. 1 579 576 кВт*год, за грудень 2018р. 1 679 213 кВт*год, та рахунками: від 28.09.2018р. на суму 4 683 486,76 грн., від 31.10.2018р. на суму 4 567 941,29 грн., від 30.11.2018р. на суму 4 578 521,05 грн., від 28.12.2018р. на суму 4 867 326,50 грн., які підписані представниками сторін без заперечень.

Відповідач, у строки передбачені договором, не розрахувався за поставлену електроенергію, що стало підставою для звернення позивача з позовом.

У процесі розгляду справи, відповідачем проведено часткову оплату на загальну суму 2 137 275,60 грн., що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, які за даними бухгалтерського обліку позивача зараховані в погашення періодів, зазначених відповідачем у розрахункових документах: за зобов`язаннями вересня: 27.09.2018р. 275 295,39 грн., 17.12.2018р. 130 000,00 грн., 18.12.2018р. 100 000,00 грн., 21.12.2018р. 100 000,00 грн., 29.12.2018р. 60 000,00 грн., 28.02.2019р. 500 000,00 грн., 29.03.2019р. 130 000,00 грн., 01.04.2019р. 371 131,54 грн., всього на суму 1 666 426,93 грн.; за зобов`язаннями жовтня: 26.10.2018р. 230 765,47 грн.; за зобов`язаннями листопада: 27.11.2018р. 232 861,00 грн.; за зобов`язаннями грудня: 12.12.2018р. 7 222,20 грн.

Сума боргу, станом на дату вирішення спору, склала 16 560 000,00 грн., які позивач просить задовольнити з врахуванням інфляційних нарахувань, 3%річних та пені.

Суд, на підставі ст.ст. 86, 237 ГПК України, давши оцінку поданим доказам та наведеним учасниками справи доводам в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

При цьому, суд виходив із наступного:

- правовідносини , що склалися між сторонами , за своєю правовою природою є такими, що випливають із договору постачання електроенергії, укладання та виконання якого регулюється Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Господарським кодексом (далі ГК України), Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018р., та іншими нормативними актами.

За ч. ч. 2, 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (ч. 3 ст. 6 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Аналогічні положення закріплено і в ст. 714 ЦК України.

Укладений між сторонами договір відповідає типовій формі (Додаток 3 до Правил користування електричною енергією, затверджений Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28, втратила чинність згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312).

У відповідності до ч.ч. 6 ,7 ст. 276 ГК України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачені ст. 625 ЦК України, втрати пов`язані з інфляційними процесами в державі, за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, тому дані платежі не є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання і не відносяться до санкцій.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, 230 ГК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), іншими видами забезпечення встановленими договором або законом. При цьому, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно частини 6 статті 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р., платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, при цьому, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .

Відповідно до ст. 258 ЦК України та ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано та стягуються такі санкції протягом строку позовної давності в один рік, при цьому позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (правова позиція викладена у п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Передбачений сторонами розмір відповідальності за порушення грошового зобов`язання у п. 4.2.1 Договору відповідає вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що станом на день розгляду справи за ним рахується заборгованість за поставлену електричну енергію у вересні грудні 2018р. згідно Договору №934 від 07.09.2007р. на загальну суму 16 560 000,00 грн., з них: за вересень 2018р. 3 017 059,83 грн., за жовтень 2018р. 4 337 175,82 грн., за листопада 2018р. 4 345 660,05 грн., за грудень 2018р. 4 860 104,30 грн.

Згідно ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідач засвідчив визнання позову щодо основної суми боргу у заявах по суті справи та у судових засіданнях, що підтверджується технічними записами, а тому такі не викликають сумнівів щодо обґрунтованості вимог позивача в частині суми основного боргу.

При таких обставинах, сума позову про стягнення 16 560 000,00 грн. основного боргу підлягає до задоволення як обґрунтовано заявлена та підтверджена матеріалами справи.

На підставі наведених норм законодавства та умов договору, враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленої електричної енергії, позивачем заявлено до стягнення 2 522 942,45 грн. пені, 210 245,26 грн. 3% річних та 732 333,26 грн. інфляційних втрат, з яких:

- за зобов`язаннями вересня 2018р.: сума пені (за період з 06.10.2018р. по 16.04.2019р.) 762 908,38 грн.; 3% річних (за період з 06.10.2018р. по 16.04.2019р.) 63 575,76 грн.;

- за зобов`язаннями жовтня 2018р.: сума пені (за період з 08.11.2018р. по 16.04.2019р.) 705 830,55 грн.; 3% річних (за період з 08.11.2018р. по 16.04.2019р.) 58 819,22 грн.;

- за зобов`язаннями листопада 2018р.: сума пені (за період з 08.12.2018р. по 16.04.2019р.) 570 057,18 грн.; 3% річних (за період з 08.12.2018р. по 16.04.2019р.) 47 504,78 грн.;

- за зобов`язаннями грудня 2018р.: сума пені (за період з 10.01.2019р. по 16.04.2019р.) 484 146,34 грн.; 3% річних (за період з 10.01.2019р. по 16.04.2019р.) 40 345,50 грн.;

- інфляційні нарахування (за період жовтень 2018р. березень 2019р.) 732 333,26 грн.

Суд, за допомогою інформаційно-аналітичного центру "Ліга", перевіривши на відповідність нараховані позивачем на прострочену суму боргу 2 522 942,45 грн. пені, 210 245,26 грн. 3% річних та 732 333,26 грн. інфляційних нарахувань, встановив правомірність таких нарахувань на суми: 2 439 761,82 грн. пеня, 205 436,06 грн. 3% річних та 719 069,76 грн. інфляційні нарахування, які підлягають до задоволення.

В частині стягнення 4 809,20 грн. 3% річних та 13 263,50 грн. інфляційних відрахувань відмовляється як надмірно заявлені.

Також, відмовляється в частині стягнення 83 180,63 грн. пені, з яких: 53 423,33 грн. пені за період з 06.10.2018р. по 16.04.2019р. (за зобов`язаннями вересня, жовтня, листопада та грудня 2018р.) надмірно заявлені, та 29 757,30 грн. пені за період з 07.04.2019р. по 16.04.2019р. (за зобов`язаннями вересня 2018р.) неправомірно заявлені, згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, так як позивачем застосовано невірний спосіб нарахування пені поза межами шестимісячного терміну від дня, коли зобов`язання за вересень мали бути виконані (06.10.2018р.) і до 06.04.2019р. (включно).

Заперечення позивача щодо неможливості застосування ч. 6 ст 232 ГК України для нарахування пені за зобов`язаннями вересня 2018р. з 07.04.2019р. по 16.04.2019р., у зв`язку із перериванням строків позовної давності, відхиляються як такі, що суперечать вищезазначеним нормам чинного законодавства.

Суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 90%, вважає за можливе задовольнити його частково, зменшивши суму пені на 85%, та стягнути 365 964,27 грн. При цьому, суд виходив із наступного.

За приписами ч. 1 ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. В даному випадку береться до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зазначена норма ГК кореспондується з ч. 3 ст. 551 ЦК України, згідно якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін вбачається наявність наступних підстав для зменшення розміру пені:

- відповідно до Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 2018р., збитки підприємства становили 15 161 000,00 грн., тоді як у попередньому періоді 761 000,00 грн.;

- відповідно до Інформації про дебіторську заборгованість, станом на початок лютого 2019р., така становила 17 794 200,00 грн.;

- прийняття Головним управлінням ДФС у Тернопільській області щодо КП "Тернопільводоканал" рішення від 13.12.2018р. №483/10-5/19-00-54-09/26398 про опис майна у податкову заставу за невиконання податкових зобов`язань у розмірі 758 386,73 грн. та застосування штрафних санкцій у розмірі 669 209,50 грн. за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних згідно акту №764/19-00-54-05/3353845 від 05.02.2019р.

Доводи позивача щодо невжиття заходів відповідачем щодо належного виконання грошових зобов`язань та погашення заборгованості перед ВАТ "Тернопільобленерго" спростовуються наступним:

- КП "Тернопільводоканал" зверталося до: 1/ міського голови м. Тернополя та начальника управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології про надання фінансової допомоги з міського бюджету та ініціювання виділення коштів для погашення заборгованості за спожиту електроенергію, що підтверджується листами №7-92/18 від 03.04.2018р., №1401/18 від 30.05.2018р., №1856/18 від 09.07.2018р., №2255/18 від 27.08.2018р., №3018/18 від 13.08.2018р.; 2/ АТ КБ "Приватбанк" про надання кредиту (письмове клопотання від 12.12.2018р. не задоволено у зв`язку із збитковістю підприємства); 3/ Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про встановлення економічно-обгрунтованих тарифів на 2018р., про що свідчать листи №2137/17 від 08.08.2017р., №751/18 від 28.03.2018р., №1376/18 від 25.05.2018р., №1410/18 від 30.05.2018р., №1602/18 від 15.06.2018р., №2978/18 від 07.09.2018р., №3160/18 від 28.09.2018р., №3159/18 від 28.09.2018р., №3336/18 від 16.10.2018р., №3446/16 від 26.10.2018р.;

- за клопотанням відповідача, рішенням Тернопільської міської ради №7/32/35 від 22.02.2019р. погоджено укласти договір між Тернопільським Обласним Управлінням АТ "Ощадбанк" та КП "Тернопільводоканал" на оформлення овердрафтового кредиту, ліміт якого не може перевищувати 1 000 000,00 грн. для поповнення обігових коштів.

Натомість, позивачем не надано належних доказів на підтвердження його складного фінансового становища та понесення відповідних збитків у результаті несвоєчасного виконання грошового зобов`язання відповідачем, зокрема Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід), Балансу. Подані позивачем претензії ДП "Енергоринок" про застосування штрафних санкцій №07/26-13918 від 30.10.2018р., №07/26-15905 від 05.12.2018р., №07/26-17587 від 28.12.2018р., постанови Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1284 від 30.10.2018р., №1576 від 30.11.2018р. та №2078 від 28.12.2018р. про застосування до ВАТ "Тернопільобленерго" алгоритму розподілу коштів в розмірі 100%, Звіт про виконання інвестиційної програми, рішення Львівського управління ВПП ДФС України № від 08.02.2019р. про застосування штрафних санкцій у розмірі 256 342,75 грн., не є такими доказами, оскільки не підтверджують виконання таких вимог та збитковість підприємства.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Приймаючи до уваги викладене, дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, зважаючи на те, що КП "Тернопільводоканал" є підприємством, яке засноване на комунальній власності та на яке покладаються обов`язки щодо забезпечення фізичних та юридичних осіб, розташованих на території м. Тернополя та навколишніх сіл, послугами централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведення, а також забезпечення належного функціонування та технічного стану об`єктів водопроводу та каналізації та водопровідно-каналізаційних мереж, які перебувають на балансі підприємства, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, оцінивши надані сторонами докази, враховуючи те, що пеня це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення, суд прийшов до висновку про винятковість даного випадку та вважає за доцільне скористатися повноваженнями, наданими йому чинним законодавством, а саме ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України, та зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій (пені) на 85%, стягнувши її в сумі 365 964,27 грн. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного суду №911/3165/16 від 25.01.2018р.

При таких обставинах, в частині стягнення 2 156 978,18 грн. пені відмовляється.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у розмірі 298 864,02 грн., згідно ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

У разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (правова позиція викладена у п. 4.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 73-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Тернопільводоканал" (вул. Танцорова, 7, м. Тернопіль, 46008, ідентифікаційний код 03353845) на користь Відкритого акціонерного товариства "Тернопільобленерго" (46010, м. Тернопіль, вул. Енергетична, 2, ідентифікаційний код 00130725) в особі Тернопільського міського району електричних мереж (вул. І. Франка, 18, м. Тернопіль, 46000, ідентифікаційний код 22605850) 16 560 000 (шістнадцять мільйонів п`ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп. основного боргу; 365 964 (триста шістдесят п`ять тисяч дев`ятсот шістдесят чотири) грн. 27 коп. пені; 205 436 (двісті п`ять тисяч чотириста тридцять шість) грн. 06 коп. 3% річних; 719 069 (сімсот дев`ятнадцять тисяч шістдесят дев`ять) грн. 76 коп. інфляційних нарахувань та 298 864 (двісті дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 02 коп. судового збору.

3. В частині стягнення 2 073 797,82 грн. пені, 4 809,20 грн. 3% річних, 13 263,50 грн. інфляційних нарахувань відмовити у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили протягом 20 днів з дня виготовлення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду або через Господарський суд Тернопільської області.

Повне рішення складене "18 червня" 2019р.

Суддя М.С. Стадник