УХВАЛА

19 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 906/789/18

Суддя Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Случ О.В.

перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019 (суддя Кравець С.Г.)

та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 (головуючий - Маціщук А.В., судді Гудак А.В., Олексюк Г.Є.)

у справі № 906/789/18

у справі за позовом ОСОБА_1

до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області

про визнання дій протиправними та внесення змін до договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

16.05.2019 ОСОБА_1 надіслала безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 906/789/18.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 12.06.2019 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Случ О.В.- головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Могил С.К.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України, Суд встановив, що подана скарга їм не відповідає з огляду на таке.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Приписами частини третьої статті 311 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Таким чином процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Всупереч наведеному, касаційна скарга ОСОБА_1 . зазначеним вимогам не відповідає, зміст касаційної скарги зводиться лише до викладення обставин справи та оцінки доказів у ній.

Суд вважає, що подана ОСОБА_1 касаційна скарга по суті зводиться до висловлення незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями і фактично є спробою спрямувати Суд до необхідності надання власної оцінки встановленим обставинам справи, тобто скаржник просить Суд втрутитися у фактичну складову судового рішення, ухваленого щодо нього судами попередніх інстанцій.

Суд зазначає, що в силу приписів частини другої статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а тому всі доводи скаржника про недоведеність обставин справи та про необхідність додаткової оцінки доказів Судом не приймаються.

Зазначення суті порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права полягає в тому, що скаржник повинен у касаційній скарзі вказати, які саме норми порушено чи застосовано неправильно, і в чому саме полягає це порушення або неправильне застосування.

За таких обставин, враховуючи, що касаційна скарга зводиться до викладення обставин справи та посилання на норми матеріального та процесуального права без належного обґрунтування в чому саме полягає порушення або неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм права при прийнятті оскаржуваних судових рішень у даній справі, така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору складав 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожну немайнову вимогу.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 установлено в розмірі 1 762 грн (позовна заява була подана у 2018 році).

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 906/789/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Як вбачається з касаційної скарги, скаржник оскаржує рішення Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 906/789/18 у повному обсязі.

Предметом позову у справі № 906/789/18 є визнання дій протиправними та внесення змін до договору купівлі-продажу.

Отже, виходячи з приписів Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату подачі касаційної скарги), судовий збір за подання касаційної скарги мав бути сплачений в сумі 7 048 грн (1 762 грн + 1 762 грн) x 200 %).

Проте, скаржником до матеріалів касаційної скарги не додано доказів про сплату судового збору, однак скаржник зазначає, що відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях, оскільки вона є інвалідом ІІ групи, проте в супереч вимогам Господарського процесуального кодексу України не надає доказів щодо наявності таких пільг.

Колегія суддів звертає увагу скаржника на те, що у суді касаційної інстанції відсутні матеріали справи № 906/789/18, оскільки касаційну скаргу подано безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, а питання про їх витребування вирішуватиметься судом у разі відкриття касаційного провадження у цій справі, отже Суд позбавлений можливості перевірити доводи скаржника щодо наявності зазначених пільг.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю в матеріалах касаційної скарги документів, що підтверджують сплату судового збору в повному обсязі, скаржнику необхідно усунути недоліки касаційної скарги та подати до суду документ на підтвердження сплати судового збору або докази про наявність у скаржника пільг, що звільняє останню від сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 906/789/18 підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на усунення недоліків поданої касаційної скарги, а саме: заявнику касаційної скарги необхідно надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 7 048 грн або докази про наявність пільг, що звільняє скаржника від сплати судового збору, та надати уточнену касаційну скаргу з обґрунтуванням того, в чому саме полягають порушення або неправильне застосування норм матеріального та/або процесуального права і яким чином це вплинуло на прийняття оскаржуваних рішень у даній справі у строк, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Житомирської області від 01.02.2019 та на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 906/789/16 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог даної ухвали, касаційна скарга буде повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач Случ О.В.