УХВАЛА

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/3372/19

Суддя Господарського суду міста Києва Привалов А.І., розглянувши

заяву заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6

про забезпечення позову

у справі № 910/3372/19

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до 1) акціонерного товариства "Київенерго";

2) товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СЕРВІС";

3) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Шевченко Ольги Вікторівни;

4) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу

Семенової Ганни Володимирівни;

про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та

визнання недійсним договору

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Київської місцевої прокуратури №6 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Київенерго", товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Сервіс", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни про:

- скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни № 33760093 від 08.02.2017р. про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. "А", насосна станція № 4, загальною площею 2854,4 кв.м по вул. Курганівській, 4 в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за публічним акціонерним товариством "Київенерго";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 3788 від 15.12.2017р. нерухомого майна - нежитлової будівлі літ. "А", будівлі насосної станції № 4, реєстраційний номер: 000, загальною площею 2854,4 кв.м, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Курганівська, 4, укладений між ПАТ "Київенерго" та ТОВ "ДТЕК СЕРВІС", засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Семеновою Г.В.;

- скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Ганни Володимирівни № 38754949 від 15.12.2017р. про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю літ. "А", насосна станція № 4, загальною площею 2 854, 4 кв.м по вул. Курганівській, 4 в м. Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК СЕРВІС" ().

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на те, що нежитлова будівля літ. "А", насосна станція № 4 по вул. Курганівській, 4 у Печерському районі м. Києва є комунальною власністю, належить територіальній громаді міста в особі Київської міської ради, та закріплена на праві господарського відання за комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Прокурор вважає, що рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Ольги Вікторівни № 33760093 від 08.02.2017р. є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки заявлене ПАТ "Київенерго" право власності на насосну станцію, що є складовою частиною магістральні теплові мережі, не підлягає державній реєстрації, а також з огляду на те, що із заявою про державну реєстрацію права власності звернулось ПАТ "Київенерго", яке не набуло у встановленому законом порядку права власності на вказаний об`єкт, тобто є неналежною особою (не є власником майна), а подані для державної реєстрації документи не відповідають вимогам закону.

У зв`язку із чим прокурор стверджує, що договір купівлі-продажу № 3788 від 15.12.2017р., укладений між ПАТ "Київенерго" та ТОВ "ДТЕК СЕРВІС" підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить положенням ст.ст. 317, 319, 655, 658 ЦК України, оскільки продавцем майна виступила особа, яка не мала права власності на таке майно.

Також, прокурор вважає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", наявні підстави для скасування в судовому порядку рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Семенової Г.В. № 38754949 від 15.12.2017р. про державну реєстрацію права власності ТОВ "ДТЕК СЕРВІС" на нежитлову будівлю літ. "А", насосна станція № 4 по вул. Курганівській, 4 у м . Києві , загальною площею 2 854, 4 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), оскільки воно прийнято на підставі договору, який не відповідає вимогам законодавства, та підлягає визнанню недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019р. відкрито провадження у справі та підготовче засідання призначено на 18.04.2019р.

В підготовчому засіданні 18.04.2019р. відкладено розгляд справи на 30.05.2019р.

В підготовчому засіданні 30.05.2019р. оголошено перерву до 20.06.2019р.

12.06.2019р. через канцелярію суду від Заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 надійшла заява про забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад,Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нежитлової будівлі літ. "А", насосна станція № 4 по вул. Курганівській, 4 в м. Києві.

Заява обґрунтована тим, що існує реальна можливість подальшого відчуження спірного майна, що призведе до неможливості обслуговування обладнання, що потребує цілодобового нагляду, а також утруднення виконання рішення господарського суду у випадку задоволення позовних вимог прокурора.

Розглянувши заяву заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Таким чином, суд зазначає, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без посилання на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Судом встановлено, що заявником до заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Зокрема, позивачем не доведено, що відповідачами вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного майна, або такі дії, які свідчать, що у майбутньому відповідачі мають намір ухилитися від виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявником не було надано жодних доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні заяви заступника керівника Київської місцевої прокуратури №6 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Заступнику керівника Київської місцевої прокуратури №6 в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Згідно ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 18.06.2019р.

Суддя А.І. Привалов