ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/422/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.,

за участю помічника судді Курмишевої А.Г. (за дорученням головуючого судді),

представників учасників справи:

позивача - публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" - Пономаренко А.Є. - адвокат (посвідчення від 25.07.2017 №1805),

відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" - Гойдик Т.Л. - адвокат (посвідчення від 06.10.2017 №6231/10),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державної служби геології та надр України - не з`яв.,

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" (далі - Компанія)

на рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2018 (суддя Трофименко Т.Ю.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 (головуючий суддя - Буравльов С.І., судді Мартюк А.І. і Калатай Н.Ф.)

зі справи №910/422/18

за позовом Компанії

до товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" (далі - Товариство)

про стягнення заборгованості у розмірі 10 429 226,82 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державна служба геології та надр України (далі - Служба).

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Позов було подано про стягнення 5 950 000 грн. збитків, 496 865,75 грн. - 3% річних та 3 982 361,07 грн. "інфляційних втрат".

2. Позов мотивовано тим, що відповідач на порушення своїх договірних зобов`язань за договором купівлі-продажу від 15.05.2012 №230/12 (далі - Договір) не здійснив сплату грошових коштів у розмірі 5 950 000 грн. Відтак згадана сума коштів, за доводами позивача, є неодержаним доходом (упущеною вигодою), яку він міг би одержати в разі дотримання відповідачем умов вказаного договору.

Короткий зміст рішень судових інстанцій

3. Рішенням господарського суду міста Києва від 29.05.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019, у задоволенні позову відмовлено повністю.

4. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих розірванням договору купівлі-продажу, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони начебто спричинених відповідачем збитків, факт понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 5 950 000 грн. Заявлена позивачем до стягнення сума коштів, що являє собою несплачену відповідачем вартість частки за Договором, пов`язана з невиконанням зобов`язання за Договором та не вважається збитками в розумінні норм Цивільного кодексу України і, відповідно, не є ні упущеною вигодою, як зазначає позивач, ні реальними збитками, як вважає відповідач.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

5. У касаційній скарзі до Верховного Суду Компанія, посилаючись на те, що рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції є такими, що прийняті з порушенням норм матеріального права та з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить: скасувати рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі №910/422/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Компанії.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи, наведені в касаційній скарзі

6. Судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки доказам позивача щодо обґрунтування усіх чотирьох умов відшкодування завданих збитків.

7. Разом із позовною заявою Компанією було подано висновок науково-правової експертизи, виконаної на запит Компанії у відповідності із Законом України "Про наукову і науково-технічну експертизу", затверджений Радою науково-правових експертиз при Інституті держави і права ім. В.М. Корецького від 04.10.2017 №126/102-е (далі - Висновок експерта). Водночас судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не зазначено жодного аргументу як підстави відмови у прийнятті Висновку експерта як доказу і йому не надано ніякої правової оцінки, а також відсутні мотиви відхилення інших доказів, наданих Компанією на підтвердження своїх позовних вимог, що є грубим порушенням норм процесуального права.

8. Суди попередніх інстанцій дійшли невірних висновків стосовно необґрунтованості розміру збитків, законності їх сплати товариством з обмеженою відповідальністю "Авант трейд лімітед". Також судами попередніх інстанцій неправильно застосовано частину першу статті 528 Цивільного кодексу України.

9. Враховуючи характер спірних правовідносин, Компанія вправі вимагати відшкодування збитків у повному обсязі вартості проданої частки за цінами на момент вимоги, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних.

Доводи інших учасників справи

10. У відзиві на касаційну скаргу Товариство зазначає, що доводи касаційної скарги не підтверджуються фактичними обставинами справи, не визначають, які саме норми матеріального та процесуального права порушені судами першої та апеляційної інстанції у прийнятті рішень зі справи №910/422/18, зокрема вказує, що: позивачем невірно застосовані норми матеріального права при визначенні способу захисту порушеного права; упущена вигода, заявлена до стягнення в межах розгляду справи №910/422/18, є необґрунтованою зі сторони позивача, оскільки сам позивач не довів наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення як необхідної умови для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди; позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, понесення збитків, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та понесеними позивачем збитками в розмірі 5 950 000 грн., що, в свою чергу, вказує на неправильне обрання позивачем способу захисту свого порушеного права, та просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 - без змін.

11. Від Служби відзив на касаційну скаргу не надходив.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

12. 28.11.2000 Полтавським державним геологічним підприємством "Полтаванафтогазгеологія" (яке реорганізовано у дочірнє підприємство НАК "Надра України" "Полтаванафтогазгеологія") та закритим акціонерним товариством "Девон" (яке змінило найменування на приватне акціонерне товариство "Девон") укладено договір № 1-Д21/008/2000 про спільну інвестиційну та виробничу діяльність на геологічне вивчення з дослідно-промисловою експлуатацією і промисловою розробкою Сахалінського родовища (далі - Інвестиційний договір).

13. Додатковою угодою від 30.07.2007 № 5 до інвестиційного договору було включено Компанію до складу учасників та викладено згаданий договір у новій редакції, за умовами якої:

- предметом цього договору є спільна діяльність учасників з метою геологічного вивчення, дослідно-промислової розробки ділянки надр на певній території в межах програми робіт спільної діяльності (пункт 1.1);

- розміри часток учасників визначено у таких пропорціях: товариство з обмеженою відповідальністю "Девон" - 60%, Компанія - 35% та дочірнє підприємство НАК "Надра України" "Полтаванафтогазгеологія" - 5% (пункти 4.1, 4.2, 4.3).

14. 15.05.2012 Компанією (далі - продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" (правонаступником якого є Товариство; далі - покупець) укладено Договір, відповідно до умов якого:

- продавець підтверджує, що станом на дату укладення даного договору частка продавця у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за Інвестиційним договором становить - 35 % (пункт 1);

- продавець передає покупцю, а покупець з дати укладення цього договору набуває право власності на частку продавця у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників) за договором про спільну діяльність у розмірі 35 % (пункт 2);

- ціна продажу частки за цим договором без урахування ПДВ становить 11 500 000 грн., сума ПДВ 2 300 000 грн., разом з ПДВ 13 800 000 грн. і сплачується покупцем продавцю протягом 30 банківських днів з дати підписання цього договору (пункт 3).

15. Рішенням господарського суду міста Києва від 03.11.2014 у справі №910/19411/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.01.2015, позов Компанії до товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" про розірвання Договору задоволено повністю, Договір розірвано. Згаданим рішенням встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік" не виконало зобов`язання щодо повної сплати грошових коштів у сумі 13 800 000 грн. у строк, передбачений умовами Договору, сплатило лише 7 850 000 грн., що надає позивачу право вимагати розірвання Договору.

16. Рішенням господарського суду міста Києва від 14.09.2016 у справі №910/10308/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 15.03.2017, відмовлено заступнику прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Державної служби геології та надр України, Компанії в задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Деррік", приватного акціонерного товариства "Девон", закритого акціонерного товариства "Видобувна компанія "Укрнафтобуріння" про визнання права власності Компанії на частку в розмірі 35% у спільній частковій власності за Інвестиційним договором вартістю 13 800 000 грн.

17. Предметом спору в цій справі є стягнення грошових коштів за Договором у розмірі 5 950 000 грн., яку позивач визначає як збитки у вигляді упущеної вигоди, котру він міг би отримати в разі дотримання відповідачем умов згаданого договору.

18. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що:

- позивачем не доведено складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих розірванням договору купівлі-продажу, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинених відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 5 950 000 грн.;

- позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у розмірі 5 950 000 грн. у разі належного виконання зобов`язання, а також вжиття кредитором заходів для їх одержання, що є необхідним при заявленні до стягнення упущеної вигоди;

- розірвання договору, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не виключає проведення сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до розірвання угоди, а також не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку;

- відтак правовідносини сторін даного спору щодо проведення розрахунків, що виникли у зв`язку з укладенням Договору, регулюються відповідними нормами зобов`язального права, незважаючи на розірвання відповідного договору;

- заявлена позивачем до стягнення сума коштів, що являє собою несплачену відповідачем вартість частки за Договором, є наслідком невиконання зобов`язання за Договором та не свідчить про наявність збитків у розумінні норм Цивільного кодексу України і, відповідно, не є ні упущеною вигодою, ні реальними збитками;

- у задоволенні позовних вимог про стягнення "інфляційних витрат" та 3% річних, слід відмовити, оскільки ці вимоги є похідними від основної вимоги.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

19. Цивільний кодекс України:

- особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22);

- збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода; частина друга статті 22);

- боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (частина перша статті 653);

- розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (частина друга статті 653);

- при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (частина четверта статті 653);

20. Господарський кодекс України:

- учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено (частина перша статті 224);

- під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (частина друга статті 224);

- до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною (частина перша статті 225).

21. Частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України):

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

22. Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Статтею 22 Цивільного кодексу України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи припис частини четвертої статті 623 Цивільного кодексу України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але й підтвердити їх документально. При визначенні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Отже, підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком неотримання позивачем доходу, на який він розраховував.

23. Врахувавши наведені законодавчі приписи та встановивши, що: позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення як необхідної умови застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих розірванням Договору, оскільки позивачем не доведено об`єктивну та суб`єктивну сторони спричинення відповідачем збитків, понесення збитків, причинно-наслідковий зв`язок між діями та понесеними позивачем збитками в розмірі 5 950 000 грн.; позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження можливості реального отримання доходів у розмірі 5 950 000 грн. у разі належного виконання зобов`язання, а також вжиття кредитором заходів для їх одержання, що є необхідним при заявленні до стягнення упущеної вигоди; заявлена позивачем до стягнення сума коштів, що являє собою несплачену відповідачем вартість частки за Договором, є наслідком невиконання зобов`язання за Договором та не свідчить про наявність збитків у розумінні норм Цивільного кодексу України і, відповідно, не є ні упущеною вигодою, ні реальними збитками, - суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що підстави для задоволення позову відсутні.

24. Доводи касаційної скарги, стосовно того, що судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових актах не зазначено жодного аргументу як підстави відмови у прийнятті Висновку експерта як доказу і йому не надано ніякої правової оцінки, не можуть слугувати підставою для скасування прийнятих судових актів, оскільки: за приписами частини першої статті 108 ГПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону, аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі; однак наданий Компанією Висновок експерта не відповідає вказаній нормі ГПК України, оскільки не стосується аналогії права (закону) та змісту норм іноземного права. Крім того, відповідно до частини першої статті 109 ГПК України висновок експерта у галузі права не є доказом, має допоміжний (консультативний) характер і не є обов`язковим для суду.

25. Інші доводи касаційної скарги стосуються з`ясування обставин, вже встановлених судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі і спростовуються наведеним в оскаржуваних судових рішеннях зі справи. Водночас касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 300 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

26. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

27. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

28. Звертаючись з касаційною скаргою, позивач не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів такого неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, яке тягло б за собою наслідки у вигляді скасування прийнятих судових рішень.

29. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Компанії залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення і постанову попередніх судових інстанцій - без змін за відсутності передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

30. Понесені позивачем судові витрати зі справи покладаються на позивача, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Надра України" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.02.2019 у справі № 910/422/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов