РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2019Справа № 910/5322/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
за участю представників сторін: від позивача: Мельник В.В., , адвокат від відповідача: не з`явились
за первісним позовом Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи»
до про Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Жовтень» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» стягнення грошових коштів
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

23.04.2019 року до Господарського суду міста Києва від Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (позивач) надійшла позовна заява №859/01 від 19.04.2019 року Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Жовтень» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України «УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ» про стягнення заборгованості за Договором постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №222089/Е від 03.01.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №222089/Е від 03.01.2017 року, у нього виникла заборгованість перед Позивачем та нараховано пеню, 3 % річних, інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи № 910/5322/19 ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі № 910/5322/19 призначено на 29.05.2019 року. Повідомлено сторін, що явка їх представників в судове засідання є обов`язковою. Встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу. Попереджено Відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов, справа згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

29.05.2019 року через відділ діловодства суду від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 року повідомлено сторін про призначення справи № 910/5322/19 до судового розгляду по суті на 12.06.2019 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом направлення ухвали суду від 15.05.2019 на юридичну адресу Товариства, яка повернулася до суду.

У судове засідання, представник відповідача не з`являвся, про причини неявки суд не повідомив.

Суд зазначає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 29.05.2019 року, як і ухвала про відкриття провадження у справі, була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Жовтень» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ", зазначену на веб-сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме 03084, м. Київ, Конча-Заспа, Столичне шосе, 27 км.

Відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, оскільки ухвали суду направлялися відповідачу на зазначену в відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження (реєстрації) останнього, а матеріали справи не містять доказів повідомлення іншої адреси перебування відповідача, то керуючись приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України Суд дійшов висновку, що ухвали суду по даній справі є такими, що були вручені відповідачу.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Своїм правом на подання відзиву на позов відповідач у визначений строк відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Дочірнім підприємством «КиївГазЕнерджи» (Позивач/Постачальник) та Дочірнім підприємством «Клінічний санаторій «Жовтень» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця» (Відповідач/Споживач) укладено Договір постачання природного газу (для споживачів, що не є побутовими) №222089/Е від 03.01.2017р. (далі - Договір).

Пунктом 1.1. Договору встановлено, що Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу природний газ (далі - газ) в об`ємах і порядку, передбачених цим Договором, а Споживач зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити Постачальнику вартість газу в розмірах, строки та в порядку, що передбачені цим Договором.

На виконання умов Договору Позивач, за період з листопада 2018 року по грудень 2018 року включно поставив, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 761 695,40 грн., що підтверджується актами прийому-передачі газу з листопада 2018 року по грудень 2018 року.

Відповідно до п. 4.6. Договору оплата вартості газу здійснюється Споживачем в наступному порядку:

4.6.1. Оплата вартості планового об`єму поставки газу здійснюється Споживачем до 15 числа місяця, що передує місяцю поставки на умовах 100 % попередньої оплати планового об`єму постачання газу, визначеного в п. 1.2. Договору.

4.6.2. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини планового об`єму газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

4.6.3. У випадку недоплати вартості газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок до 10 (десятого) числа місяця, наступного за розрахунковим.

У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором у Відповідача виникла перед Позивачем заборгованість у сумі 1 761 695,40 грн. з листопада 2018 року по грудень 2018 року включно.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України.

Так, ст. 216 ГК України, передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 551 ЦК України встановлює, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

У частині третій ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 216 ГК України також встановлює, господарсько-правову відповідальність учасників господарських відносин.

Так, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

При цьому, відповідно до частини 2 ст. 216 ГК України, застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Як встановлено частиною 3 ст. 216 ГК України, господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими:

потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі;

сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі;

у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.)

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників, дійшов висновку, що позовні вимоги Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» підлягають задоволенню, а саме за прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання по договору щодо своєчасності оплати товару, стягненню з покупця на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України на користь постачальника підлягає 1 914 617,97 грн., з яких 1 561 695,40 грн. основного боргу, 263 859,72 грн. пені, 21 988,31 грн. 3% річних, 67 074,54 грн. інфляційних втрат, відповідно до самостійно здійсненого Судом розрахунку, що здійснювався за прострочення оплати природного газу.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 30 408,33 грн.. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «Клінічний санаторій «Жовтень» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "УКРПРОФОЗДОРОВНИЦЯ" (, 03084, м. Київ, Конча-Заспа, Столичне шосе, 27 км) на користь Дочірнього підприємства «КиївГазЕнерджи» (, 01103, м. Київ, вул. М. Бойчука, 4-Б) грошові кошту в розмірі 1 914 617,97 грн. (один мільйон дев`ятсот чотирнадцять тисяч шістсот сімнадцять грн. 97 коп.), з яких - 1 561 695,40 грн. (один мільйон п`ятсот шістдесят одну тисячу шістсот дев`яносто п`ять грн. 40 коп.) основного боргу, 263 859,72 грн. (двісті шістдесят три тисячі вісімсот п`ятдесят дев`ять грн. 72 коп.) пені, 21 988,31 грн. (двадцять одну тисячу дев`ятсот вісімдесят вісім грн. 31 коп.) 3% річних, 67 074,54 грн. (шістдесят сім тисяч сімдесят чотири грн. 54 коп.) інфляційних втрат.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 червня 2019р.

Суддя М.В. Данилова