ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/625/19

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання Стаднік О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни, м. Біла Церква, Київська область

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від позивача: О.О.Ялов

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 07.03.2019 року (вх.№652/19 від 07.03.2019 року) до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки №ТД74 від 05.07.2017 року, а саме, 843294,92 грн. основного боргу, 215095,36 грн. пені, 48314,74 грн. штрафу, 18085,28 грн. 3% річних, 58334,77 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки №ТД74 від 05.07.2017 року щодо оплати вартості поставленого товару.

Ухвалою суду від 12.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/625/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.04.2019 року.

До суду від позивача надійшов лист б/н від 03.04.2019 року (вх. №6620/19 від 03.04.2019 року) на виконання вимог ухвали суду від 12.03.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №941, у судове засідання 09.04.2019 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

У судовому засіданні 09.04.2019 року представником позивача подано клопотання про продовження строків підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 09.04.2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/625/19 на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 28.05.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №153, у судове засідання 28.05.2019 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/625/19 та призначено розгляд справи по суті на 18.06.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №293 у судове засідання 18.06.2019 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 18.06.2019 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача та про розгляд справи за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 18.06.2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Світ-Агро» (за договором - постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Харутою Вікторією Анатоліївною (за договором - покупець) 05.07.2011 року укладено Договір поставки №ТД74 (далі - Договір), згідно умов п.1.1. якого, продавець відповідно до умов Договору зобов`язується поставити кормові добавки, ветеринарні препарати, вакцини, біопрепарати, вітамінні та лікарські препарати, іншу ветеринарну продукцію (далі - товар), а покупець - прийняти та оплатити товар у кількості, по найменуваннях і цінах, зазначених у видаткових накладних, що підписується на кожну партію товару.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. Договору, ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару вказується у рахунках-фактурах продавця та в накладних на кожну партію товару і містить у собі податок на додану вартість. Продавець має право в односторонньому порядку змінювати ціну товару, що відображатиметься в рахунках-фактурах на оплату товару та накладних на товар. Покупець зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок продавця вартість поставленої йому партії товару протягом 14 календарних днів з моменту отримання партії товару, згідно накладних. (моментом отримання партії товару вважається момент підписання покупцем видаткової накладної).

Загальна вартість товару, що поставляється за даним Договором, визначається загальною сумою всіх видаткових накладних на відпуск товару покупцю за весь період дії цього Договору (п. 2.4. Договору).

Відповідно до п. п. 3.4., 3.5. Договору, поставка товару здійснюється відповідно до правил тлумачення торгових термінів «Інкотермс» у редакції 2000 р., що застосовуються із врахуванням особливостей, що випливають з умов цього договору. Конкретні умови та строки поставки товару узгоджуються сторонами в замовленні на кожну окремо замовлену партію товару. Датою (моментом) поставки (передачі) товару вважається дата підписання видаткової накладної покупцем, що засвідчує прийняття товару покупцем від продавця.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що Договір набирає законної сили з моменту підписання і діє до 31.12.2012 року.

На виконання своїх зобов`язань за Договором позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1115433,96 грн., що підтверджується видатковими накладними №4700 від 11.06.2018 року на суму 565015,50 грн., №4762 від 13.06.2018 року на суму 35799,60 грн., №4815 від 14.06.2018 року на суму 9387,00 грн., №4918 від 19.06.2018 року на суму 44480,46 грн., №5006 від 22.06.2018 року на суму 6883,80 грн., №5106 від 26.06.2018 року на суму 410400,00 грн., №5112 від 26.06.2018 року на суму 7509,60 грн., №5873 від 25.07.2018 року на суму 35958,00 грн., які підписано повноважними представниками сторін та скріплено їх печатками, а також рахунками на оплату, виписаними на підставі зазначених накладних №5143 від 11.06.2018 року, №5126 від 08.06.2018 року, №5279 від 14.06.2018 року, №5385 від 19.06.2018 року, №5460 від 22.06.2018 року,№5527 від 25.06.2018 року, №5580 від 26.06.2018 року, №6358 від 25.07.2018 року.

Однак, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого товару виконав частково, сплативши 272139,04 грн., що підтверджується реєстром вхідних платежів за період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року. Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 843294,92 грн.

В матеріалах справи також наявний підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2018 року по 05.03.2019 року, який підтверджує, що станом на 05.03.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 843294,92 грн.

Статтею 19 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Так, позивачем на адресу відповідача направлено вимогу №109 від 05.09.2019 року (докази надіслання наявні в матеріалах справи) з проханням виконати умови договору та погасити наявну заборгованість за Договором поставки №ТД74 від 05.07.2011 року. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді.

Судом оглянуто оригінали документів, залучених до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач здійснив поставку товару відповідачу на суму 1115433,96 грн. згідно видаткових накладних №4700 від 11.06.2018 року, №4762 від 13.06.2018 року, №4815 від 14.06.2018 року, №4918 від 19.06.2018 року, №5006 від 22.06.2018 року, №5106 від 26.06.2018 року, №5112 від 26.06.2018 року, №5873 від 25.07.2018 року, а відповідач оплатив поставлений товар частково.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар у сумі 843294,92 грн. станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, факт поставки позивачем товару відповідачу документально підтверджено, отримання відповідачем товару не спростовано, тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у сумі 843294,92 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, крім стягнення основної заборгованості, позивач просить суд стягнути з відповідача передбачену п. 6.3. Договору пеню у розмірі 215095,36 грн., нараховану на заборгованість відповідача по кожній накладній окремо за загальний період з 26.06.2018 року по 05.03.2019 року та передбачений п. 6.4. Договору штраф у розмірі 5% від несвоєчасно оплаченої суми за товар у розмірі 48314,74 грн. Крім того, позивач просить суд у відповідності до норми ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача 18085,28 грн. - 3% річних та 58334,77 грн. - інфляційних втрат нарахованих на заборгованість відповідача по кожній видатковій накладній окремо, враховуючи часткові оплати за загальний період з 26.06.2018 року по 05.03.2019 року.

Відповідно до п. 6.3. Договору, за прострочення оплати за п. 2.2. Договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення. При цьому пеня нараховується за весь період прострочення виконання зобов`язання покупцем по оплаті товару - до повного погашення заборгованості.

Пунктом 6.4. Договору передбачено, що покупець, який прострочив оплату за п. 2.2., більш ніж на 14 календарних днів, зобов`язаний, крім пені, що передбачена для нього п. 6.3. Договору, сплатити продавцю штраф у розмірі 5% від несвоєчасно оплаченої суми за товар. Сплата штрафу не звільняє покупця від відповідальності за несвоєчасну оплату, що передбачено для нього п. 6.3 Договору.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» №543/965-ВР від 22.11.1996 року, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним. Розмір пені, нарахованої позивачем у сумі 215095,36 грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Також, до стягнення з відповідача підлягає штраф, що передбачений пунктом 6.4 Договору за прострочення строків оплати товару понад 14 календарних днів у розмірі 5% від несвоєчасно оплаченої суми, нарахований позивачем у розмірі 48314,74 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, нарахованих на заборгованість відповідача по кожній видатковій накладній окремо, враховуючи часткові оплати за загальний період з 26.06.2018 року по 05.03.2019 року у сумі 18085,25 грн. судом встановлено, що такий розрахунок є арифметично вірним, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Розмір інфляційних у сумі 2073,80 грн. (за період з 16.01.2018 року по 29.03.2018 року) та 3% річних у сумі 508,00 грн. (за період з 16.01.2018 року по 29.03.2018 року) є обґрунтованим, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за видатковою накладною №4700 від 11.06.2018 року за період з 29.09.2018 року по 19.10.2018 року на суму 364846,46 грн. складає 6202,90 грн.; за період з 31.10.2018 року по 14.12.2018 року на суму 344876,46 грн. складає 4828,27 грн.; за період з 15.12.2018 року по 17.12.2018 року на суму 324876,46 грн. складає 2599,01 грн.; за період з 18.12.2018 року по 31.01.2019 року на суму 304876,46 грн. складає 3048,76 грн., однак позивачем визначено 2439,01 грн., то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог; за період з 01.02.2019 року по 18.02.2019 року на суму 294876,46 грн. складає 1474,38 грн.;

за видатковою накладною №4762 від 13.06.2018 року за період з 28.06.2018 року по 05.03.2019 року на суму 35799,60 грн. складає 2421,97 грн., однак позивачем визначено 2230,32 грн., то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог;

за видатковою накладною №4815 від 14.06.2018 року за період з 29.06.2018 року по 05.03.2019 року на суму 9387,00 грн. складає 635,06 грн., однак позивачем визначено 584,81 грн. то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог;

за видатковою накладною №4918 від 19.06.2018 року за період з 04.07.2018 року по 05.03.2019 року на суму 44480,46 грн. складає 3009,26 грн.;

за видатковою накладною №5006 від 22.06.2018 року за період з 07.07.2018 року по 05.03.2019 року на суму 6883,80 грн. складає 465,71 грн.;

за видатковою накладною №5106 від 26.06.2018 року за період з 11.07.2018 року по 05.03.2019 року на суму 410400,00 грн. складає 27764,98 грн.;

за видатковою накладною №5112 від 26.06.2018 року за період з 11.07.2018 року по 05.03.2019 року на суму 7509,60 грн. складає 508,05 грн.;

за видатковою накладною №5873 від 25.07.2018 року за період з 09.08.2018 року по 05.03.2019 року на суму 35958,00 грн. складає 2703,31 грн., однак позивачем визначено 2509,87 грн., то стягненню підлягає зазначена сума, оскільки, суд при прийнятті рішення не може вийти за межі позовних вимог.

Отже, згідно вірного розрахунку, здійсненого судом, розмір інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість відповідача за вказані періоди по кожній накладній окремо, враховуючи часткові оплати боргу, складає 54616,57 грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» до Фізичної особи-підприємця Харути Вікторії Анатоліївни про стягнення 1183125,07 грн. задовольнити частково.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Харути Вікторії Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Світ-Агро» (03062, м. Київ, Шевченківський район, проспект Перемоги, буд. 96, офіс 2, ) 843294 (вісімсот сорок три тисячі двісті дев`яносто чотири) грн. 92 коп. основного боргу, 215095 (двісті п`ятнадцять тисяч дев`яносто п`ять) грн. 36 коп. пені, 18085 (вісімнадцять тисяч вісімдесят п`ять) грн. 28 коп. 3% річних, 54616 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот шістнадцять) грн. 57 коп. інфляційних втрат, 48314 (сорок вісім тисяч триста чотирнадцять) грн. 74 коп. штрафу, та 17691 (сімнадцять тисяч шістсот дев`яносто одна) грн. 11 коп. витрат по сплаті судового збору.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 24.06.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць