СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа № 905/2361/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська", Донецька область, м.Селидове, (вх.№900 Д/2) на рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 (суддя Зекунов Е.В., ухвалене в м.Харків, час ухвалення судового рішення не назначено, дата складання повного тексту рішення 18.02.2019р.)

за позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська", Донецька область, м.Селидове,

про стягнення 28865,00грн.,

ВСТАНОВИЛА:

17.12.2018р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення 28865,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем правил перевезення вантажів, а саме, в неправильному зазначенні ним відомостей про масу вантажу, яка засвідчена у комерційному акті №476906/1050 від 12.08.2018р.

У відзиві на позовну заяву поданому до господарського суду Донецької області 15.01.2019р. відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що зважування на станції призначення відбулось на тензометричних динамічних вагах, що є грубим порушенням Правил видачі вантажів, зокрема пункту 22, яким передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, як цю масу було визначено на станції відправлення. Оскільки зважування вантажу на станції відправлення проводилось з зупинкою без розчеплення, а в комерційному акті не зазначена інформація, як саме проводилося переважування (не вказано, що зважування проводилося із зупинкою), відповідач вважає, що дані маси вантажу, вказані в комерційному акті, є невірними.

Окрім того, відповідачем було подано до господарського суду Донецької області клопотання про зменшення суми штрафу, в якому з посиланням на положення частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 233 Господарського кодексу України, а також на скрутне матеріальне становище підприємства просив суд зменшити розмір штрафу до однієї провізної плати.

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 задоволено повністю позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення 28865,00грн.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця штраф у розмірі 28865,00грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані доведеністю наявними в матеріалах справи доказами факту неправильного зазначення відповідачем відомостей у накладній №51059665, а саме маси вантажу у вагоні №56957814, який прямував зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці.

Господарським судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення також було встановлено, що пункт 22 Правил видачі вантажів залізницею (позивачем) порушений не був, оскільки чинним законодавством не передбачено, що при прийнятті вагону з вантажем до перевезення залізниця зобов`язана перевіряти правильність усіх відомостей, зазначених у накладній, зокрема масу вантажу. Окрім того, комерційний акт за спірним перевезенням було складено позивачем з дотриманням норм чинного законодавства, зокрема Правил складання актів.

Також, господарським судом першої інстанції було відмовлено в задоволені клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу з тих підстав, що розмір штрафу визначено Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у суду не має.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити в частині позовних вимог, задоволених судом першої інстанції. Одночасно апелянт звернувся з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції було залишено поза увагою, що в комерційному акті №476906/1050 від 12.08.2018р. відсутній підпис начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), тоді як оператор бюро інформації про підхід і прибуття вантажів станції Енергодар Придніпровської залізниці Муштакова І.В. та агент комерційний станції Енергодар Придніпровської залізниці Оликсюк Д.К. не мали повноважень на підписання такого акту, а матеріали справи не містять доказів того, що обов`язки начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) покладено на цих осіб. Таким чином, комерційний акт №476906/1050 від 12.08.2018р. оформлений з порушенням Правил складання актів і не є належним доказами у справі (вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17, від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, а також у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17).

Окрім того, на думку апелянта, помилковий висновок господарського суду першої інстанції про те, що спосіб визначення маси вантажу регулюється статтею 37 Статуту залізниць України, а тому визначення маси вантажу за спірним перевезенням вантажовідправником та вантажоодержувачем визначено однаковим способом. Так, апелянт зазначає, що на станції відправлення масу вантажу визначено на статичних вагонних вагах (150т) ВЕТ-150В15 (заводський номер 706) із зупинкою без розчеплення у відповідності до пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення, а на станції призначення маса вантажу визначена на динамічних 100-Т тензометричних вагонних вагах, модифікації №0213-ВВТ-100 Д у русі, при цьому, з комерційного акту не вбачається, чи дотримано позивачем при зважуванні швидкісного режиму, чи взагалі зважування проводилося із зупинкою, що не відповідає вимогам Правил видачі вантажів та Правил приймання вантажів до перевезення. При цьому, пункт 22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, а отже є всі підстави вважати, що дані маси вантажу, вказані в комерційному акті №476906/1050 від 12.08.2018р. при переважуванні на станції Енергодар Придніпровської залізниці у вагоні №56957814 є невірними.

Також, апелянт вважає, що місцевим господарським судом було безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу, оскільки навіть у разі додаткових, при перевищення фактичної маси вантажу у вагоні №56957814, витрат залізниці, які доведені не були, розмір штрафу в п`ять разів перевищує провізну плату й є несправедливим та таким, що не відповідає принципу верховенству права, враховуючи, що частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України та частина 2 статті 233 Господарського кодексу України дозволяє суду встановити баланс між застосованим до порушника заходом штрафу й оцінки дійсного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2019р. залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" на рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18, в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом до апеляційної скарги не було додано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме 2643,00грн.

Крім того, апеляційний господарський суд розглянувши подане заявником апеляційної скарги клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, з метою недопущення порушення права особи на доступ до правосуддя, визначених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 129 Конституції України, дійшов висновку, що строк апелянтом пропущено з поважних причин, у зв`язку з чим він підлягає поновленню.

26.01.2019р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору в сумі 2643,00грн. (вх.№2154).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.04.2019р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" на рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 та встановлено позивачу строк до 10.05.2019р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання.

07.05.2019р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№4501), в якому просить суд залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" без задоволення, рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 залишити без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019р. постановлено розпочати розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" на рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 з 15.05.2019р. без повідомлення учасників справи, зважаючи на положення частини 10 статті 270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в зазначеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, вказана апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи, зважаючи на приписи частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 18.06.2019р., у зв`язку із відпусткою судді Гези Т.Д., для розгляду справи №905/2361/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.08.2018р. за залізничною накладною №51059665 (т.1 а.с.13) Товариством з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (надалі - вантажовідправник) зі станції відправлення Новогродівка Донецької залізниці було відвантажено на станцію Енергодар Придніпровської залізниці на адресу Акціонерного товариства ДТЕК Запорізька ТЕС (надалі - вантажоодержувач) вугілля кам`яне у вагоні №56957814 в кількості 68700кг. Масу вантажу визначено відправником на вагонних вагах (150т), заводський номер 706.

У пункті 20 накладної №51059665 від 06.08.2018р. також зазначено найменування вантажу - вугілля кам`яне, не зазначене в алфавіті, вантаж маркований поперечними борознами по всій довжині вагону, нанесеними катком.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці, 11.08.2018р. за заявкою вантажоодержувача (а.с.25) на підставі статті 52 Статуту залізниць України (прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом) була здійснена перевірка маси вантажу, про що також було зазначено в акті загальної форми №1134 від 11.08.2018р. (а.с.24), та направлено вагон на перевантаження.

Так, після переважування вагону №56957814 на 100-тонних тензометричних вагах вантажоодержувача, повірених згідно паспорту 22.06.2018р. (технічний паспорт (т.1 а.с.15-17), встановлено, що:

- у вагоні №56957814 вага брутто 89000 кг, вага тари (з брусу) 22700 кг., нетто 66300 кг, що менше даних, зазначених в залізничній накладній на 2400кг.

Проведення переважування вагону №56957814 також вбачається з наявної в матеріалах справи Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с.а.с.26-27).

Вищевказаний факт нестачі вантажу у вагоні №56957814 було відображено в комерційному акті №476906/1050 від 12.08.2018р. (а.с.а.с.14), підписаному начальником станції - Яхно Л.Д., оператором бюро інформації про підхід і прибуття вантажів Муштаковою І.В. (робоча інструкція №19/ДС від 26.02.2016р. т.1 а.с.21-22), агентом комерційним Оликсюк Д.К. (посадова інструкція №24/ДС від 23.03.2016р. т.1 а.с.19-20), а з боку одержувача - Стойко ОСОБА_1 (прийомоздавальником Запорізької ТЕС (довіреність №269 від 26.12.2017р. (т.1 а.с.24).

Підпис начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) в комерційному акті відсутній.

Посилаючись на вказані вище обставини щодо неправильного зазначення в накладних маси вантажу та на приписи статей 118, 122, 129 Статуту залізниць України, 17.12.2018р. Акціонерне товариство Українська залізниця в особі регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Селидівська" про стягнення 28865,00грн. (т.1 а.с.3-62).

Рішенням господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у даній справі позов задоволено повністю, з підстав викладених вище (т.1 а.с.91-94).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що відповідно до положень частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті 908, статті 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до станції призначення.

Згідно з частиною першою статті 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

На підставі частин 1, 2, 3 статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

У частині четвертій статті 52 Статуту залізниць України зазначено, що маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення, порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто.

Відповідно до приписів статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Відповідно до пункту 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 28.05.2002 №334, у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена не збереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення не збереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини не збереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставляння рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Пунктом 10 Правил складання актів, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району, завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Отже, в пункті 10 Правил складання актів передбачено перелік осіб - працівників залізниці, які мають право підписувати комерційної акти в силу їх посадового становища: начальник станції (його заступник), начальник вантажного району, завідувач (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), а також працівники залежно від обставин їх особистої участі у перевірці вантажу, який прибув на станцію залізниці.

За сукупністю трьох підписів зазначених працівників залізниці комерційний акт буде вважатися таким, що складений згідно з вимогами пункту 10 Правил складання актів.

Згідно з пунктом 5.5. розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Отже, за змістом положень статей 6, 118, 122, 129 Статуту залізниць України допустимими доказами неправильного зазначення у накладній маси вантажу, відправленого вантажовідправником залізницею до станції призначення для отримання вантажоодержувачем, в розумінні частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України, є належно складені працівниками залізниці комерційні акти за наслідком контрольного зважування вантажу, який було здано до перевезення залізницею.

Дослідивши наявний в матеріалах справи комерційний акт №476906/1050 від 12.08.2018р., колегією суддів встановлено, що з числа осіб, які підписали акт, лише начальник станції Енергодар Яхно ОСОБА_2 та прийомоздавальник Запорізької ТЕС Стойко Л.О. мали право підписувати вказаний комерційний акт у відповідності з пунктом 10 Правил складання актів.

Інші особи - оператор бюро інформації про підхід і прибуття вантажів Муштакової І.В. та комерційний агент Оликсюк Д.К. таких повноважень не мають.

В порушення пункту 10 Правил складання актів, позивачем не було надано до місцевого господарського суду доказів на підтвердження тих обставин, що обов`язки начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) було б покладено на інших осіб, а саме на оператора бюро інформації про підхід і прибуття вантажів Муштакову І.В. або агента комерційного Оликсюк Д.К.

Таким чином, наявний в матеріалах справи комерційний акт №476906/1050 від 12.08.2018р., не відповідає вимогам щодо оформлення визначеним в пункті 10 Правил складання актів (статті 129 Статуту залізниць України), а саме - не містить підпису начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи).

При цьому, судова колегія зазначає, що пункт 10 Правил складання актів вимагає саме від залізниці забезпечення належного складання комерційних актів через імперативні вимоги обов`язкової участі та підпису трьох визначених її представників.

Отже, висновок місцевого господарського суду про відповідність вказаного комерційного акту вимогам законодавства, що регламентує його складання, не відповідає фактичним обставинам справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів зазначає, що через недоліки оформлення наявного в матеріалах справи комерційного акту №476906/1050 від 12.08.2018р., останній не може вважатись належним і достовірним доказом у розумінні статей 76 та 78 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог позивача, який не довів належними доказами обставин, які входять в предмет доказування та мають значення для правильного вирішення даного спору, що, відповідно, є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Окрім викладеного судова колегія зазначає, що з огляду на відсутність у розумінні частини 1 статті 26 Закону України Про залізничний транспорт та статті 129 Статуту залізниць України належного доказу існування підстави для застосування до відповідача штрафних санкцій за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній № №51059665 від 06.08.2018р., питання щодо необхідності зменшення за клопотанням відповідача розміру таких штрафних санкцій, зокрема в контексті доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не розглядається.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України через недоведеність позовних вимог та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця.

Вирішуючи питання розподіл судових витрат, судова колегія керуються положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.02.2019р. у справі №905/2361/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центральна збагачувальна фабрика Селидівська (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Миру, 34, ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2643,00грн.

Доручити господарському суду Донецької області видати відповідний судовий наказ.

Повний текст постанови складено 20 червня 2019р.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.А. Шутенко