ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. Справа№ 910/3802/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой»

на ухвалу Господарського суду м. Києва

від 29.03.2019

у справі № 910/3802/19 (суддя С.О.Чебикіна)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-

будівельна фірма «Одеспромстрой»

до Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд. в особі постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз

Констракшн ГРУП КО. ЛТД.»

про стягнення 6 036 759,87 грн.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.03.2019 у справі № 910/3802/19 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову та вжити наступні заходи забезпечення позову: накласти арешт на грошові кошти постійного представництва «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» в розмірі ціни позову 6 036 759, 87 грн., які обліковуються на рахунку постійного представництва «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.»: №8670, відкритому в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, а також інших рахунках в банківських та фінансових установах, які буде виявлено під час виконання ухвали суду, про що постановити відповідну ухвалу. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням приписів процесуального права. За твердженнями апелянта, суд першої інстанції проігнорував той факт, що відповідач діє на території України в особі постійного представництва й не є юридичною особою за законодавством України, як і не дослідив, що відповідач не володіє жодним майном, відтак вчинення дій щодо його реалізації неможливе, адже відсутні докази щодо наявності такого майна у відповідача. Апелянт наполягав на тому, що у власності відповідача є лише грошові кошти на рахунках в банку. Оскільки відповідач ухиляється від виконання грошових зобов`язань та від підписання документів, не приймає кореспонденцію, що надсилається засобами поштового зв`язку, у визначені строки не виконує вимоги претензії, фактично відсутній за юридичною адресою. існує реальна загроза невиконання рішення суду у випадку задоволенні позову. З огляду на значний обсяг заявленої до стягнення заборгованості та можливе вчинення відповідачем низки дій, направлених на подальше ухилення від майнової відповідальності у спірних правовідносинах, просив задовольнити його заяву про забезпечення позову.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказував на безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін. Зокрема, зазначив, що для забезпечення можливості виконання прийнятих на себе зобов`язань за Договором Компанією «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.» на території Китайської Народної Республіки придбано нові будівельні машини та інше будівельне устаткування, яке в подальшому було ввезено на митну територію України за митними деклараціями на підставі рішення про передачу майна на баланс Постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.».

В судове засідання апеляційної інстанції 25.06.2019 з`явились представники сторін, представник позивача надав пояснення, в яких підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове процесуальне рішення, яким задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову, зокрема, вжити наступні заходи забезпечення позову: накласти арешт на грошові кошти постійного представництва «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» в розмірі ціни позову 6 036 759, 87 грн., які обліковуються на рахунку постійного представництва «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.»: №8670, відкритому в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, а також інших рахунках в банківських та фінансових установах, які буде виявлено під час виконання ухвали суду.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржувану ухвалу як законну та обґрунтовану залишити без змін з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» (далі - ТОВ «ПБФ «Одеспромстрой», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.» в особі постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» (далі - відповідач) про стягнення 6 036 759,87 грн. заборгованості за Договором №О-12/02 від 27.03.2018 на підставі ст.ст. 525, 526, 549, 612, 625, 631 ЦК України. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за згаданим Договором в частині повної та своєчасної оплати виконаних підрядником, прийнятих замовником та погоджених інженером робіт, відтак просило стягнути з відповідача 6 036 759,87 грн., з яких 5 704 467, 24 грн. - основана заборгованість за Договором №О-12/02 від 27.03.2018, 171 134, 02 грн. - пеня, 33 612, 00 грн. - 3% річних, 127 456, 61 грн. - інфляційні втрати.

Разом із згаданим позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову, за змістом якої він просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на його рахунках в сумі 6 036 759,87 грн. Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтував тим, що невжиття таких заходів до забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Мотивуючи заяву про забезпечення позову, позивач вказував, що керівництво та представники відповідача не виходять на зв`язок за всіма наявними та відомими позивачу засобами зв`язку, поштовими адресами та електронною адресою, а за юридичною адресою відповідача знаходиться станція технічного обслуговування (СТО). З огляду на зазначені обставини та враховуючи значний обсяг заявленої до стягнення заборгованості, позивач вважав, що існує реальна загроза невиконання рішення суду у випадку задоволенні позову, оскільки відповідач може вчинити низку дій, направлених на подальше ухилення від майнової відповідальності у спірних правовідносинах.

Крім цього, позивач стверджував, що офіс, за адресою якого зареєстровано юридичну особу відповідача, перебуває у останнього в користуванні на підставі договору оренди, а згідно Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно Постійне представництво «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» немає у власності нерухомого майна, рухоме майно у відповідача також відсутнє. Єдине майно, яке є у відповідача на території України, це грошові кошти на рахунку в банку, на якій позивач й просив накласти арешт в сумі ціни позову.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на обґрунтування тих підстав, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову розглядається судом на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 140 ГПК України не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З огляду на аналіз згаданих положень закону, заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову є обов`язковим.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, зокрема як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

В ході вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника про необхідність вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, або коли, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року в справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття «ефективний засіб», за висновками Європейського суду з прав людини (рішення від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії»), передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

В ході вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При цьому, в силу приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як дійсно видно з наданої позивачем Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно Постійне представництво «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» немає у власності на території України жодного нерухомого майна, відомості про наявність у нього рухомого майна також відсутні. Відповідно єдине майна, яке є у відповідача на території України, та яке може бути використане для погашення значного розміру заборгованості відповідача перед позивачем, у випадку задоволення позову, є грошові кошти на рахунку в банку, на якій позивач й просив накласти арешт в сумі ціни позову.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що для забезпечення можливого виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань Компанією «Сіньцзян Комм`юнікейшнз Констракшн Груп Ко. Лтд.» на території Китайської Народної Республіки придбано нові будівельні машини та інше будівельне устаткування, яке в подальшому було ввезено на митну територію України за митними деклараціями на підставі рішення про передачу майна на баланс Постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.», як безпідставні та необґрунтовані не заслуговують на увагу, адже відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту придбання такої техніки, ввезення її на митну територію України та передачу на баланс Постійного представництва тощо.

За таких обставин й враховуючи, що відповідач діє на території України в особі постійного представництва, за відсутності доказів наявної достатньої кількості грошових коштів та іншого майна (із конкретизацією переліку та вартості) відповідача, що в сукупності свідчить про неможливість реального та фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача на відкритих ним рахунках в банківських установах в межах суми, про стягнення якої просив позивач.

Крім цього, за змістом заяви про забезпечення позову, метою застосування вищезгаданих заходів забезпечення позову є недопущення виведення відповідачем коштів, за рахунок яких може бути забезпечено виконання рішення суду у разі задоволенні позову, чи створення інших обтяжень, що може ускладнити або унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушеного права позивача.

Вищенаведені заходи забезпечення позову відповідають вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України та сприяють ефективному захисту і відновленню порушених прав та інтересів заявника.

Проте місцевий господарський суд не звернув уваги на вищенаведені обставини, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову, відтак дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову.

Разом з цим, апеляційний суд не знайшов підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

З огляду на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що наведені місцевим судом обґрунтування оскарженої ухвали є незаконними, не можуть бути достатніми підставами для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, відтак апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а ухвала місцевого суду - скасуванню.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 у справі № 910/3802/19 - скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» про забезпечення позову задовольнити повністю.

Накласти арешт на грошові кошти Постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» (03061, м. Київ, Солом`янський район, вул. Шепелєва, буд. 6, ідентифікаційний код представництва 26628090) в розмірі ціни позову 6 036 759, 87 грн., які обліковуються на рахунку Постійного представництва «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» №8670, відкритому в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, а також на інших рахунках в банківських та фінансових установах.

Стягувачем за даною постановою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельна фірма «Одеспромстрой» (65088, Одеська обл., м. Одеса, вул. 1 Лінія, буд. 21 Ж, ідентифікаційний код 34253237).

Боржником за даною постановою є Постійне представництво «Сінтцзян Комм`юнікейшнз Констракшн ГРУП КО. ЛТД.» (03061, м. Київ, Солом`янський район, вул. Шепелєва, буд. 6, ідентифікаційний код представництва 26628090).

Ця постанова є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

Матеріали оскарження у справі № 910/3802/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 26.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко