ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Справа № 911/1057/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЮНЬ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп»

про стягнення 50249,19 грн.

за участю представників

позивача: не з`явився;

відповідача: Волтарніст М.О. предст. за дов. від 02.01.2019.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ІЮНЬ» (далі позивач, ТОВ «ІЮНЬ») з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (далі відповідач, ТОВ «Астерс Груп») про стягнення 50249,19 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором № 11034893 від 01.12.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на 20.05.2019.

Позивач не забезпечив участі уповноваженого представника в судове засідання, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення копії ухвал на його адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Присутня в судовому засіданні представник відповідача в усному порядку заперчила проти позову, зокрема зазначивши, що надані позивачем видаткові накладні оформлені неналежним чином, оскільки з накладних неможливо ідентифікувати особу представника покупця, а також повноваження особи, яка отримала товар. Представник відповідача також зауважила, що оскільки позивачем було надано відповідачу неналежним чином оформлені накладні, у ТОВ «Астерс Груп» наявне право затримати оплату товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

20.05.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

01.12.2016 між ТОВ «Астерс Груп» (покупець) та ТОВ «ІЮНЬ» (постачальник) укладено договір № 1І034893 (далі договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Згідно з п. 3.6. договору постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю, зокрема накладні, в яких повинно бути чітко зазначена кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ, а також номер податкової накладної, сформованої під дану поставку.

Покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в Специфікації та підтвердженими у накладних. Загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару. Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника щосереди кожні 30 (тридцять днів) після реалізації товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. з кожного магазину (п. п. 7.1., 7.8., 7.9. договору).

У пункті 10.1. договору зазначено, що останній набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020.

Між сторонами також підписано Специфікацію товару до договору, в якій було погоджено, зокрема, назву товару, одиниці товару, ціну без ПДВ, ціну з ПДВ.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору, позивач передав, а відповідач отримав в період з 28.04.2018 по 08.06.2018, товар на загальну суму 54240,45 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними: № РН-000005 від 28.04.2018 на суму 23490,58 грн., № РН-000001 від 18.05.2018 на суму 5357,63 грн., № РН-000002 від 08.06.2018 на суму 25392,24 грн.

Зазначені накладні підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств. У матеріалах справи відсутні докази наявності зауважень покупця до спірних поставок товару.

Позивач стверджує, що в порушення умов договору, відповідач, за отриманий на підставі зазначених вище накладних товар, розрахувався частково на суму 3991,26 грн., у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 50249,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою досудового врегулювання спору, позивачем 14.02.2019 направлялась на адресу відповідача претензія № 2 з вимогою сплатити заборгованість за поставлений товар у розмірі 50249,19 грн., однак остання залишена без відповіді та належного реагування.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача усно зазначала про те, що надані позивачем видаткові накладні оформлені неналежним чином, у зв`язку з чим за відповідачем наявне право затримати розрахунок за товар.

Суд критично оцінює заперечення відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Частиною 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» визначено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наявних в матеріалах справи видаткових накладних на поставку товару вбачається, що останні оформлені відповідно до положень чинного законодавства, містять відомості про господарську операцію та не є підставою для визнання господарської операції не проведеною або недійсною.

Як зазначено у пункті 9 частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України», неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладено між сторонами, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, з огляду на те, що вони підписані уповноваженими на те особами, вбачається наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем не виконане, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 50249,19 грн. є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а отже підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІЮНЬ» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 22/15, ) 50249 (п`ятдесят тисяч двісті сорок дев`ять) грн. 19 коп. заборгованості та 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.06.2019.

Суддя О.В. Щоткін