ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. м. Київ Справа№ 911/1174/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Чорної Л.В.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 30.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018 (повний текст складено 11.10.2018)

у справі № 911/1174/18 (суддя Горбасенко П.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Купки Валерія Івановича

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз"

про визнання протиправним рішення, визнання недійсним договору, стягнення збитків та повернення коштів за нарахований і неспожитий газ

В судовому засіданні 30.05.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 Фізична особа-підприємець Купка Валерій Іванович звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" про визнання протиправним рішення №536 від 23.10.2017 комісії з розгляду акту №160 від 01.02.2017, визнання недійсним договору №269 від 03.11.2017, стягнення збитків та повернення коштів за нарахований та не спожитий газ.

Позов обґрунтований порушенням відповідачем постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 "Про затвердження Кодексу газорозподільних систем", а також типового договору розподілу природного газу, затвердженого вищезазначеною постановою НКРЕКП, погодження умов якого здійснено шляхом підписання заяви-приєднання № 0942815С29ВР016 від 01.01.2016.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.10.2018 у справі №911/1174/18 позов задоволено частково.

Визнано протиправним рішення № 536 від 23.10.2017 комісії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" з розгляду акту про порушення вимог Кодексу № 160 від 01.02.2017.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на користь Фізичної особи-підприємця Купки Валерія Івановича 2 656,25 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 29,05 грн. поштових витрат та 1 762,00 грн. судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішення обґрунтовано частковою доведеністю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідач 31.10.2018 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та прийняти в цій частині нове про відмову в позові.

Апелянт не погоджується з рішенням суду в частині визнання протиправним рішення №536 від 23.10.2017 комісії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" з розгляду акту про порушення вимог кодексу № 160 від 01.02.2017.

На переконання апелянта, висновок суду на рахунок акту про порушення є хибним.

Скаржник зазначає, що суд не встановив факт відсутності порушень вимог Кодексу ГРС зі сторони позивача та не вказав, якими доказами це підтверджується, та не спростував факт вчинення позивачем порушення вимог Кодексу ГРС.

Апелянт посилається на сумніви щодо достовірності паспорта на лічильник та етикетки як доказів по справі, вважає, що позивач не зміг підтвердити проходження повірки лічильника газу у 2011 році, а тому не спростував факту вчинення ним порушення вимог Кодексу ГРС - пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечує проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просить її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі №911/1174/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 11.12.2018.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №911/1174/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 07.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 у справі №911/1174/18 оголошено перерву у справі до 21.03.2019, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи.

21.03.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 розгляд справи призначено на 23.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 оголошено перерву у справі до 30.05.2019, враховуючи необхідність додаткового з`ясування обставин справи.

Явка представників сторін

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.05.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених вимог та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 30.05.2019 заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

08.02.2016 Фізичною особою-підприємцем Купкою Валерієм Івановичем була підписана заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу № 0942815С29ВР016 (а.с. 28), згідно якої позивач погодився виконувати умови договору на розподіл природного газу та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494.

01.02.2018 представниками Броварської ФЕГГ ПАТ "Київоблгаз" було проведено перевірку стану обліку природного газу на об`єкті позивача за адресою: с. Світильня, вул . Жовтнева , 3 Б. В процесі перевірки було виявлено пропущення позивачем строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, внаслідок чого на об`єкті у відповідності до Кодексу ГРС було складено акт про порушення № 160, який було підписано гр. Ніколаєнко З. М.

У пункті 8 вказаного акта про порушення зазначено, що проведення комісії відповідача з розгляду цього акта призначено на 07.02.2017 за адресою: м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 4.

Засідання комісії відповідача з розгляду акта про порушення від 01.02.2017 № 160 відбулося лише 23.10.2017, що підтверджено копією протоколу засідання від 23.10.2017 № 536.

За результатами засідання було вирішено визнати акт про порушення від 01.02.2017 № 160 дійсним та здійснити розрахунок не облікованих обсягів природного газу відповідно до підпункту 1 пункту 4 глави 4 розділу XI Кодексу.

22.06.2017 представниками ПАТ "Київоблгаз" на об`єкті споживача ФОП Купки В.І., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено перевірку стану обліку природного газу комунально-побутового споживача, про що складено акт від 22.06.2017 № Кv 111619.

У вказаному акті зазначено, що лічильник газу було демонтовано для проведення чергової повірки, а акт про порушення у зв`язку з простроченням періодичної повірки було складено раніше. Газопостачання припинено о 14:30. Крім цього у акті зазначено дату повірки встановленого на об`єкті лічильника газу "Октава" G 2,5 (заводський номер 147841) - 2011 рік.

Оскільки проведення чергової повірки лічильника газу "Октава" G 2,5 (заводський номер 147841) здійснено споживачем у 2011 році, а отже строк чергової повірки вказаного лічильника припадає на 2019 рік.

З огляду на наведене, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), у відповіді № 13441/16/7-17 від 29.12.2017, за результатами розгляду скарги позивача від 21.11.2017 встановлено відсутність підстав для встановлення на об`єкті за адресою: с. Світильня, вул. Жовтнева, 3-Б, Броварський район, Київської області, порушення, передбаченого підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, та складення акта про порушення від 01.02.2017 № 160.

Також позивач посилається на те, що з метою підключення до постачання, він звернувся до відповідача 23.10.2017. Відповідачем позивачу було надано протокол № 536 від 23.10.2017 з додатком технічного розрахунку. Згідно з даним розрахунком позивачу було донараховано 14249,16 куб.м. газу за період з 02.11.2016 по 22.06.2017, на суму 126 035,04 грн. і надано платіжне доручення на суму 126 035,04 грн.

З метою забезпечення підключення приміщення до опалення, позивач був вимушений вчинити дії щодо часткової оплати нарахованого, але не отриманого газу, та підписати договір, 10.11.2017 проведено роботи по монтажу лічильника та поновлено газопостачання.

Судом встановлено, що 03.11.2017 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" (Оператор ГРМ) та Фізичною особою-підприємцем Купкою Валерієм Івановичем (Споживач) укладено договір № 269, згідно якого споживач визнав та прийняв на себе заборгованості за розподілом природного газу, що утворилася станом на 01.11.2017, в сумі 84 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. договору оператор ГРМ надає споживачу розстрочку у погашенні заборгованості, зазначеної в п. 1.1. договору, строком на 12 місяців за умови своєчасної сплати поточних платежів за надані послуги з газопостачання. Погашення заборгованості здійснюється споживачем згідно погодженого сторонами графіку.

Судом встановлено, що згідно платіжного доручення № 166 від 27.10.2017 (а.с. 50) позивачем сплачено відповідачу 42 035,04 грн., з призначенням платежу: "Часткова оплата від ФОП "Купка В.І." за не облікований (донарахований) об`єм природного газу згідно розділу XI кодексу ГРС по рахунку 25.07.2017".

Згідно платіжного доручення № 175 від 30.11.2017 (а.с. 51) позивачем сплачено відповідачу 7 000,00 грн. з призначенням платежу: "Часткова оплата від ФОП "Купка В.І." за донарахований об`єм природного газу згідно розділу XI кодексу ГРС по договору № 269 від 03.11.2017".

Згідно платіжного доручення № 184 від 28.12.2017 (а.с. 52) позивачем сплачено відповідачу 7 000,00 грн. з призначенням платежу: "Часткова оплата від ФОП "Купка В.І." за донарахований об`єм природного газу згідно розділу XI кодексу ГРС по договору № 269 від 03.11.2017".

Предметом позову є вимоги про визнання протиправним рішення № 536 від 23.10.2017 комісії з розгляду акту № 160 від 01.02.2017, визнання недійсним договору № 269 від 03.11.2017, стягнення 14 000,00 грн. збитків, 42 035,04 грн. оплати за нарахований і неспожитий газ.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд дійшов наступних висновків:

- про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправним рішення № 536 від 23.10.2017 комісії з розгляду акту № 160 від 01.02.2017;

- про передчасність вимог про визнання недійсним договору № 269 від 03.11.2017 та відмову в позові в цій частині;

- про недоведеність позивачем складу цивільного правопорушення та відмову у задоволенні вимоги про стягнення 14 000,00 грн. збитків;

- про відмову у задоволенні вимоги про стягнення 42 035,04 грн. оплати за нарахований і неспожитий газ.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з такими висновками місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Згідно п. 1 глави 9 розділу X Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс) cуміжні суб`єкти ринку природного газу, зокрема Оператор ГРМ та споживач, під час введення в експлуатацію або протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових, у тому числі в разі позаштатної ситуації чи виникнення спірних питань щодо результатів вимірювань об`єму природного газу, мають право здійснювати з дотриманням вимог цього Кодексу перевірку комерційного ВОГ та його складових щодо:

1) відповідності умовам експлуатації та узгодженій проектній документації чи умовам договору;

2) працездатності та/або придатності ЗВТ до застосування на підставі результатів перевірки їх метрологічних характеристик, зокрема загальної похибки вимірювання;

3) відсутності ознак пошкодження ЗВТ та/або пошкодження пломб;

4)відсутності несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або несанкціонованого газопроводу;

5) перевірки стану підвідного газопроводу, зокрема способу прокладання та відсутності можливості відбору газу поза вузлом обліку, в тому числі шляхом обстеження газопроводів приладовим методом на предмет відсутності підключень до підземних та надземних підвідних, розподільчих та транзитних газових мереж поза комерційним ВОГ, візуального обстеження способів монтажу і обв`язки газового та газорегулюючого обладнання;

6) відсутності несанкціонованого підключення газових приладів, внаслідок чого може перевищуватися діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

Оператор ГРМ повинен здійснювати контрольний огляд вузла обліку у строки, визначені цим Кодексом.

Згідно п. 2 глави 9 розділу X Кодексу перевірка комерційного ВОГ, а також контрольний огляд вузла обліку здійснюються у будь-який час доби та у присутності споживача (суміжного суб`єкта природного газу) або його представника, крім випадків, передбачених цим розділом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 4 глави 5 розділу ХІ Кодексу у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. У разі якщо комерційний вузол обліку, на якому сталося порушення, знаходиться на території (в приміщенні) Оператора ГРМ, останній повинен завчасно попередити споживача про час і місце складання акта про порушення.

Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акта про порушення свої зауваження та заперечення.

Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення він вважається дійсним, якщо його підписали:

або більше одного представника Оператора ГРМ, а відмова споживача (несанкціонованого споживача) від підпису акта про порушення підтверджується відеозйомкою;

або представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення цієї особи.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. При складанні акта про порушення представник Оператора ГРМ зазначає в ньому про необхідність споживача (несанкціонованого споживача) бути присутнім на засіданні комісії, на якому буде розглянуто складений акт про порушення, та визначає: 1) місцезнаходження комісії з розгляду актів про порушення; 2) дату та орієнтовний час проведення засідання комісії, на якому буде розглядатися складений акт про порушення; 3) контактний телефон особи Оператора ГРМ (для уточнення інформації щодо часу та місця засідання комісії). До складу комісії з розгляду актів про порушення має входити не менше трьох представників Оператора ГРМ зі складу інженерно-технічного персоналу та юристів (п.п. 8, 9 глави 5 розділу ХІ Кодексу).

Судом першої інстанції вірно встановлено відсутність підстав для встановлення на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1, порушення, передбаченого підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, та складення акта про порушення від 01.02.2017 № 160.

Зокрема, як вбачається з спірного акту про порушення № 160 від 01.02.2017 (а.с. 22), вказаний акт складений на об`єкті ТОВ "Купка", не вказано номер посвідчення представників оператора ГРМ, прізвища, імена, по батькові, посади, не зазначено детально вид обставин і суть порушення.

Місцевим господарським судом правомірно зауважено, що вимоги про визнання акта протиправним та про його скасування за своєю правовою природою тотожні вимогам відповідно про визнання його незаконним та про визнання його недійсним, а тому зазначені позовні вимоги підлягають розгляду господарським судом, а обраний позивачем спосіб захисту є належним.

Також позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору №269 від 03.11.2017, укладеного між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" та Фізичною особою-підприємцем Купкою Валерієм Івановичем.

Позивач стверджує, що ним було укладено договір на невигідних умовах під впливом тяжких обставин, а тому договір має бути визнаний недійсним на підставі ст. 233 ЦК України.

Частиною першої статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Згідно ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені статтею 216 цього Кодексу. Сторона, яка скористалася тяжкою обставиною, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки і моральну шкоду, що завдані їй у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Приймаючи до уваги, що саме оскаржуваним рішенням суду встановлено порушення відповідача при складанні акту № 160 від 01.02.2017, місцевий господарський суд дійшов вірних висновків про передчасність вимог позивача про визнання недійсним договору № 269 від 03.11.2017, оскільки позивачем не доведено суду існування тяжких обставин, під впливом яких було вчинено оспорюваний правочин.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 14 000,00 грн. збитків.

Згідно з статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується з статтею 623 ЦК України, передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з частиною другою статті 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Позивачем на виконання дійсного договору № 269 від 03.11.2017 сплачено відповідачу 14 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 175 від 30.11.2017 та № 184 від 28.12.2017 (а.с. 51-52), що виключає підстави вважати існування протиправності дій відповідача щодо отримання вказаних коштів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про недоведеність позивачем складу цивільного правопорушення та відмову у задоволенні вимоги про стягнення 14 000,00 грн. збитків.

Також, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про не доведеність позивачем не споживання останнім газу на суму 42 035,04 грн., та відмову у задоволенні позову в цій частині.

Одночасно, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 656,25 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 29, 05 грн. поштових витрат.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Посилання апелянта на те, що суд встановив відсутність порушень кодексу ГРС з боку споживача лише на підставі формальних підстав, спростовуються змістом оскаржуваного рішення, яким встановлено те, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), у відповіді № 13441/16/7-17 від 29.12.2017, за результатами розгляду скарги позивача від 21.11.2017 встановлено відсутність підстав для встановлення на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1, порушення, передбаченого підпунктом 4 пункту 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, а саме пропущення строку періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим, та складення акта про порушення від 01.02.2017 № 160. Крім того, судом встановлено, що акт № 160 від 01.02.2017 було складено з чисельними порушеннями, а не через неповноту його заповнення, як вказує відповідач.

Твердження відповідача, що етикетка за 2011 рік на газовий лічильник "Октава" G 2,5 (заводський номер 147841) за 2011 рік не підтверджує, що перевірка лічильника "Октава" G 2,5 (заводський номер 147841) була в 2011 році, не впливає на перевірку, проведену у 2017 році і на прийняте судове рішення.

Позивачем зазначено, що до 23.10.2017 жодних порушень по експлуатації лічильника відповідачем не встановлено, претензій не заявлено, що не спростовано відповідачем.

Незалежно від дати, вказаної на етикетці, датою повірки лічильника є дата, вказана на повірочному таврі, яка чітко зазначена - 2011, а на сертифікаційному паспорті 2006.

Зазначене підтверджується письмовими поясненнями позивача і тим, що в паспорті - сертифікаті на даний лічильник, який був куплений в 2007 році, але у зв`язку з тим, що повірка на нього була проведена в 2006 році, було змінено « 2007» на « 2006» (тавро поставлено 2006р.), дане виправлення було зроблено державним повіреним в 2011 році (« 2012» було змінено на « 2011»). На той час інтервал повірки був передбачений 5 років, а тому зміна повірки на 2006 рік та на 2011 рік зменшила інтервал повірки на 1 рік.

Апеляційною інстанцією було задоволено клопотання відповідача про витребування оригіналу паспорта на лічильник ЩС 2.833.005 ПС та оригіналу етикетки з лічильника "Октава" G 2,5 №147841.

Вказані оригінали паспорта та етикетки були надані позивачем суду, оглянуті та містяться в матеріалах справи.

Щодо виправлень на етикетці позивачем надано обґрунтовані пояснення, з огляду на які судом, з урахуванням дати випуску лічильника, дати продажу, строків повірки на той час, встановлено доведеність позивачем проходження повірки лічильника газу у 2011 році, та спростовано факт порушення ним вимог Кодексу ГРС, а саме пп. 4 п. 2 глави 2 розділу ХІ Кодексу ГРС - пропущений строк періодичної повірки ЗВТ з вини споживача, що не є побутовим.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018 у справі №911/1174/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Київоблгаз" на рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018 у справі №911/1174/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018 у справі №911/1174/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/1174/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 18.06.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Л.В. Чорна

А.І. Тищенко