ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/9070/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

за участю секретаря судового засідання - Астапової Ю. В.,

розглянувши касаційну скаргу KALCEKS, AS (АТ "Калцекс") на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у справі

за позовом KALCEKS, AS (АТ "Калцекс") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" про визнання правочину недійсним,

за участю представників:

від позивача - Кириченко І.А., (адвокат),

від відповідача - Шевченко Т.М. (адвокат),

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Калцекс" KALCEKS, АS (Akciju sabiedriba "KALCEKS") (далі - АТ "Калцекс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрфармгруп" (далі - ТОВ "Укрфармгруп") про визнання недійсним контракту від 21.12.2015 № 01 (із додатковими угодами від 21.12.2015 № 1, від 14.07.2016 № 2, від 27.01.2017 № 3 та від 30.10.2017 № 4), укладеного між АТ "Калцекс" і ТОВ "Укрфармгруп" (далі - контракт), у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за контрактом, несправедливістю умов оспорюваного контракту та додаткової угоди до нього від 21.12.2015 № 1, викладених у пункті 1.

1.2. 17.09.2018 позивач подав заяву про зміну підстав позову, згідно з якою зазначені у первісно поданому позові підстави для визнання контракту недійсним позивач змінив на підстави, наведені у частині 1 статті 229 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), та просив суд визнати недійсним контракт (разом із додатковими угодами від 21.12.2015 № 1, від 14.07.2016 № 2, від 27.01.2017 № 3 та від 30.10.2017 № 4, які є його невід`ємними частинами), укладений 21.12.2015 між АТ "Калцекс" і ТОВ "Укрфармгруп", у зв`язку з укладенням цього контракту зі сторони позивача під впливом помилки.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. 21.12.2015 між АТ "Калцекс" та ТОВ "Укрфармгруп" укладено контракт № 01, відповідно до якого АТ "Калцекс" (продавець, виробник) продає, а ТОВ "Укрфармгруп" (дистриб`ютор, покупець) купує товари - продукцію різного виду та асортименту, яка вироблена АТ "Калцекс" під будь-якою торгівельною маркою впродовж строку дії контракту - на умовах, передбачених у контракті, а також у специфікаціях і додаткових угодах до контракту, які є його невід`ємними частинами (пункти 2.1, 2.2 контракту).

2.2. Відповідно до предмета та умов контракту ТОВ "Укрфармгруп" має право оптового продажу на території України продукції різного виду й асортиментів, випущеної (зробленої) АТ "Калцекс" під будь-якою торговельною маркою протягом терміну дії цього контракту.

2.3. Згідно з пунктом 1 додаткової угоди № 1 до контракту, укладеної 21.12.2015, продавець надає покупцеві ексклюзивне право продажу товару на території України.

2.4. Відповідно до пунктів 1.3, 2.3 контракту покупець купує товари з метою оптової та (або) роздрібної торгівлі на території України.

2.5. Разом із контрактом сторони спору уклали додаткову угоду від 21.12.2015 № 1, відповідно до пункту 1 якої продавець надає покупцеві ексклюзивне право продажу товару на території України.

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.10.2018 (суддя Шкурдова Л.М.) позов задоволено частково, визнано недійсним пункт 1 додаткової угоди № 1 до контракту, укладеної 21.12.2015 між АТ "Калцекс" і ТОВ "Укрфармгруп", у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

3.2. Суд погодився із позивачем, що з боку АТ "Калцекс" правочин було вчинено під впливом помилки, оскільки позивач, укладаючи додаткову угоду від 21.12.2015 № 1, помилково сприйняв фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення, а саме помилився щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема стосовно природи та змісту ексклюзивного права, прав і обов`язків сторін.

3.3. Рішення прийнято на підставі статей 202, 203, 215, 217, 229 ЦК України.

3.4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 (судді: Разіна Т. І., Михальська Ю. Б., Тищенко А. І.) рішення господарського суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено.

3.5. Постанову аргументовано тим, що помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним, натомість належних і допустимих доказів, які підтверджують факт помилки, внаслідок чого відбулося неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення позивача, АТ "Калцекс" не надано, що виключає підстави для застосування статті 229 ЦК України.

4. Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

4.1. АТ "Калцекс" у касаційній скарзі просить постанову апеляційної інстанції скасувати, рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін.

4.2. Скаргу обґрунтовано неправильним застосуванням і порушенням судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства, зокрема статті 229 ЦК України, а також тим, що постанова не відповідає принципу розумності та справедливості. Скаржник наголошує, що ні контракт, ні додаткова угода не містять положень щодо права відповідача бути єдиним продавцем товарів позивача на території України та положень щодо обов`язку АТ "Калцекс" утриматися від вчинення дій із продажу будь-яким особам на території України відповідних товарів; у пункті 5.3.2 контракту передбачено обов`язок АТ "Калцекс" письмово повідомляти ТОВ "Укрфармгруп" про появу нових дистриб`юторів товарів АТ "Калцекс" на території України, що прямо свідчить про наявність у позивача права постачати товар на територію України іншим особам.

4.3. Скаржник також зазначає, що ні в чинному українському законодавстві ні у розділі 2 "Визначення термінів" контракту не визначено зміст поняття "ексклюзивне" право, а він дізнався про відмінне від позивача розуміння відповідачем змісту "ексклюзивного" права після ознайомлення із текстом ухвали Господарського суду міста Києва від 05.04.2018 у справі № 910/4013/18. Сам скаржник розуміє "ексклюзивне" право як пріоритетне, тобто що заявка ТОВ "Укрфармгруп" на отримання партії товару обслуговується першочергово як пріоритетна.

4.4. Крім того, скаржник наголошує, що факт незалучення АТ "Калцекс" до 01.02.2018 на території України інших дистриб`юторів, крім ТОВ "Укрфармгруп", у жодному разі не може свідчити про відсутність у АТ "Калцекс" права на залучення таких дистриб`юторів і про відповідність змісту "ексклюзивного" права розумінню цього змісту відповідачем - як "монопольного" права на продукцію позивача.

4.5. Представник скаржника у судовому підтримав вимоги, викладені у касаційній скарзі.

5. Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

5.1. ТОВ "Укрфармгруп" у відзиві просить постанову апеляційної інстанції залишити без змін, наголошуючи на її законності та обґрунтованості. Заявник зазначає, що на час укладення контракту на Латвію та суб`єктів господарювання Латвії поширювалася дія норм Регламенту Комісії (ЄС) від 20.04.3010 № 330/2010, про що позивачеві мало бути відомо. Антимонопольний комітет України прийняв розпорядження від 12.10.2017 № 10-рп про затвердження Типових вимог до вертикальних узгоджених дій суб`єктів господарювання стосовно постачання та використання товарів, які є адаптованим перекладом Регламенту Комісії (ЄС) від 20.04.2010 № 330/2010 і в яких передбачено можливість запровадження такого вертикального обмеження як виключне (ексклюзивне) постачання.

5.2. Заявник також наголошує, що термін "ексклюзивність" є словом іноземного походження і перекладається українською як "виключний", тому твердження скаржника, що він неправильно розумів визначення ексклюзивності, є помилковим.

5.3. Представник ТОВ "Укрфармгруп" у судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог касаційної скарги.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

6.1. Відповідно до частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. За змістом частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

6.3. Згідно з частиною 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

6.4. Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 статті 229 ЦК України).

6.5. Отже, правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору слід ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

6.6. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

6.7. Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення та має істотне значення.

6.8. У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.

6.9. Підставою позову АТ "Калцекс" зазначило, що помилково сприйняло фактичні обставини правочину, що вплинуло на його волевиявлення, а саме помилилося щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема стосовно природи та змісту ексклюзивного права, прав та обов`язків сторін.

6.10. Проте суд апеляційної інстанції встановив, що ТОВ "Укрфармгруп" не довело в контексті статей 203, 215, 216, 229 ЦК України і статей 73, 74 ГПК України підстав, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, зокрема не надало належних і допустимих доказів, що підтверджують факт помилки, внаслідок якої відбулося неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення позивача, а помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

6.11. Водночас інших обставин, які б свідчили про те, що на час укладення договорів про внесення змін до договорів поруки сторони неправильно сприймали фактичні обставини цього правочину, що вплинуло на їх волевиявлення, за відсутності якого можна було би вважати, що правочин не був би вчинений, суд апеляційної інстанції не встановив.

6.12. Твердження скаржника, що постанова не відповідає принципу розумності і справедливості; що ні контракт ні додаткова угода не містять положень щодо права відповідача бути єдиним продавцем товарів позивача на території України та положень щодо обов`язку АТ "Калцекс" утриматися від вчинення дій щодо продажу будь-яким особам на території України відповідних товарів; у пункті 5.3.2 контракту передбачено обов`язок АТ "Калцекс" письмово повідомляти ТОВ "Укрфармгруп" про появу нових дистриб`юторів товарів АТ "Калцекс" на території України, що прямо свідчить про наявність у позивача права постачати товар на територію України іншим особам, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідно до частини 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.13. Посилання скаржника на порушення апеляційним господарським судом норм процесуального законодавства щодо витребування додаткових доказів у справі також не може бути взято до уваги з огляду на те, що ці докази не розглядалися судом апеляційної інстанції, не стали підставою для відмови у позові, тобто саме лише порушення процесу не призвело до прийняття неправильного по суті судового рішення. При цьому колегія суддів зауважує, що згідно з пунктом 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

6.14 Стосовно аргумента скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не приділив достатньо уваги обґрунтуванню щодо відхилення доводів позивача із посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За змістом статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" Case of Seryavin and others v. Ukraine (заява № 4909/04) від 10.02.2010 Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994).

6.15. З урахуванням наведеного апеляційний господарський суд правомірно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

7.2. Постанова апеляційного господарського суду відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

8. Судові витрати

8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу KALCEKS, AS (АТ "Калцекс") залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у справі № 910/9070/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір