ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1396/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС", м. Київ
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", м. Харків
про стягнення 5911,44 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - Українець В.Б.

відповідача - Мікрюков А.О.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариства "Страхова група "ТАС", звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь кошти страхового відшкодування (основного боргу) в порядку регресу в розмірі 5315,82 грн., інфляційні втрати в розмірі 101,47 грн., 3% річних від простроченої суми страхового відшкодування в розмірі 38,01 грн., пеню в розмірі 456,14 грн. Нормативно позов обґрунтований ст.ст. 549, 625, 993 ЦК України, ст.ст. 4, 6, 27 Закону України "Про страхування", ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою суду від 16.05.2019 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 13.06.2019 о 11:00.

У судовому засіданні 13.06.2019 оголошувалась перерва до 20.06.2019 о 10:30.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував та вказував на те, що позивачем не доведено, що подія 10.09.2018 є страховим випадком і, відповідно, у АТ "СК "Мега-Гарант" не виникло зобов`язання по сплаті страхового відшкодування, оскільки не було належним чином доведено вини водія ОСОБА_1 у ДТП, у зв`язку з чим, у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 10.09.2018 в м. Олешки Олешківського району Херсонської області сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю вантажного автомобіля MAN, державний номер НОМЕР_1 , з причепом KRONE SD, державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та вантажного автомобіля SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 , що належить Товариству з обмеженою відповідальністю ТРИ СТАР, під керуванням ОСОБА_2 .

Автомобіль SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 , на момент ДТП був застрахований у Приватному акціонерному товаристві Страхова Група ТАС за Договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 33.2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Як вбачається з матеріалів справи, водіями Чернецьким Євгеном Володимировичем та ОСОБА_1 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №б/н від 10.09.2018 (європротокол).

Виходячи зі змісту вказаного повідомлення, 10.09.2018 у с. Олешки по вул. Промиловій, 1 о 15:30 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю вантажного автомобіля MAN, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та вантажного автомобіля SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Дослідивши зазначений європротокол, суд зазначає, що європротокол є заповненим обома учасниками дорожньо-транспортної пригоди у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема дорожньо-транспортної пригоди, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду №б/н від 10.09.2018 (європротокол) є належним доказом, який підтверджує факт настання дорожньо-транспортної пригоди.

10.09.2018 до ПрАТ "СГ "ТАС" звернувся страхувальник - ТОВ "ТРИ СТАР" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

21.09.2018 ПрАТ "СГ "ТАС" на підставі Рахунку СТО №SK-1806013 від 17.09.2018, складено страховий Акт №25754Р/11/2018 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 5315,82 грн.

Згідно з пп. в п. 14.11. Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018 виплата страхового відшкодування у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу (ЗТЗ) здійснюється за одним із наступних варіантів:

- безготівковим перерахунком на рахунок СТО, погодженої або рекомендованої страховиком, яка буде проводити відновлювальний ремонт ЗТЗ;

- готівкою через касу банку або безготівковим перерахунком на рахунок одержувача страхового відшкодування за умови надання документів, що підтверджують факт проведеного та оплаченого страхувальником відновлювального ремонту ЗТЗ, із наступного переліку: акт виконаних робіт, фіскальний чек та/або платіжне доручення, або інший фінансовий документ, що підтверджує факт оплати, що оформлені відповідно до чинного законодавства України. У випадку ненадання таких документів страхове відшкодування перераховується у розмірі 80% суми страхового відшкодування, решта 20% суми страхового відшкодування - виключно після надання страхувальником таких документів.

Страхове відшкодування, належне до виплати страхувальнику, ТОВ ТРИ СТАР, було перераховано у розмірі 80% суми страхового відшкодування через ненадання вищезазначених документів на момент прийняття рішення ПрАТ СГ ТАС, таким чином, розмір страхового відшкодування склав 4252,66 грн. (5315,82 грн. х 80%=4252,66 грн.).

Відповідно до п. 14.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018 у разі, якщо на дату складення страхового акту є частини страхової премії за цим договором, що неоплачені (незалежно від того, чи дата оплати минула чи ні), розмір страхового відшкодування в першу чергу направляється в рахунок сплати несплачених частин страхової премії. Частина страхового відшкодування, що залишилась, перераховується одержувачу страхового відшкодування в порядку, передбаченому цим договором.

На момент прийняття ПрАТ СГ ТАС рішення, сума несплачених страхувальником, ТОВ ТРИ СТАР, за Договором добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018 частин страхової премії склала 23551,25 грн., що підтверджується довідкою про надходження страхових платежів, страхові випадки та здійснені страхові виплати по вказаному договору.

Відповідно до п.п. 14.11, 14.4 Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018 та на підставі страхового акту №25754Р/11/2018 від 21.09.2018 вся сума страхового відшкодування в розмірі 4252,66 грн. була направлена в рахунок несплачених страхувальником, ТОВ ТРИ СТАР, частин страхової премії.

Отже, до ПрАТ "СГ "ТАС" перейшло право на отримання від ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, компенсації школи, завданої власнику застрахованого автомобіля.

Цивільно-правова відповідальність винного водія, ОСОБА_1 , на момент ДТП була застрахована в АТ СК МЕГА-ГАРАНТ, відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/004917801 від 20.08.2018 року, укладеному на вантажний автомобіль (тягач) МАN, державний номер НОМЕР_1 . Згідно з даними Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - ЦБД МТСБУ) Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ СК Ю.Ес.Ай АМ/004996624 було застраховано цивільно-правову відповідальність водія, ОСОБА_1 , на причіп KRONE SD, державний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП був причеплений до вантажного автомобіля (тягача) МАN, державний номер НОМЕР_1 . Розмір франшизи - 0,00 грн.

25.09.2018 позивачем відповідачу вручено заяву на виплату страхового відшкодування в порядку регресу від 25.09.2018 року.

Крім цього, у зв`язку із наданням страхувальником, ТОВ ТРИ СТАР, Акту виконаних робіт ТОВ Сканія Україна №SК-1808085 від 24.10.2018 та платіжного доручення ТОВ ТРИ СТАР №41379 від 25.10.2018 про сплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого вантажного автомобіля SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 в розмірі 5315,82 грн. АТ СГ ТАС було прийнято рішення про здійснення доплати до страхового відшкодування в розмірі 20% вартості відновлювального ремонту автомобіля SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 в сумі 1063,16 грн. на підставі вищезазначених документів і страхового акту №31065Р/11/2018 від 14.11.2018 згідно рахунку ТОВ "Сканія Україна" №SК-1806013 від 17.09.2018

При цьому сума несплачених страхувальником, ТОВ ТРИ СТАР, частин страхової премії на момент прийняття рішення АТ СГ ТАС про доплату склала 7945,59 грн., що підтверджується довідкою про надходження страхових платежів, страхові випадки та здійснені страхові виплати по Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018.

На підставі п. 14.4. Договору добровільного страхування наземного транспорту ПК/21 №FО-00067699 від 26.03.2018 та страхового акту №31065Р/11/2018 від 14.11.2018 вся сума доплати до страхового відшкодування в розмірі 1063,16 грн. була направлена в рахунок несплачених страхувальником, ТОВ ТРИ СТАР, частин страхової премії.

15.11.2018 відповідачу, АТ СК МЕТА-ГАРАНТ, було вручено під підпис заяву позивача на виплату доплати до страхового відшкодування в порядку регресу від 15.11.2018.

24.01.2019 відповідачу, АТ СК МЕГА-ГАРАНТ, було вручено під підпис лист з проханням повідомити позивача про прийняте рішення за заявою АТ СГ ТАС на виплату страхового відшкодування в порядку регресу (регресній вимозі) від 25.09.2018 та за заявою АТ СГ ТАС на виплату доплати до страхового відшкодування в порядку регресу від 15.11.2018 по справі №13633/11/2018/90, який було зареєстровано Відповідачем за вх.№24-01/27 від 24,01.2019.

Відповідач вказані грошові кошти позивачу не перерахував.

У зв`язку із вказаними обставинами позивач звернувся до господарського суду Харківської області з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 5315,82 грн. страхового відшкодування.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до норм статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Отже, відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, позивач після виплати страхового відшкодування страховику в розмірі 5315,82 грн., отримав право зворотної вимоги до відповідача, як страховика цивільно-правової відповідальності, особи, винної у скоєнні ДТП, згідно поліса №АМ/004917801.

Статтею 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до положення пункту 12.1 статті 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом №АМ/004917801 встановлено, що ліміт за шкоду майну складає 100000,00 грн., а розмір франшизи - 0,00 грн.

Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити на користь відповідача 5315,82 грн. суми страхового відшкодування.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав доказів відшкодування позивачу вказаної суми, а тому позовні вимоги про стягнення 5315,82 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову не можуть бути прийняті судом, виходячи з наступного.

Так, з набранням чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування" від 17.02.2011, яким внесено зміни та доповнення до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що дозволило учасникам дорожнього руху при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди за наявності встановлених п. 33.2 ст. 33 наведеного Закону обставин спільно складати повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ("європротокол") без інформування відповідного підрозділу МВС України про її настання.

Так, відповідно до п. 33.2 ст. 33 зазначеного вище Закону України, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідний підрозділ Національної поліції про її настання.

На виконання Закону України від 17.02.2011, Моторним (транспортним) страховим бюро України встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено протоколом Президії МТСБУ від 11.08.2011 № 274/2011 інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (надалі - Інструкція).

Відповідно до вказаної вище Інструкції, у європротоколі зазначаються, зокрема, фактична дата, час та місце настання ДТП, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються, та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність вини водія автомобіля МАN, державний номер НОМЕР_1 - ОСОБА_1 , що підтверджується європротоколом від 10.09.2018, в якому зазначені всі обставини ДТП.

Суд зазначає, що при оформленні дорожньо-транспортної пригоди у такий спосіб (складання її учасниками європротоколу без виклику відповідного підрозділу Міністерства внутрішніх справ України) не виноситься постанова про адміністративне правопорушення та не направляються матеріали дорожньо-транспортної пригоди до суду для притягнення відповідальної за вчинення такої пригоди особи до відповідальності.

Тобто, унеможливлюється існування відповідних судових рішень (про притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності), які б встановлювали вину учасника дорожньо-транспортної пригоди. Проте, цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цьому, незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину.

Фактично з наведеної у повідомленні схеми дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що під час стоянки автомобіля SCANIA Р250, державний номер НОМЕР_3 (автомобіль А) з ним зіткнувся автомобіль МАN, державний номер НОМЕР_1 (автомобіль В), що заїжджав на стоянку та зачепив його напівпричепом, недотримавшись бокового інтервалу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, не передбачено обов`язкової наявності чітко визначеного запису про визнання вини учасником ДТП - водієм відповідного транспортного засобу.

Крім того, частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання, позивач здійснив нарахування відповідачу 3% річних у розмірі 38,01 грн. та інфляційне збільшення в розмірі 101,47 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають із підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, з факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідносини, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу, на них також поширюється дія положень частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України визначено, що, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Отже, забезпечення зобов`язання може виникати на підставі договору, а також ґрунтуватися на положеннях чинного законодавства України. Неустойка в певних випадках виникає безпосередньо із закону всупереч бажанню сторін. Згідно статті 551 Цивільного кодексу України неустойка, виражена в грошовій формі, може бути як договірною, так і законною.

Відповідно до пункту 36.2. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи, що відповідач у визначений п. 36.2. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" строк зобов`язання з виплати позивачу страхового відшкодування не виконав, позивачем нараховано пеню за прострочку платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 456,14 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 101,47 грн. інфляційних втрат, 38,01 грн. трьох процентів річних та 456,14 грн. пені.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65, , р/р НОМЕР_4 в АТ "Райфайзен Банк Аваль", МФО 380805) - 5315,82 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 101,47 грн. інфляційних втрат, 38,01 грн. три проценти річних, 456,14 грн. пені та 1921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС" (03062, м. Київ, просп. Перемоги, 65, ).

Відповідач - Акціонерне товариство "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, 6/8, ).

Повне рішення підписане 25 червня 2019 року.

Суддя О.В. Погорелова