ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 Справа № 914/343/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Мазовіти А.Б. за участю секретаря судового засідання Залицайла М.С., розглянув матеріали позовної заяви

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс», м. Львів

до відповідача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

про визнання договору оренди продовженим

за участю представників:

від позивача: Горпинюк І.Є. - представник

від відповідача: Карвацька О.Р. - представник

Обставини розгляду справи.

22.02.2019 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс», м. Львів до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів про визнання договору оренди продовженим.

Ухвалою суду від 25.02.2019 позовну заяву було залишено без руху.

01.03.2019 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» надійшла заява про усунення недоліків (вх. №9007/19 від 01.03.2019).

Ухвалою від 05.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2019.

25.03.2019 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №12688/19 від 25.03.2019).

В підготовчому засіданні 01.04.2019 було оголошено перерву до 22.04.2019.

11.04.2019 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» надійшла відповідь на відзив (вх. №15476/19 від 11.04.2019).

18.04.2019 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області надійшло заперечення на відповідь на відзив (вх. №16413/19 від 18.04.2019).

22.04.2019 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області надійшло клопотання про залучення Державної фіскальної служби України як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В підготовчому засіданні 22.04.2019 було оголошено перерву до 06.05.2019.

Ухвалою від 06.05.2019 суд продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 29.05.2019.

29.05.2019 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. №22334/19 від 29.05.2019).

29.05.2019 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області надійшло клопотання про залучення до справи правонаступника (вх. №1405/19 від 29.05.2019).

З огляду на те, що за результатами підготовчого провадження було вирішено усі необхідні завдання, стороною зазначено, що нею подано усі докази, які доводять обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд ухвалою від 29.05.2019 у задоволенні клопотання про залучення третьої особи відмовив, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.06.2019.

06.06.2019 через канцелярію суду від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області надійшов лист (вх. №23660/19 від 06.06.2019).

Сторонам роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України, заяв про відвід суду не поступало.

Суть спору та правова позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між сторонам було укладено договір оренди, відповідно до якого позивач користується нежитловими приміщеннями за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 1. Строк оренди за вказаним договором було продовжено до 30.12.2018. Позивач після закінчення строку дії договору оренди продовжував користуватись орендованими за цим договором нежитловим приміщенням, належним чином виконував свої зобов'язання за цим договором та у встановлений законом термін не отримував від орендодавця заперечень проти поновлення вказаного договору оренди на новий строк. Таким чином, договір оренди на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» є поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які ним були передбачені. Проте, відповідач не визнає договір оренди продовженим, зокрема, у лютому 2019 року та в наступних місяцях відмовився надати рахунки на сплату орендної плати. У зв'язку з наведеним, позивач звернувся до суду з вимогою визнати продовженим на строк з 31.12.2018 по 30.12.2023 на тих самих умовах договір оренди від 01.10.2003 з наступними змінами.

В судових засіданнях представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, відповідач зазначив, що власником майна було прийнято рішення щодо непродовження дії договору оренди у зв'язку із наміром використовувати орендоване майно для власних потреб. У зв'язку із забороною продовження дії договору, відповідачем було надіслано позивачу заяву від 15.01.2019 за вих. №11-03-00367 про припинення дії договору оренди, у якій повідомлялося про закінчення терміну дії договору оренди та про неможливість його продовження, а також про необхідність повернення об'єкта оренди балансоутримувачу за актом приймання-передачі.

У процесі розгляду справи суд встановив наступне.

01.10.2003 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» (орендар) було укладено договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності.

В подальшому до даного договору вносилися зміни, зокрема, договором про внесення змін від 30.12.2008 договір було викладено в новій редакції, договором про внесення змін від 27.06.2014 внесено зміни до розділів 1, 3, 10, договором про внесення змін від 27.11.2015 внесено зміни до розділів 1, 3, 10, 11.

За цим договором орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення, які розміщені в адмінбудинку митниці у місті Львові по вулиці Костюшка, 1, загальною площею 298,6 кв.м, що складаються з 1-го поверху площею 153,9 кв.м та підвалу площею 144,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Костюшка, 1 та перебувають на балансі Державної фіскальної служби України та в оперативному управлінні (користуванні) Львівської митниці ДФС.

Відповідно до п. 10.1. договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін від 27.11.2015) цей договір діє протягом 5 років з 31.12.2013 по 30.12.2018.

Згідно п. 10.4. договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін від 27.11.2015) договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, за умови відсутності попередження органу, уповноваженого управляти відповідним державним майном, до закінчення терміну дії договору оренди, щодо наміру використовувати дане державне майно для власних потреб (ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору.

За вих. №11-03-01536 від 12.03.2018, №11-03-05020 від 08.08.2018 відповідач надіслав позивачу листи про неможливість продовження дії договору оренди у зв'язку із наміром ДФС України використовувати орендоване майно для власних потреб. Вказані листи було надіслано за адресою м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 105, кв. 6.

Позивач за вих. №4/11-18 від 25.11.2018 звернувся до відповідача із заявою про продовження дії договору оренди від 01.10.2003 з наступними змінами на новий п'ятирічний строк (з 31.12.2018 по 30.12.2023).

16.01.2019 відповідач надіслав позивачу заяву від 15.01.2019 за вих. №11-03-00367 про припинення дії договору оренди, у якій повідомлялося про закінчення терміну дії договору оренди від 01.10.2003 з наступними змінами та про неможливість його продовження, а також про необхідність повернення об'єкта оренди балансоутримувачу за актом приймання-передачі. Вказана заява було надіслана за адресою м. Львів, вул. Шафарика, 1/5 (відправлення №225).

На запит представника позивача АТ «Укрпошта» листом за вих. №12.2.1-04-517 від 28.05.2019 повідомило, що відправлення №225 поступило на адресу вул. Шафарика, 1/5 18.01.2019 і було повернуто 19.02.2019 за закінченням терміну зберігання. Також додатково повідомило, що на адресу: м. Львів, вул. Шафарика, 4/5 рекомендованих відправлень не поступало.

У зв'язку з тим, що відповідач не визнає договір оренди продовженим, зокрема, у лютому 2019 року та наступних місяцях відмовився надати рахунки на сплату орендної плати, позивач звернувся до суду із позовом про визнання продовженим на строк з 31.12.2018 по 30.12.2023 на тих самих умовах договору оренди від 01.10.2003 з наступними змінами.

Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов'язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК України). Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 283 ГК України.

За приписами пункту 1 статті 763 вказаного кодексу договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється у разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- викупу (приватизації) об'єкта оренди;

- ліквідації суб'єкта господарювання - орендаря;

- загибелі (знищення) об'єкта оренди. правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі:

- закінчення строку, на який його було укладено;

- приватизації об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря);

- банкрутства орендаря;

- загибелі об'єкта оренди;

- ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Статтею 764 ЦК України встановлено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Згідно ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Як ствердив відповідач, у зв'язку із забороною продовження дії договору, ним було надіслано 16.01.2019 позивачу заяву від 15.01.2019 за вих. №11-03-00367 про припинення дії договору оренди від 01.010.2003. Також у березні та серпні 2018 року позивачу було надіслано листи про неможливість продовження дії договору оренди у зв'язку із наміром ДФС України використовувати орендоване майно для власних потреб.

Як встановлено судом, заява від 15.01.2019 за вих. №11-03-00367 про припинення дії договору оренди від 01.10.2003 була надіслана позивачу на адресу м. Львів, вул. Шафарика, 1/5.

08.01.2019 загальними зборами Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» було прийнято рішення про зміну місцезнаходження товариства та визначення нового місцезнаходження за адресою м. Львів, вул. Шафарика, буд. 4, кв. 5.

Інформація про вищевказану зміну місцезнаходження позивача була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ЄДРЮОФОПГФ), що підтверджується випискою з ЄДРЮОФОПГФ від 09.01.2019, копія якої долучена до матеріалів справи.

Листами від 11.01.2019 та від 16.01.2019 позивач повідомив відповідача про нове місцезнаходження за адресою м. Львів, вул. Шафарика, буд. 4, кв. 5.

Як вбачається із листа АТ «Укрпошта» за вих. №12.2.1-04-517 від 28.05.2019, відправлення №225 поступило на адресу вул. Шафарика, 1/5 18.01.2019 і було повернуто 19.02.2019 за закінченням терміну зберігання. Також АТ «Укрпошта» додатково повідомило, що на адресу: м. Львів, вул. Шафарика, 4/5 рекомендованих відправлень не поступало.

Доказів надсилання відповідачем позивачу заяви про припинення дії договору оренди від 01.10.2003 на адресу м. Львів, вул. Шафарика, 4/5 до матеріалів справи не долучено.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач у строк, визначений ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не був повідомлений про припинення дії договору оренди від 01.10.2003 з наступними змінами.

Як стверджував також відповідач, за вих. №11-03-01536 від 12.03.2018, №11-03-05020 від 08.08.2018 позивачу було надіслано листи про неможливість продовження дії договору оренди у зв'язку із наміром ДФС України використовувати орендоване майно для власних потреб.

Як встановлено судом, вказані листи було надіслано за адресою м. Львів, вул. Б.Хмельницького, 105, кв. 6.

27.10.2011 позивач листом від 27.10.2011 повідомляв відповідача про нове місцезнаходження за адресою м. Львів, вул. Костюшка, 1.

Інформація про вищевказану зміну місцезнаходження позивача також була внесена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань (ЄДРЮОФОПГФ), що підтверджується витягом з ЄДРЮОФОПГФ від 26.11.2015, копія якої долучена до матеріалів справи.

З огляду на наведене, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача щодо наміру власника майна використовувати майно для власних потреб та про направлення йому в місячний строк після закінчення договору оренди заяви про припинення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані поданими доказами та підлягають до задоволення.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 129 ГПК України необхідно покласти на відповідача.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області подано клопотання про залучення до справи правонаступника.

Наказом Фонду державного майна України від 06.03.2019 №232 утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях як юридичну особу публічного права, що розташоване у м. Львові, реорганізувавши шляхом злиття Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

У п. 2 вищевказаного наказу зазначено, що Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є правонаступником майна, прав та обов'язків Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Волинській області.

Регіональні відділення Фонду державного майна України, які реорганізовуються шляхом злиття, продовжують здійснювати повноваження та функції, покладені на зазначені органи, до видання наказу Фонду державного майна України про можливість забезпечення Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинськійобластях здійснення повноважень та виконання функцій.

Наказом Фонду державного майна України від 15.05.2019 №459 визначено днем початку роботи Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 15.05.2019.

Статтею 52 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Таким чином, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області слід замінити правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3 (ідентифікаційний код 42899921).

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 233, 236, 237, 241, 326, 327 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Замінити Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3 (ідентифікаційний код 42899921).

2. Позов задовольнити.

3. Визнати продовженим на строк з 31.12.2018 по 30.12.2023 на тих самих умовах договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс» (орендар), в редакції договору від 30.12.2008, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Холявкою В.Я. за реєстровим номером 6447, із наступними змінами, що вносились 27.06.2014 та 27.11.2015.

4. Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3 (ідентифікаційний код 42899921) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтинговий центр «Сервіс», м. Львів, вул. Шафарика, буд. 4, кв. 5 (ідентифікаційний код 32568886) 1 921,00 судового збору.

5. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

В судовому засіданні 10.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення складено 19.06.2019.

Суддя Мазовіта А.Б.