УХВАЛА

м. Київ

20.06.2019Справа № 910/28745/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянувши скаргу фізичної особи-підприємця Сусловської Таїсії Євгенівни, м. Херсон,

на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни щодо виконання наказу

у справі № 910/28745/15

за позовом фізичної особи-підприємця Сусловської Таїсії Євгенівни , м. Херсон,

до приватного підприємства "Кондитерський магазин", м. Київ,

про стягнення 668 035 грн.,

за участю представника

стягувача - Москаленка І.О. (адвокат, ордер серія КВ№221027)

боржника - не з`явився

суб`єкт оскарження - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Сусловська Таїсія Євгенівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з приватного підприємства "Кондитерський магазин" (далі - Підприємство) вартості невід`ємних поліпшень орендованого приміщення, здійснених за рахунок позивача, за договором оренди нерухомого майна від 07.09.2012 № 1 (далі - Договір), у сумі 668 035 грн.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2019 № 910/28745/15, позов задоволено повністю.

21.06.2016 Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази на виконання судового рішення.

27.05.2019 від Сусловської Т.Є. до суду надійшла скарга від 28.05.2019 №б/н на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни.

Про подання і призначення до розгляду на 20.06.2019 скарги повідомлено Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві (державний виконавець Шолох Г.С.) про подання скарги.

Запропоновано надати учасникам справи та державному виконавцю письмові пояснення щодо заявленої скарги з документальним підтвердженням викладених обставин.

В судовому засіданні представник стягувача скаргу підтримав.

Представники боржника і державний виконавець у судове засідання не з`явились.

Відповідно до частин першої та другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Матеріали справи містять рекомендовані повідомлення, які були надіслані на адресу боржника та виконавчої служби із відмітками про їх вручення.

Матеріалами скарги встановлені наступні обставини.

Наказ суду від 21.06.2016 №910/28745/15 виконується у зведеному виконавчому провадженні № 52099927 Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Закон України «Про виконавче провадження» установлює правило, згідно з яким рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 цього Закону).

Положення статті 339 ГПК України, визначають, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Наведені норми права є підставою для висновку, що ГПК України та Закон України «Про виконавче провадження» передбачають порядок оскарження лише рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час примусового виконання ними судових рішень і лише до судового органу, який видав виконавчий документ.

Постановою Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 14.07.2016 було відкрито виконавче провадження № 51660796, яке було приєднано у зведене виконавче провадження № 51723914 та виконавче провадження № 52099927.

Постановою про арешт майна боржника від 23.10.2016 року звернуто стягнення на кошти на рахунку боржника.

25.11.2016 постановою про арешт коштів боржника вирішено зупинити провадження у справі відповідно до п.13 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» до 01.02.2017.

Постановою від 21.12.2016 року поновлено виконавче провадження.

У зв`язку з відновленням судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, виконавчою службою 23.12.2016 винесено постанову про повернення виконавчого документу.

На підставі постанови начальника Деснянського РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві від 23.12.2016 ВП№51660796 скасовано постанову про повернення виконавчого документу і винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

20.03.2018 слідчим суддею Деснянського районного суду міста Києва постановлено ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів; надано старшому слідчому СВ Деснянського УП ГУНП у місті Києві Мізюку Андрію Віталійовичу тимчасовий доступ до оригіналів матеріалів зведеного виконавчого провадження № 52099927, що перебувають у володінні посадових осіб Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, з можливістю їх вилучення. Строк дії ухвали визначений - один місяць з дня її постановлення.

Доказів не надання доступу до оригіналів матеріалів зведеного виконавчого провадження № 52099927 у визначений судовим рішенням слідчого судді строк господарському суду не надано.

Доказів продовження строку доступу до оригіналів матеріалів зведеного виконавчого провадження № 52099927 господарському суду також не надано.

17.05.2019 стягувач звернувся до державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни із заявою про повернення виконавчого документа у межах виконавчого провадження № 51660796 стягувачу, яка станом на день звернення до суду залишилась без задоволення.

На виконання запиту начальника слідчого відділення Деснянського ЧП ГУ НП у місті Києві №1-16-1902/125/49-2019 від 15.05.2019 «Про надання інформації та копій документів» державний виконавець направив зведене виконавче провадження № 52099927 до СВ Деснянського УП ГУ НП України в місті Києві, які 21.05.219 отримані останнім.

Оцінюючи подані докази, суд дійшов до висновку про задоволенні скарги з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону

Завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Виконавчі дії - це заходи примусового виконання.

Відповідно до частин 1-2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Відповідно до приписів статті 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону (частина 1).

Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень (частина 2).

Забороняється проведення огляду, розголошення, витребування чи вилучення документів виконавчого провадження, крім випадків, передбачених законом

Зазначена заборона не поширюється на випадки проведення перевірок органів державної виконавчої служби та діяльності приватних виконавців, а також проведення перевірок законності виконавчого провадження в порядку, визначеному Міністерством юстиції України (частина 4).

Відповідно до статті 159 Кримінального процесуального кодексу України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Пунктом 7 частини статті 164 встановлено, що строк дії ухвали, який не може перевищувати одного місяця з дня постановлення ухвали.

Згідно зі статтею 165 Кримінального процесуального кодексу України 1. Особа, яка зазначена в ухвалі слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів як володілець речей або документів, зобов`язана надати тимчасовий доступ до зазначених в ухвалі речей і документів особі, зазначеній у відповідній ухвалі слідчого судді, суду (частина 1).

Зазначена в ухвалі слідчого судді, суду особа зобов`язана пред`явити особі, яка зазначена в ухвалі як володілець речей і документів, оригінал ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів та вручити її копію. (частина 2).

Особа, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і оригіналів або копій документів, зобов`язана залишити володільцю речей і оригіналів або копій документів опис речей і оригіналів або копій документів, які були вилучені на виконання ухвали слідчого судді, суду (частина 3).

На вимогу володільця особою, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, має бути залишено копію вилучених оригіналів документів. Копії документів, які вилучаються або оригінали яких вилучаються, виготовляються з використанням копіювальної техніки, електронних засобів володільця (за його згодою) або копіювальної техніки, електронних засобів особи, яка пред`являє ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів (частина 4).

Відповідно до статті 166 цього Кодексу У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями цього Кодексу з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів. (частина1).

За відсутності правових підстав визначених статтею 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та наведених положень Кримінального процесуального кодексу України з урахуванням закінчення строку дії ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів від 20.03.2018 станом на 21.05.2019 матеріали виконавчого провадження передані незаконно.

За таких обставин вимоги скарги в частині визнання неправомірними дії державного виконавця про передачу виконавчого провадження та про зобов`язання державного виконавця звернутись до органу національної поліцію про повернення виконавчого провадження виконавчій службі є законною і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Скаржник зазначає, що законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

При цьому здійснення державним виконавцем комплексу дій, які визначені законом, будуть вважатися належними у разі вжиття останнім усіх необхідних (можливих) заходів у їх передбаченій нормативно-правовим актом певній послідовності для повного виконання виконавчого документу у встановлені законом строки, з дотриманням прав учасників виконавчого провадження - стягувача та боржника.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, який зареєстровано в Мінюсті 02.04.2012 за № 489/20802 з подальшими змінами вказують на відсутність нормативного регулювання строку прийняття рішення виконавцем для повернення виконавчого документу за заявою стягувача.

Водночас норми Закону та Інструкції встановлюють одноденний термін - «не пізніше наступного робочого дня» для прийняття рішень щодо відкриття виконавчого провадження, - щодо стягнення виконавчого збору, щодо передачі виконавчого провадження, тощо.

Так, зокрема такий строк визначено частиною п`ятою статті 26, а також статтями 8, 9, 13, 19 вказаного Закону.

Крім того, Інструкцією визначено таке.

Пункт 8 Розділу 3. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Пункт 16. За наявності підстав для закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа виконавчий документ виводиться із зведеного виконавчого провадження за постановою виконавця про виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження.

Пункт 20. Повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пункт 1 Розділу 5. У випадку, передбаченому абзацом першим пункту 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження заяви стягувача виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю, зазначеному у заяві стягувача. Відповідно до 5. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У випадку, передбаченому абзацом третім пункту 13 розділу ІХ цієї Інструкції, приватний виконавець не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа виносить постанову про передачу виконавчого документа відповідному органу державної виконавчої служби із врахуванням вимог статті 24 Закону.

За таких обставин право стягувача на повернення виконавчого документа аз його заявою кореспондується з обов`язком виконавця у строк, що не перевищує строк для відкриття виконавчого провадження, прийняти рішення про повернення виконавчого документа.

Відповідно до положень статті 28 Закону, документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За таких обставин державний виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви стягувача.

Оскільки згідно до штапму відділу ДВС заява надійшла до відділу 17.05.2019 (вх.№11978) /п`ятниця/ то повернення мало б відбутись 20.05.2019 /понеділок/.

Відповідно до змісту ст.326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно із ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Термін «негайно» у розумінні рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1988 р. у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства» с виправданим, якщо строк триває до 4-х днів.

Бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, тобто не вчинення дій, які особа повинна була і могла вчинити, в даному випадку на виконання Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене дії державного виконавця під час примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 21.06.2016 №910/28745/15 про стягнення з приватного підприємства "Кондитерський магазин" на користь фізичної особи-підприємця Сусловської Таїсії Євгенівни 66 8035 грн. вартості невід`ємних поліпшень орендованого приміщення та 10 020,53 грн. судового збору за подання позовної заяви та наказ від 21.06.2016 №910/28745/15 про стягнення з приватного підприємства "Кондитерський магазин" на користь фізичної особи-підприємця Сусловської Таїсії Євгенівни витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 11 022,57 грн., суд вважає не правомірними.

Відповідно до статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

В силу приписів статті 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

З огляду на наведене, враховуючи доведеність скаржником неправомірності як в діях, так і в бездіяльності державного виконавця Шолох Ганни Сергіївни у межах зведеного виконавчого провадження № 52099927 щодо примусового виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 01.06.2016 у справі №910/28745/15, суд приходить до висновку, що скарга фізичної особи-підприємця Сусловської Таїсії Євгенівни на державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 231, 234, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1.Скаргу на дії та бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни задовольнити повністю.

2.Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни у межах зведеного виконавчого провадження № 52099927.

3.Визнати протиправними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва головного територіального управління юстиції у місті Києві Шолох Ганни Сергіївни щодо передачі оригіналів зведеного виконавчого провадження № 52099927 до СВ Деснянського УП ГУ НП України м. Києві.

4.Зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Шолох Ганну Сергіївну, а у разі її відсутності - відділ виконавчої служби, невідкладно, звернутись до СВ Деснянського УП ГУ НП України м. Києві з вимогою про повернення оригіналу зверненого виконавчого провадження № 52099927.

5.Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києва, після повернення з СВ Деснянського УП ГУ НП України м. Києві оригіналу зверненого виконавчого провадження № 52099927, невідкладно повернути стягувачу виконавчі документи без виконання.

6.Зобов`язати Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києва, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги повідомити Господарський суд міста Києва і фізичну особу-підприємця Сусловську Таїсію Євгенівну не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвала набрала законної сили 20.06.2019 та може бути оскаржена протягом десяти днів з моменту її підписання до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва.

Повне судове рішення підписано 26.06.2019.

Суддя І.Д.Курдельчук