ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа№ 925/105/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Калатай Н.Ф.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників:

від позивача - Холостий О.І. - голова комісії з припинення або ліквідатор;

від відповідача - Бєлячкова О.В. (довіреність б/н від 28.01.2019);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еллада"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2019

у справі № 925/105/19 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Приватного підприємства "Еллада"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія"

про стягнення 387 688, 08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.04.2019 у справі №925/105/19 в задоволенні позову Приватного підприємства «Еллад» до товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія" про стягнення 387 688,08 грн. попередньої оплати - відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- на виконання умов п.4.2. договору позивач здійснив передоплату на рахунок відповідача в сумі 5 580 000грн. за природний газ. 11.01.2018р. відповідач перерахував на банківський рахунок позивача 1 000 000грн. в якості надлишково сплачених коштів по договору, що підтверджується платіжним дорученням №283 від 11.01.2018р. У відповідача залишаються 387 688,08 грн. за умовами договору, що є предметом спору та на поверненні яких наполягає позивач;

- позивач не наводить правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 387688,08 грн.;

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2019р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що :

- в серпні 2017 року, у зв`язку з припиненням господарської діяльності позивач та відповідач достроково припинили дію договору, проте на час припинення дії договору розмір здійсненої позивачем переплати становив 1 387 688,08 грн. З урахуванням повернення відповідачем 11.01.2018 року коштів у розмірі 1 000 000,00 грн., залишок неповернутої позивачу переплати становить 387 688,08 грн.;

- відповідачем не подано суду доказів належного виконання зобов`язання на суму 387 688,0ш грн., як і не надано доказів повернення зазначеної суми позивачу;

- податковим законодавством не передбачено утримання на свою користь відповідачем грошових коштів, у разі невиконання позивачем зобов`язання в частині реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- у разі наявності у відповідача усіх чотирьох загальних умов відповідальності у вигляді відшкодування збитків, відповідач має право звернутись за захистом своїх порушених прав в порядку, визначеному законодавством.

Від відповідача (18.06.2019) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Черкаської області від 17.04.2019 без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- бездіяльність позивача в реєстрації коригуючи податкових накладних унеможливило зменшити суму податкових зобов`язань, а як наслідок, сплачені позивачем кошти спрямовуються на оплату податкового зобов`язання та не підлягають поверненню;

- з огляду на положення ч.1 ст.75 ГПК України та зміст листів від 12.09.2017 №588-12/Ел та від 29.11.2017 №685/12/Ел, не потребує додаткового доведення та обставина, що позивач визнав факт заподіяння відповідачеві збитків та відшкодував їх в добровільному порядку.

Дослідивши доводи апеляційних скарг, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача судовою колегією встановлено.

23.05.2017р. між приватним підприємством "Еллада", як споживачем, та товариством з обмеженою відповідальністю "Центральна газопостачальна компанія", як постачальником, укладено договір постачання природного газу №06/741-17, за умовами якого постачальник зобов`язувався поставити споживачу природній газ, в обсягах і порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язувався прийняти газ та розрахуватися за нього.

23.05.2017р. між споживачем та постачальником в порядку, визначеному п.3.2. договору, укладено додаткову угоду №1 до договору, відповідно до якої сторони встановили, що починаючи з 01.06.2017р., ціна за 1000 м3, без врахування вартості транспортування газу по території України складає 5916,67 грн. Крім того, податок на додану вартість 20% - 1183,33 грн. Всього -7 100 грн.

Відповідно до п.4.2. договору споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника наступним чином: 100% вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п.1.2. цього договору, відповідно до п.3.1., споживач сплачує постачальнику до 30-го числа місяця, який передує місяцю поставки газу.

Відповідно до п.10.1. договору договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2017р., а в частині не виконаних зобов`язань - до їх повного виконання. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати та/або внести зміни до нього, даний договір вважається автоматично пролонгованим на аналогічних умовах з урахуванням всіх додатків до нього на кожен наступний рік.

На виконання умов п.4.2. договору позивач здійснив передоплату на рахунок відповідача в сумі 5580000 грн. за природний газ, що підтверджується платіжними дорученнями: №573 від 29.05.2017р. на суму 3 250 000 грн.; №801 від 03.07.2017р. на суму 2 330 000 грн.

Відповідач поставив на адресу позивача природний газ на загальну суму 1907182,74 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:№1393 від 31.07.2017р. - природній газ за липень 2017р. на загальну суму 1848307,02 грн.; №1659 від 31.08.2017р. - природній газ за серпень 2017р. на загальну суму 58 875,72 грн.

В серпні 2017 року листом від 17.08.2017р. за вих.№538-12/Ел позивач запропонував відповідачу розірвати договір постачання природного газу від 23.05.2017р. №06/741-17 - з 31.08.2017р.

Згідно п.10.4. договору кожна сторона має право припинити дію договору достроково, якщо не має невиконаних зобов`язань перед іншою стороною та попередити про це останню письмово за 30 календарних днів.

Згідно ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначає про те, що на момент припинення дії договору розмір здійсненої позивачем переплати становив 1387688,08грн. Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 22.12.2017р. за вих. №715-ЕЛ повернути передоплату за договором в загальній сумі 1387688,08грн. 11.01.2018р. відповідач перерахував на банківський рахунок позивача 1000 000,00грн. в якості надлишкових сплачених коштів по договору, що підтверджується платіжним дорученням №283 від 11.01.2018р. Таким чином, станом на дату подачі даного позову - на думку позивача - розмір неповернутої відповідачем передоплати за договором складає 387 688,08 грн.

30.01.2018р. постановою господарського суду м. Києва по справі №910/23852/16 приватне підприємство "Еллада" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором Холостого О.І.

Відповідно до частини 2 статті 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює ряд повноважень, серед яких, пред`явлення до третіх осіб вимог щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

Згідно ч.3 ст.5 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами виникли та існували до 31.08.2017р. договірні відносини оплатної поставки природного газу.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Згідно ч.1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Позивач в період з 31.07.2017р. по 31.08.2017р. здійснив поставку природного газу на загальну суму 1 907 182,74грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу та не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.4.2 договору споживач зобов`язаний сплатити вартість місячного обсягу газу на рахунок постачальника наступним чином: 100% вартості планового місячного обсягу газу, зазначеного в п.1.2. цього договору, відповідно до п.3.1., споживач сплачує постачальнику до 30-го числа місяця, який передує місяцю поставки газу.

На виконання умов п.4.2. договору позивач здійснив передоплату на рахунок відповідача в сумі 5 580 000 грн. за природний газ.

11.01.2018р. відповідач перерахував на банківський рахунок позивача 1 000 000грн. в якості надлишкових сплачених коштів по договору, що підтверджується платіжним дорученням №283 від 11.01.2018р.

Таким чином у відповідача залишаються 387 688,08 грн. за умовами договору, що є предметом спору та на поверненні яких наполягає позивач.

Згідно ч.4 ст.653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 2 ст.693 ЦК якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Господарським судом Черкаської області встановлено, що позивачем оформлені податкові декларації за вчинену господарську операцію та оформлено податковий кредит. Сума 387688,08грн. є податковим зобов`язанням і позивач не оформив та не подав у встановленому порядку відкориговану податкову накладну на повернення коштів по передоплаті за невикористаний газ.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що податковим законодавством не передбачено утримання на свою користь відповідачем грошових коштів, у разі невиконання позивачем зобов`язання в частині реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Відповідно п.7.8 договору постачальник зобов`язується складати всі податкові накладні в електронній формі з дотриманням умов щодо їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, у порядку визначеному законодавством. Податкові накладні мають містити електронні підписи уповноваженої платником особи з дотриманням умови, щодо реєстрації цих підписів у порядку визначеному законодавством та електронну печатку.

Відповідно п. 2 Постанови КМУ №1246 від 29.12.2010р. "Про затвердження порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації;

розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної - електронний документ, який складається платником податку до податкової накладної відповідно до вимог Податкового кодексу в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Відповідач виконав взяті на себе зобов`язання, склавши всі податкові накладні в електронній формі з дотриманням умов щодо їх реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних, у порядку визначеному законодавством та направив їх позивачу.

У зв`язку з розірванням договору постачання природного газу від 23.05.2017р. №06/741-17 та наявною заборгованістю у сумі 1 387 688,08 грн., позивач листами від 12.09.2017р. №588-12/Ел та від 29.11.2017р. №685-12/Ел просив відповідача повернути невикористані кошти в розмірі 1 156 406,73 грн. (заборгованість без ПДВ) шляхом перерахування вказаної суми на реквізити позивача, оскільки ПП "Еллада" не може здійснити реєстрацію розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН.

Підпунктом 13 п.5.1.2. договору передбачено, що споживач зобов`язується виконувати інші обов`язки покладені на споживача чинним законодавством та/або цим договором.

Господарським судом Черкаської області встановлено, що позивач не виконав зобов`язання в частині реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вимоги щодо реєстрації ПН/РК містить Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних, який затверджений постановою КМУ від 29.12.2010р. (далі - Порядок №1246). Необхідними вимогами для реєстрації ПН/РК є (п.5 Порядку №1246): особа, яка реєструє РК, зобов`язана це зробити згідно п. 192.1 Податкового кодексу України.

Статтею 192 Податкового Кодексу України встановлені особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту).

Пункт 192.1 Податкового Кодексу України визначає, що якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

- постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

- отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно п. 192.1.1 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник, відповідно, зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач, відповідно, зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Згідно п. 192.1.2 Податкового Кодексу України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається збільшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно збільшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно збільшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення перерахунку.

Отримувач має право збільшити суму податкового кредиту лише після реєстрації постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Відповідно п. 198.6 Податкового Кодексу України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що враховуючи відсутність факту здійснення позивачем реєстрації розрахунків коригування кількісних і вартісних показників в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідач втратив право віднесення до податкового кредиту суми ПДВ в розмірі 231 281,35грн. (20% з суми попередньої оплати після розірвання договору).

Позивач відмовився від вказаної суми, про що зазначив і в своїх листах від 12.09.2017р. №588-12/Ел та від 29.11.2017р. №685-12/Ел, зазначаючи про те, що з 1 387 688,08 грн. Відповідач має повернути 1 156 406,73 грн. (різниця складає 231 281,35 грн.),

Крім того, в листі від 29.11.2017р. №685-12/Ел зазначено, що в разі неможливості здійснення ПП "Еллада" реєстрації розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН протягом 365 календарних днів, що наступають за датою виникнення податкових зобов`язань, відображених у відповідних податкових накладних, позивач просив здійснити списання решти суми заборгованості за договором в розмірі 231 281,35 грн.

З моменту отримання відповідачем листа позивача від 29.11.2017р. і до цього часу реєстрація розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем здійснена не була, що свідчить про відмову позивача від вказаної суми в розмірі 231 281,35 грн.

Згідно ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно ч.1 ст. 226 ГК України учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Згідно з приписами статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Спору в цій частині немає.

Керуючись наведеними положеннями чинного законодавства, на підставі листів позивача від 12.09.2017р. та від 29.11.2017р., які свідчать про відшкодування заподіяних збитків в добровільному порядку, враховуючи відсутність факту реєстрації позивачем розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на зазначену суму, відповідачем утримані суми в узгодженому розмірі.

На суму в розмірі 1 000 000,00 грн. відповідач здійснив повернення коштів позивачу згідно платіжного доручення №283 від 11.01.2018р.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що позивач не наводить правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 387 688,08 грн.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Еллада" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 17.04.2019 у справі №925/105/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи №925/105/19 повернути до Господарського суду Черкаської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 01.07.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Н.Ф. Калатай