ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа № 916/1069/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

при секретарі судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників:

позивача: ОСОБА_1 .О., згідно довіреності №4368 від 26.03.2019р.

відповідача: Касьян А.О., згідно довіреності №1855 від 04.12.2018р.,

дослідивши матеріали справи №916/1069/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 18) в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська,39) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (67801, Одеська область, смт.Овідіопіль, вул. Тараса Шевченка, 169) про стягнення 29123,90грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що ПАТ «Укртелеком» є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, у т.ч. тим, що мають установлені пільги з їх оплати. Так, позивач вказує, що Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22.10.1993р. №3551-XII, Законом України «Про жертви нацистських переслідувань» від 23.03.2000р. №1584-ІІІ, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991р. №796-ХІІ, Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус» від 24.03.2008р. №203/98-ВР та Законом України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. №2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку категорій осіб, визначених цими законами. Позивач зазначає, що з січня 2018р. по січень 2019р. надавав послуги пільговим категоріям абонентів. Відповідно до актів, розрахунків сума заборгованості становить 29123,90грн., які підлягають відшкодуванню відповідно до законодавства. позивач вказує, що щомісячно надсилав відповідачу акти звіряння щодо надання пільг з послуг зв`язку, а відповідач в совою чергу відмовлявся їх приймати та підписувати, посилаючись на відсутність фінансування з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою та неможливість здійснювати сплату компенсації за надані пільги. Посилаючись на положення ст.ст.87, 102, пп.б п.4 ч.1 ст.89, ч.2 ст.97 Бюджетного кодексу України, п.п.2, 3, 5, 6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, позивач вважає наявним у відповідача обов`язку здійснювати відшкодування вартості наданих позивачем послуг пільговим категоріям громадян у спірний період.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 26.04.2019р. за вх.№8464/19, де вказує, що зазначення позивачем про те, що покладання на УСЗН обов`язків зі сплати відповідних витрат з посиланням на норми Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2002р. №256, є хибним, оскільки даний нормативно-правовий акт є похідним, носить підзаконний характер і має обмежену сферу правового регулювання - механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг за рахунок субвенцій з державного бюджету. Відповідач відмічає, що ст.102 Бюджетного кодексу України передбачено вичерпний перелік субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту, серед яких відсутня субвенція на надання компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, між тим, Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» субвенція з Державного бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) не була передбачена. Звідси, відповідач вважає, що обов`язковою умовою поширення компетенції УСЗН на здійснення компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, зокрема, виконання ролі головного розпорядника коштів, та юридичним фактом, що є підставою для виникнення відповідних правовідносин, є передбачення в Законі України «Про державний бюджет України на 2018 рік» субвенції з Державного бюджету України місцевим бюджетам, тоді як відсутність відповідної норми унеможливлює застосування механізму, визначеного Порядком, та набуття статусу головного розпорядника коштів, також визначеного Порядком. Таким чином, як відзначає відповідач, в силу ст.ст.170, 176 ЦК України, у нього відсутня компетенція щодо надання компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій в рамках механізму, визначеного Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., з огляду на що вчинення позивачем дій щодо надання позивачем телекомунікаційних послуг не створює в УСЗН жодних обов`язків щодо їх відшкодування.

Крім того, відповідач відмічає, що на адресу УСЗН систематично, в термін не надходили відповідні акти звірки розрахунків позивача, які були складені, підписані в односторонньому порядку та надіслані відповідачу лише після відкриття провадження у даній справі. Зауважує відповідач і на тому, що додані позивачем до позову розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг не враховують, що деяким особам послуги не могли бути надані через те, що вони померли.

У судовому засіданні 03.06.2019р. судом постановлено протокольну ухвалу про задоволення клопотання позивача від 03.06.2019р. за вх.№11203/19 про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позов, прийнято до розгляду відповідь на відзив від 03.06.2019р. за вх.№10975/19.

Так, у відповіді на відзив від 03.06.2019р. за вх.№10975/19 позивач наголошує на тому, що п.2 Постанови №256 визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті АРК, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського АРК і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі. При цьому, згідно п.3 Порядку №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. Так, єдиним органом, який веде персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003р. №117 по Овідіопольському району є саме Управління соціального захисту населення Овідіопольської РДА. Так, відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (уповноважені органи) організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей. Іншого розпорядника коштів місцевих бюджетів, до повноважень якого було б віднесено повноваження щодо фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення видатків на оплату пільг послуг зв`язку, рішенням органів місцевого самоврядування Овідіопольського району не визначено. На думку позивача, відсутність іншого розпорядника коштів місцевого бюджету не передбачає звільнення уповноваженого органу від відшкодування передбачених законодавством витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, які виникають безпосередньо із законів України та не залежать від їх фінансування. Також позивач вважає, що відсутність у місцевому бюджеті видатків на пільги з послуг зв`язку не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання зі сплати компенсацій та пільг.

Позивач зазначає, що щомісячно в терміни надсилав відповідачу списки пільговиків за формою 2-пільга та акти звірки, однак, відповідач в порушення Постанови №117 не проводив звірку інформації, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходила від позивача, хоча відповідну інформацію щодо кожного пільговика повинен фіксувати в Реєстрі осіб, які мають право на пільги, і не був позбавлений можливості її перевірити. Ніяких доказів того, що заявлені позивачем суми не відповідають дійсним відповідач не надавав в строк, у зв`язку з чим позивач вважає, що заявлена сума позову підлягає сплаті в повному розмірі.

У запереченні від 03.06.2019р. за вх.№10967/19 відповідач вказує, що у зв`язку з обмеженням коштів у 2018 році фінансування здійснювалось на першочергові витрати захищених видатків районного бюджету. Враховуючи те, що Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» субвенція з Державного Бюджету України місцевим бюджетам на надання пільг з телекомунікаційних послуг (послуг зв`язку) не була передбачена, управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації не мало право укладати угоду та компенсувати витрати за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій. Відповідач вважає, що ПАТ «Укртелеком» в особі Одеської філії ПАТ «Укртелеком» не доведено наявності в УСЗН компетенції діяти відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету в частині надання у 2018 році компенсації витрат за надання послуг зв`язку (телекомунікаційних послуг) громадянам пільгових категорій, як і наявності статусу головного розпорядника коштів із зазначених виплат, з підстав чого вбачає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 17.04.2019р. відкрито провадження у справі №916/1069/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 26.04.2019р. о 14год.50хв.

У судовому засіданні 26.04.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 03.06.2019р. об 11год.00хв.

У судовому засіданні 03.06.2019р. оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 18.06.2019р. об 11год.40хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

На підтвердження позовних вимог позивач подав розрахунки заборгованості за надані пільговикам послуги з січня по грудень 2018р. по особовим рахункам №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_1 (51-7000100), 001001 (00-7000700), 003001 (68-7000300).

Також позивач подав до справи в односторонньому порядку ним підписані акти звірки розрахунків між ОФ ПАТ «Укртелеком» та Управлінням соціального захисту населення Овідіопольської райдержадміністрації за встановлення та користування телефонами станом на 01.02.2018р., 01.03.2018р., 01.04.2018р., 01.05.2018р., 01.06.2018р., 01.07.2018р., 01.08.2018р., 01.09.2018р., 01.10.2018р., 01.11.2018р., 01.12.2018р., 01.01.2019р.

Листами №№987, 988, 989 від 18.01.2018р., №№1031, 1032, 1033 від 16.02.2018р., №№1093, 1094, 1095 від 19.03.2018р., №№1208, 1209, 1210 від 16.04.2018р., №1391 від 26.06.2018р., №№1393, 1395 від 29.06.2018р., №1450 від 19.07.2018р., №1494 від 06.08.2018р., №1582 від 18.09.2018р., №1639 від 09.10.2018р., №1684 від 06.11.2018р., №1718 від 06.12.2018р. позивач супроводжував на адресу відповідача списки пільговиків форма №2-пільга за грудень 2017р., січень 2018р., лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2018р., акти звіряння станом на 01.08.2018р., 01.09.2018р., 01.10.2018р., 01.11.2018р., 01.12.2018р., 01.01.2019р.

На підтвердження надсилання відповідачу вищевказаних листів позивач подав до справи описи вкладення у цінний лист від 02.02.2018р., від 06.03.2018р., від 05.04.2018р., від 10.05.2018р., від 12.07.2018р., від 26.07.2018р., від 09.08.2018р., від 21.09.2018р., від 17.10.2018р., від 08.11.2018р., від 13.12.2018р., рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, фіскальні чеки від 02.02.2018р., від 06.03.2018р., від 05.04.2018р., від 10.05.2018р., від 12.07.2018р., від 26.07.2018р., від 09.08.2018р., від 21.09.2018р., від 17.10.2018р., від 08.11.2018р., від 13.12.2018р.

За поданими позивачем розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням послуг пільговим категоріям населення у грудні 2017р., січні-грудні 2018 р. сума невідшкодованих витрат позивача на такі послуги складає 29123,90грн.

Як вбачається із поданих відповідачем повідомлень про громадян, які померли за червень 2017р., березень 2018р., травень 2018р., жовтень 2018р. для зняття з обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги, включені позивачем до розрахунків особи померли, а саме: ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_6 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Проаналізувавши доводи відповідача щодо відсутності у нього бюджетного фінансування на подібні видатки, що, на його думку, звільняє його від обов`язку сплачувати компенсаційну вартість на надані позивачем послуги пільговикам, суд зазначає про наступне.

Так, згідно зі статтею 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

За змістом ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

ПАТ Укртелеком надає телекомунікаційні послуги категоріям споживачів на пільгових умовах відповідно до п.19 ч.1 ст.12, п.10 ч.1 ст.13, п.18 ч.1 ст.14, п.20 ч.1 ст.15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; п.18 ст.6-1, п.10 ст.6-2, п.17 ст.6-3, п.19 ст.6-4 Закону України Про жертви нацистських переслідувань; п.11 ст.20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, п.6 ч.1 ст.6 Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, п.4 ч.3 ст.13 Закону України Про охорону дитинства.

Відповідно до п.3 ст.63 Закону України „Про телекомунікації телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Як передбачено п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затв. Постановою КМУ №295 від 11.04.2012р., установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Закон України Про телекомунікації та Правила не передбачають жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі.

Вказані вище положення законодавства закріплюють реалізацію державних соціальних гарантій певним категоріям громадян; визначеному законодавчо обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, відповідає обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість наданих послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно ч.6 ст.48 БК України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

За змістом пп.б п.4 ч.1 ст.89, ст.102 БК України до видатків місцевих бюджетів належать видатки на відшкодування вартості послуг зв`язку, які надані тим категоріям громадян, яким державою надані пільги з їх оплати, що здійснюється за рахунок субвенцій з Державного бюджету України на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За ч.1 ст.91 Бюджетного Кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема видатки на: соціальний захист та соціальне забезпечення, місцеві програми соціального захисту окремих категорій населення; пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю І групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

На виконання вимог ст.102 БК України постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117 Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Згідно п.5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р., Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами - надавачами відповідних послуг і надсилають їх фінансовим органам райдержадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення): до 22 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Фінансові органи районних держадміністрацій, виконкомів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення) на підставі актів звіряння, зазначених у пункті 5 цього Порядку, щомісяця готують реєстри нарахованих сум та подають їх Міністерству фінансів Автономної Республіки Крим, фінансовим органам обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, управлінням Державної казначейської служби в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі: до 25 числа місяця, що настає за звітним, - щодо пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування). Інформація про фактично нараховані за звітний період суми подається як в цілому, так і за розрахунками, не проведеними згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. N20 (п.6 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.).

Відповідно до п.8 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затв. Постановою КМУ №256 від 04.03.2002р. отримані місцевими бюджетами суми субвенцій перераховуються протягом одного операційного дня на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють у п`ятиденний строк розрахунки з постачальниками відповідних послуг і ведуть облік за видами пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу; компенсації особам, які згідно із статтями 43 і 48 Гірничого закону України мають право на безоплатне отримання вугілля на побутові потреби, але проживають у будинках, що мають центральне опалення; компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; пільг з послуг зв`язку, зокрема безпроводового доступу до телекомунікаційної мережі з придбанням відповідних стаціонарних абонентських терміналів, та інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків та зубопротезування).

Таким чином, відповідач є особою відповідальною за компенсацію пільг.

Позивач є суб`єктом господарювання, який надає телекомунікаційні послуги споживачам за встановлену плату, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до частини другої статті 3 Господарського кодексу України.

Відповідач як розпорядник коштів на відшкодування вартості послуг зв`язку, наданих тим категоріям громадян, яким державою передбачені пільги з їх оплати, зобов`язаний здійснювати розрахунки з надавачами таких послуг.

Згідно з частинами першою та другою статті 509, частинами третьою та четвертою статті 11 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

У цивільних відносинах держава діє на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

З огляду на вказане вище, у позивача, який надав послуги зв`язку особам, що згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, виникло цивільне право на відшкодування частини вартості таких послуг зв`язку за рахунок держави як платника, а у відповідача як органу, через який діє держава у цих відносинах, обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані послуги.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 06.06.2018р. по справі №911/1541/17, постанові від 17.04.2018р. у справі №911/4249/16.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006р. №3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), а саме, у справі «Кечко проти України», ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак, свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п.23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

В рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005р. у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» та від 30.11.2004р. у справі «Бакалов проти України» також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (п.п.48, 40 цих рішень відповідно).

Крім того, відповідно до п.1 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги затвердженого постановою КМУ від 29.01.2003 р. №117 єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги (далі - реєстр), - автоматизований банк даних, створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із законами України (далі - пільговики), отримують соціальні стипендії, державну допомогу постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей. Реєстр складається з баз даних Мінсоцполітики, Міністерства соціальної політики Автономної Республіки Крим, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій, структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Згідно з п.2 Положення до Реєстру вноситься така інформація, зокрема, про пільговиків - прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць, рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті) (далі - реєстраційний номер облікової картки платника податків), адреса зареєстрованого місця проживання (за рішенням комісій, утворених місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідно до пункту 4 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995р. №848, адреса фактичного місця проживання), склад сім`ї, характеристика житла, реквізити паспорта громадянина України та документа, що підтверджує право на пільги, а також категорія пільговика, перелік пільг, на які він має право, інформація про те, якими пільгами фактично користується.

Пунктом 3 Положення визначено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи): організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в пункті 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для контролю відомостей, які подаються підприємствами та організаціями, що надають послуги, для розрахунків за надані пільговикам послуги, і проведення виплати соціальних стипендій та державної допомоги постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей; ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки згідно з формою "1 - пільга", в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відповідно до пунктів 10, 11 Положення підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга". Уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає: реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою "5-пільга" та реєстр розрахунків згідно з формою "7-пільга"; акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга".

Вимоги даного Положення виконано позивачем, однак, проігноровані відповідачем.

Згідно зазначеного Положення відповідач зобов`язаний був: щомісяця звіряти інформацію, що міститься в автоматизованому Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не проводити розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, скласти реєстр погашення заборгованості перед підприємствами та організаціями, що надають послуги, згідно з формою 5-пільга та реєстр розрахунків згідно з формою 7- пільга, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою 3- пільга; до 15 числа подавати фінансовим органам районних у містах держадміністрацій, виконавчих органів міських рад, акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою 3-пільга.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 року № 535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 року за № 1172/14439, затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга», за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів ОВБ або ТХТ-формату.

Твердження відповідача стосовно ненадсилання йому позивачем щомісячно листів зі списками пільговиків за формою 2-пільга та актів звірки спростовуються наявними в матеріалах справи описами вкладення у цінні листи та фіскальними чеками.

При цьому, відповідач не підписував акти звірки, не розглядав та не обробляв належним чином розрахунки, які надавалися позивачем.

Отже, на думку суду, не підписання відповідачем актів звіряння взаємних розрахунків, не звільняє останнього від обов`язку сплати заборгованості за надані позивачем послуги.

Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов`язковості укладення договору про відшкодування витрат за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян, оскільки зобов`язання сторін у цій справі виникають безпосередньо із законів України, які визначають правову підставу, в цьому випадку для оператора телекомунікаційних послуг, надавати послугу на пільговій умові певним категоріям осіб.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Згідно ч.2 ст. 617 ЦК, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Встановлене законами України і гарантоване Конституцією України право окремих категорій громадян на пільги з оплати послуг зв`язку не може бути порушеним шляхом звуження змісту та обсягу визначених прав, тому позивач не вправі відмовити у наданні пільг зв`язку певним категоріям громадян. У зв`язку з цим Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації як єдиний уповноважений орган повинно відповідати за зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону. Тому недофінансування відповідача коштами субвенцій з державного бюджету не є підставою для його звільнення від виконання зобов`язань перед позивачем щодо компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільговій основі.

З врахуванням наданих відповідачем списків померлих осіб, яким позивачем нараховано вартість послуги вже після їх смерті, суд здійснив власний розрахунок належних до відшкодлування відповідачем на користь позивача послуг шляхом віднімання від суми нарахованих послуг за кожний місяць сум заборгованості, що виведені позивачем стосовно ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ), ОСОБА_4 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ), ОСОБА_6 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ), з врахуванням дат їх смерті.

Так, помилкове включення позивачем до списків пільговиків, що користувались телефонними послугами, вищевказаних осіб призвело до неправомірного включення до суми нарахованої до стягнення з відповідача компенсації в сумі 1046,17грн., з огляду на що дійсна сума компенсації складає 28077,73грн., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

За попереднім розрахунком позивача сума судових витрат, які він поніс у зв`язку з розглядом даної справи складає: судовий збір в розмірі 1921грн.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають судом частковому задоволенню, сплачений ним судовий збір в сумі 1921грн. підлягає частковому відшкодуванню останньому за рахунок відповідача, а саме в сумі 1852грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська,39, ) до Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (67801, Одеська область, смт. Овідіопіль, вул. Тараса Шевченка, 169, ) про стягнення 29123,90грн. заборгованості.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Овідіопольської районної державної адміністрації (67801, Одеська область, смт. Овідіопіль, вул. Тараса Шевченка, 169, ) на користь Публічного акціонерного товариства Укртелеком (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, 18, ) в особі Одеської філії ПАТ Укртелеком (65023, м. Одеса, вул. Коблевська,39, ) 28077 (двадцять вісім тисяч сімдесят сім) грн. 73коп. заборгованості, 1852 (одну тисячу вісімсот п`ятдесят дві) грн. судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні решти частини позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 червня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук