ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про стягнення штрафу

"20" червня 2019 р. Cправа №902/563/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-АВТОМАТИЗАЦІЯ", м. Київ

до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м. Вінниця

про стягнення 1 040 994,26 грн заборгованості згідно договору підряду

за участю представника позивача: Бугайова Ю.В., діє на підставі довіреності;

присутнього: Лесика Б.Б. (особу перевірено на підставі посвідчення адвоката);

представник відповідача в судове засідання не з`явився.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/563/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КСК-АВТОМАТИЗАЦІЯ" до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 1040994,26 грн заборгованості, нарахованої з посиланням на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду "Реконструкція системи теплозабезпечення мікрорайону від котельні по вул.Тарногродського, 9 у м.Вінниці. Монтаж оптичних кабельних мереж системи автоматизованого управління технологічним процесом теплопостачання від котельні по вул.Тарногродського, 9 в м.Вінниці" №ВФ-41/16 від 02.07.2016 в частині оплати за виконані роботи.

Ухвалою суду від 10.12.2018 по вказаній справі зупинено провадження у справі в зв`язку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи. Проведення судової експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

16.05.2019 на адресу суду від експертної установи надійшли листи з повідомленнями: №430/431/19-21 від 16.05.2019 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи та №648/19-21 від 14.05.2019 про неможливість надання висновку електротехнічної експертизи, в зв`язку із відсутністю оплат.

З метою розгляду питання про оплату вартості судової експертизи, 27.05.2019 судом постановлено ухвалу про призначення судового засідання на 20.06.2019.

На визначену судом дату (20.06.2019) з`явився представник позивача. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№6768 від 19.06.2019.

Під час судового засідання, 20.06.2019, з`ясовано, що визначений ухвалою суду від 10.12.2018 обов`язок відповідача щодо оплати вартості експертних послуг, останнім не виконано. При цьому, останнім не повідомлені причини неможливості виконання вимог суду.

Даючи оцінку бездіяльності відповідача під час здійснення провадження у даній справі, суд враховує, що прийняття судом рішення відносно покладення обов`язку щодо оплати вартості експертних послуг на відповідача відповідає положенням абз.3 п.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012, відповідно до якого витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов`язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Так, 19.10.2018, відповідач, реалізовуючи визначене Господарським процесуальним кодексом України процесуальне право звернувся до суду із клопотанням (вх. №02.1-34/8231/18 від 19.10.2018) про призначення у справі №902/563/18 будівельно-технічної експертизи. Вказане клопотання було розглянуто в ухвалі суду від 10.12.2018 та за наслідками розгляду якого, судом постановлено призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу.

Окрім того, відповідно до п.11 вказаної ухвали суду, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд враховує наступне.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності.

При цьому, слід зазначити, що як слідує із змісту абз.3, 4 п.23 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012, у разі відмови чи ухилення заінтересованої сторони або сторони, зобов`язаної ухвалою господарського суду, від оплати витрат, пов`язаних з проведенням судової експертизи та за неможливості проведення судової експертизи без попередньої оплати її вартості суд розглядає справу на підставі наявних доказів. Аналогічним чином суд має діяти в разі повернення матеріалів справи з експертної установи через несплату вартості експертизи.

Таким чином, суд вважає, що невиконання відповідачем покладеного ухвалою суду від 10.12.2018 обов`язку щодо оплати вартості експертизи, не повідомлення про причини зазначеної бездіяльності (неможливості виконання вимог суду), неявка в судове засідання (20.06.2019) без повідомлення причин неявки, свідчить про безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи. Оскільки реалізоване відповідачем процесуальне право зумовило зупинення провадження у справі №902/653/18 на досить тривалий проміжок часу, без досягнення мети, на яку було спрямовано відповідне судове рішення.

Згідно п.11 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно п.5 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приписами ч.2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Крім того, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 11.05.2018 по справі № 905/2065/16 вказав, що процесуальні права надані особам, які беруть участь у процесі для сприяння суду при розгляді справ, для сприяння їх правильному вирішенню, і кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом (ч.3 ст.42 ГПК України).

Статтею 131 ГПК України встановлено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно п.4 ч.1 ст.132 ГПК України одним із заходів процесуального примусу є штраф.

Відповідно до ч.1 ст.135 ГПК України, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству; неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк; порушення заборон, встановлених частиною десятою статті 188 цього Кодексу, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України (ч.5 ст.135 ГПК України).

У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921,00 грн.

Як уже встановлено судом, комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" не виконано вимоги ухвали суду від 20.06.2019 в частині здійснення оплати вартості експертних послуг, причини невиконання не повідомлені. При цьому, як зазначалось раніше, вказана бездіяльність відповідача свідчить про свідоме зловживання процесуальним правом з метою штучного затягування розгляду справи.

Зазначене порушення, відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.135 ГПК України, є підставою застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді накладення штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 135, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м.Вінниця, 21100, ) в дохід Державного бюджету України 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн 00 коп. штрафу.

Стягувачем є Державна судова адміністрація України (01601 м.Київ, вул.Липська, 18/5; код юридичної особи 26255795).

Боржником є комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул.600-річчя, буд.13, м.Вінниця, 21100, )

2. Дана ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення, тобто 20.06.2019.

3. Дана ухвала є виконавчим документом та має бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. 3 прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул.Євгена Сверстюка, буд.4 Б, м.Київ, 02002;

3 - відповідачу - вул.600-річчя , буд.13, м.Вінниця, 21100.