ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 Справа № 917/650/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ", 36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-А ідент. код 39813404

до Головного управління національної поліції в Полтавській області, 36014, м.Полтава, вул.Пушкіна, 83, ідент. код 40108630

про стягнення 2452960,35 грн.

Суддя Іванко Лідія Андріївна

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники сторін:

від позивача: Гречко С.І., дов.№ 36 від 28.12.2018

від відповідача: Сиромятніков В.В., дов.№ 1551/115/01/26-2019 від 09.04.2019

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ" (далі - позивач) звернулося з позовною заявою до господарського суду Полтавської області про стягнення з Головного управління національної поліції в Полтавській області (далі - відповідач) 2488872,84 грн., з яких: 2452960,35 грн. основного боргу, 8512,44 грн. - 3% річних, 27400,05 грн. - інфляційних. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору на постачання природного газу № 259 З/Б/100П від 12.02.2018 року.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 02.05.2019 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 28.05.2019 року. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

23.05.2019 року представник відповідача подав до суду заяву з проханням продовжити строк для подання відзиву на позов (арк. спр.32).

28.05.2019 року надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 5548, арк. спр.36-39), в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами та просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що між сторонами не укладався договір на постачання природного газу на 2019 рік та відповідно не було досягнуто згоди щодо строків виконання грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 28.05.2019 року оголошено перерву до 04.06.2019 року.

04.06.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив (арк. спр.48-49), в якій позивач не погоджується за запереченнями відповідача, вважає їх безпідставними.

04.06.2019 року позивач подав до суду заяву (вх.№ 5784, арк.спр.50), в якій просить суд зменшити позовні вимоги у справі № 917/650/19 в частині стягнення 3% річних в сумі 8512,44 грн. та інфляційних в сумі 27400,05 грн.

Крім цього, 04.06.2019 року від позивача надійшло клопотання (вх.№ 5783, арк. спр.53) про повернення судового збору в розмірі переплаченої суми в зв"язку із зменшенням позовних вимог.

Відповідно п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядає позовні вимоги в редакції даної заяви.

Ухвалою суду від 04.06.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.06.2019 року.

20.06.2019 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення на підставі ч. 1 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, встановив:

12.02.2018 року між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (споживач за договором) укладено договір на постачання природного газу № 259-З/Б/100П (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого, постачальник постачає природний газ споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Пунктом 3.8. Договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, у наступному порядку: щомісячної попередньої оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку 1 до Договору, не пізніше ніж за п`ять робочих дні до початку розрахункового періоду.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 08 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до умов договору позивач надавав відповідачу послуги з постачання природного газу в грудні 2018 року в об`ємі 71,454 тис. куб. м. на суму 888675,40 грн., в січні 2019 року в об`ємі 96,800 тис. куб. м. на суму 1170334,07 грн., в лютому 2019 року в об`ємі 71,107 тис. куб. м. на суму 833077,38 грн., в березні 2019 pоку в об`ємі 59,198 тис. куб. м на суму 594882,36 грн., а всього на загальну суму 3486969,21 грн. Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів приймання передачі: № ZUЗБ0015170 від 31.12.2018., № ZUЗБ0001062 від 31.01.2019, № ZUЗБ0002639 від 28.02.2019., № ZUЗБ0004328 від 31.03.2019.(арк. спр.25-28).

Акти підписані сторонами без застережень.

Позивач зазначає, що відповідачем проведено оплату на загальну суму 1034008,86 грн.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку позивача, станом на 18.04.2019 року сума боргу Головного управління національної поліції в Полтавській області за постачання природного газу з урахуванням проведеної оплати складає 2452960,35 грн.

Вказану суму основного боргу позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві позов не визнає. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що Договір було укладено з «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» як з переможцем процедури закупівлі, проведеної відповідно до вимог Закону України «Про публічні закупівлі», оскільки сума закупівлі перевищувала 200 000 грн, що відповідно до Закону зумовлює обов`язковість проведення тендерної процедури.

Пунктом 3.2. Договору було визначено: «вартість договору визначається як добуток ціни природного газу та договірних обсягів постачання природного газу, визначених Споживачем у Додатку 1 цього договору та становить 3 542 608, 79 грн.».

Згідно з додатком 1 до Договору договірні обсяги постачання природного газу на 2018 рік становили 341,9698 тис. куб. м.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» встановлено, що істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадків зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника.

У відповідності до положень наведеної норми 13.11.2018 між ПАТ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» і ГУНП було укладено додаткову угоду до Договору, якою з урахуванням фактичного обсягу видатків ГУНП обсяг природного газу, що постачається протягом 2018 року, було зменшено на суму 253 181, 35 грн. У зв`язку з цим, пункт 3.2. було викладено у новій редакції, відповідно до якої вартість договору становила 3 249 687, 44 грн.

Одночасно було викладено у новій редакції Додаток 1 до Договору. У новій реакції обсяг постачання природного газу на 2018 рік становив 219,510885 тис. куб. м.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Так, 28.12.2018 між ПАТ «ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ» та ГУНП було укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої строк дії Договору було продовжено до 31.01.2019.

У подальшому, 21.01.2019 було укладено ще одну додаткову угоду до Договору, якою суму договору було збільшено на 700 568, 38 грн., тобто на суму, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у договорі, укладеному в попередньому році у зв`язку із необхідністю проведення процедури закупівлі природного газу на 2019 рік.

Таким чином, до моменту закінчення дії Договору, укладеного з позивачем, повинна була завершитися процедура закупівлі природного газу на 2019 рік, однак з причин, що не залежали від ГУНП, не вдалося визначити переможця конкурсних торгів.

Отже, на момент закінчення дії Договору, укладеного з позивачем, ГУНП не вдалося провести тендер та заключити новий договір про постачання природного газу на 2019 рік.

При цьому, відповідач зазначає, що не мав можливості заключити ще одну додаткову угоду про продовження дії Договору, укладеного з позивачем, оскільки це б суперечило вимогам Закону України «Про публічні закупівлі».

З огляду на викладені у відзиві обставини, відповідач стверджує, що господарське зобов`язання між сторонами не виникло, оскільки договір про постачання природного газу на 2019 рік між позивачем та ГУНП не укладався.

Таким чином, вважає, що підстави для застосування до ГУНП штрафних санкцій у вигляді пені, 3% річних, відсутні.

У зв`язку з викладеним, у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Позивач із запереченнями відповідача не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити грошові кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України законодавче закріплено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини.

Між ТОВ «Полтавагаз збут» та Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області укладено Договір на постачання природного газу №259-3/Б/100П від 12.02.2018 року.

Додатковою угодою №5/110/П від 31.01.2019 року до Договору №259-3/Б/100П від 12.02.2018 року сторони домовилися, що договір в частині постачання природного газу діє до 31.03.2019 p., а в частині проведення розрахунків до їх повного виконання. Всі інші пункти та умови договору залишаються незмінними та обов`язковими до виконання сторонами.

Відповідно до умов зазначеного Договору постачальник (позивач) взяв на себе зобов`язання по постачанню природного газу, а (споживач) відповідач по справі взяв на себе зобов`язання оплатити вартість поставленого газу та наданих послуг.

Пунктами 3.12, 3.13 Договору передбачено, що Постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає Споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газ, підписаний уповноваженим представником Постачальника, а Споживач протягом двох днів з дня одержання акту приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання - передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивувальну відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

Відповідачем по справі акти приймання-передачі природного газу за спожитий природний газ в грудні 2018 p., січень-березень 2019 р. повернуті ТОВ "Полтавагаз Збут" та підписані без застереження.

Щодо посилання відповідача, на те що у нього відсутні підстави для укладання договору на 2019 рік, позивач зазначає, що відповідно до п.4.2.13 Договору №259-3/Б/100П від 12.02.2018 року Споживач зобов`язаний самостійно обмежити (припинити) споживання природного газу у випадках:

-порушення строків оплати за цим Договором;

-відсутності або недостатності підтверджуваного обсягу природного газу;

-перевитрати добової норми та/або місячного підтвердженого обсягу природного газу;

- в інших випадках, передбачених цим Договором та чинним законодавством України.

В порушення зазначеного пункту Договору, відповідач не припинив споживання природного газу, а навпаки, - спожив природний газ та документально підтвердив факт споживання природного газу.

З урахуванням обставин справи, суд відхиляє вказані заперечення відповідача на позов.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст 74 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При винесенні рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем, що позивач належним чином виконував зобов"язання за вищезазначеним Договором. Відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов"язань за Договором та приписів ст.692 Цивільного кодексу України надані послуги не оплатив.

Судом встановлено, що відповідач має заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2452960,35 грн. В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем вказаної суми боргу.

За даних обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення 2452960,35 грн. заборгованості за спожитий газ є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходив із наступного.

Судом враховано, що при розгляді справи позивач змінював ціну позову. Так, при зверненні до суду у позові позивач заявляв вимогу про стягнення 2488872,84 грн. При цьому, до позову позивачем додане платіжне доручення № 108 від 18.04.2019 року про сплату судового збору в розмірі 37333,09 грн.

Відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 2452960,35 грн.

Виходячи з нової ціни позову, позивач мав сплатити 36794,40 грн. судового збору.

Отже, позивачем надлишково сплачено 538,69 грн. судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом

Тобто, судовий збір у розмірі 538,69 грн., сплачений платіжним дорученням № 108 від 18.04.2019 року, підлягає поверненню позивачеві з Державного бюджету.

Судовий збір, сплачений позивачем за позов в частині стягнення 2452960,35 грн., що становить 36794,40 грн. відповідно до норм ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 Закону України "Про судовий збір", суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Головного управління національної поліції в Полтавській області (36014, м.Полтава, вул.Пушкіна, 83, ідент. код 40108630) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ" (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-А ідент. код 39813,35 грн. основного боргу, 36794,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ПОЛТАВАГАЗ ЗБУТ" (36020, м.Полтава, вул.Козака, 2-А ідент. код 39813404) з Державного Бюджету України судовий збір у розмірі 538,69 грн. сплачений платіжним дорученням № 108 від 18.04.2019 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 26.06.2019 року

Суддя Іванко Л.А.