РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.06.2019Справа № 910/4099/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Інстал»

про стягнення 100 115,98 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Інстал» про стягнення 100 115,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань з виконання етапів робіт за договором підряду № 186 від 15.05.2018, у зв`язку з чим ним було нараховано штрафні санкції за прострочення виконання зобов`язань по вищезазначеному договору.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.04.2019 позовну заяву Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління залишено без руху.

17.04.2019 від Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління надішли до суду документи на виконання вимог ухвали суду від 08.04.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного провадження на підставі частини 2 статті 247 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 23.04.2019 відповідачу було запропоновано у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження надати суду відзив на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

15.05.2019 відповідачем було подано до канцелярії суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що що позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій без урахування всіх наявних додаткових угод до договору, а саме: від 02.11.2018 № 175, від 26.12.2018 № 358, від 22.04.2019, № 99/98, згідно яких сторонами договору погоджено коригування (в сторону збільшення) як загальних строків будівельних робіт на об`єкті, так і уточнення строків виконання за всіма його етапами, в тому числі за 2-им та 3-им етапами будівництва, що виключає нарахування відповідачу штрафних санкцій у сумі 100 115,98 грн, оскільки зазначені зміни прийняті сторонами договору у встановленому порядку без зауважень. Крім того, додатковими угодами №№: 358 та 99/98 суттєво зменшено фінансування з боку замовника, в тому числі за 2-им та 3-им етапами будівництва об`єкту у 2018 році (пункт 3.1. договору), що також вплинуло на перегляд строків будівництва, прийнятий обома сторонами договору. Також при підписанні сторонами договору актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) не вказувалися окремо та загалом фактична вартість окремих виконаних робіт, які позивач вважає простроченими, і які є основоположними та суттєвими при проведенні розрахунку пені за договором. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів того, що генпідрядником не виконано в повному обсязі 2 та 3 етапи будівництва, а також що вартість робіт за другим етапом складає 409 852,00 грн, а за третім етапом складає 1 350 500,00 грн.

24.05.2019 від відповідача надійшла заява про надання додаткових доказів по справі.

Наразі, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2018 між Північним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Інстал» (генпідрядник) укладено договір підряду № 186 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21).

Згідно з п. 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1. ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до п. 1.2. договору генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладання договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (об`єкт).

Умовами пункту 3.1. договору передбачено, що договірна ціна становить 13 489 682,97 грн, у тому числі ПДВ - 2 248 280,50 грн.

Зазначена договірна ціна є твердою, складається генпідрядником на підставі наданої ним цінової пропозиції згідно з вимогами нормативних документів у сфері ціноутворення в будівництві.

Кошти на покриття додаткових витрат, пов`язаних з інфляційними процесами, розраховуються виходячи з строків будівництва, виду будівництва, структури робіт, вартості трудових та матеріально-технічних ресурсів, врахованих у ціні пропозиції (договірній ціні), на підставі прогнозованих рівнів інфляції на наступні періоди, що схвалюються Кабінетом Міністрів України (п. 3.2.).

Підпунктами 4.1.1., 4.1.2., 4.1.3., 4.1.5., 4.1.6., 4.1.7., 4.1.8 п. 4.1. договору визначено, що розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі «Актів приймання виконаних будівельних робіт» за формою КБ-2 та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою КБ-3.

При взаєморозрахунку за виконані роботи підрядник складає розрахунок у довільній формі виходячи з номенклатури та обсягів виконаних у звітному місяці робіт, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в), нормативної кількості матеріальних ресурсів на виконанні обсяги робіт, поточних ринкових цін їх придбання в зіставленні з цінами цих же ресурсів, врахованих договірній ціні.

Після виконання генпідрядником робіт по об`єкту (повністю або частково) та надання замовнику документів, зазначених в п.п. 4.1.1. розділу IV договору, замовник встановленим порядком приймає ці роботи, якщо вони повністю відповідають визначеним умовами договору щодо якості та об`єму, в іншому випадку акти повертаються генпідряднику для усунення зауважень та коригування.

Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються генпідрядником та передаються замовнику, який зобов`язаний протягом 3 календарних днів після отримання цих документів приступити до їх перевірки та приймання виконаних робіт.

У разі виявлення невідповідності пред`явлених до оплати робіт встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін, розцінок та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт. Замовник має право скоригувати суму, що підлягає сплаті, про що генпідрядник повідомляється письмово.

У разі виявлення у розрахунках за виконані роботи (форма КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та форма № КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат»), які були оплачені за попередні періоди, безперечних помилок та порушень норм визначення вартості будівництва, загальна вартість виконаних робіт підлягає уточненню замовником, про що генпідрядник повідомляється письмово.

Замовник має право відмовитись від приймання робіт та їх оплати за умови, якщо вони не відповідають вимогам затвердженої проектної документації на об`єкт, чинному законодавству (державні будівельні норми, правила, стандарти тощо), а також умовам договору.

Проміжні платежі за фактично виконані роботи здійснюються в межах не більш, як 95% їх загальної вартості. Остаточні розрахунки за виконані генпідрядником роботи здійснюються у місячний термін після виконання генпідрядником і прийняття замовником всіх передбачених договором робіт, та підписання затвердження акта готовності об`єкта до експлуатації.

Відповідно до умов п. 5.1. із змінами (додаткова угода № 2/92) термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме з 21.05.2018 й до 16.12.2018 , у тому числі за етапами:

1 етап: не пізніше ніж через 45 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 04.07.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: земляні роботи, улаштування фундаменту, улаштування монолітного поясу по фундаментам, улаштування вводів інженерних мереж, розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0, улаштування підлоги до відм. 0.

2 етап: не пізніше ніж через 80 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 08.08.2018 - провинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками, улаштування монолітного поясу по стінам 1-го поясу, монтаж плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками.

3 етап: не пізніше ніж через 120 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 17.09.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 2-го поверху з перемичками, улаштування монолітного поясу по стінам 2-го поясу, монтаж плит перекриття 2-го поверху з монолітними ділянками, монтаж вікон 1-го поверху, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 1-му поверсі, прокладка мереж тепло-, водопостачання та каналізації на 1-му поверсі, улаштування внутрішніх стін (перегородок) 1-го поверху, улаштування бетонної стяжки підлоги 1-го поверху, монтаж сходів між 1-м та 2-м поверхом.

4 етап: не пізніше ніж через 160 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 27.10.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних горища, улаштування покрівлі, монтаж вікон 2-го поверху та горища, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 2-му поверсі, прокладка внутрішніх мереж водопостачання та каналізації на 2-му поверсі, внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 1-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 1-го поверху, улаштування внутрішніх стін (перегородкою) 2-го поверху, улаштування бетонної стяжки підлоги 2-го поверху, улаштування зовнішніх сходів.

5 етап: не пізніше ніж через 200 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 06.12.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 2-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 2-го поверху, утеплення та оздоблення фасаду, улаштування зливової системи, встановлення внутрішніх дверей, внутрішні оздоблювальні роботи (монтаж стельового гіпсокартону, штукатурка стін та стель, улаштування підлоги, монтаж армстронгу, поклейка шпалер, фарбування та покриття лаком тощо), встановлення сантехнічних приладів, улаштування світильників та електрофурнітури, благоустрій території, інші будівельні роботи згідно проекту.

6 етап: не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме до 15.12.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: під єднання будівлі до зовнішніх інженерних мереж електро-, водопостачання та каналізації, наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо), підготовка будівлі до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт, будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві), усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

З урахуванням зазначених етапів робіт та граничних строків їх виконання генпідрядником розробляється календарні графіки виконання робіт, які погоджуються замовником та є невід`ємною частиною цього договору, у двох форматах:

1) поетапний (додаток № 2 до договору), в якому зазначаються етапи викання робіт, вартість кожного з етапів та строки завершення їх виконання;

2) деталізований (додаток № 3 до договору), в якому зазначаються усі роботи, що необхідно виконати на об`єкті, та термін їх виконання.

Генпідрядник зобов`язаний забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовах договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені договором (п.п. 6.3.2. п. 6.3.).

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначається, що станом на 09.08.2018 генпідрядником не були виконані зобов`язання відповідно до умов договору, а саме положень пунктів 5.1, 5.1.3, 5.1.5, 5.1.6, 5.1.7, 6.3.2 щодо завершення 2-го етапу виконання робіт в строки до 08.08.18, та не були завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками; улаштування монолітного поясу по стінам 1-го поверху; монтаж плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками. Готовність 2 етапу робіт станом на 09.08.18 становила 1%. У зв`язку з чим відповідачу була направлена претензія 1/186 (вих. № 303/21/3/3159) від 15.08.2018 на суму 9 259,15 грн. Станом на 23.08.2018 велися роботи по улаштуванню стін цегляних 1-го поверху, а відставання від графіку виконання робіт 2 етапу становило 15 днів. У зв`язку з чим відповідачу була направлена претензія 2/186 (вих. № 303/21/3/3358) від 29.08.18 на суму 12 295,56 грн. Станом на 13.09.2018 велися роботи по улаштуванню стін цегляних 1-го поверху, а відставання від графіку виконання робіт 2 етапу становило 36 днів. У зв`язку з чим відповідачу була направлена претензія 3/186 (вих. № 303/21/3/3621) від 14.09.18 на суму 29 509,34 грн та доповнення до претензії №3/186 (вих. № 303/21/3/3682) від 18.09.18 на суму 28 689,64 грн (усього - 54 198,98 грн.)

Станом на 04.10.18 генпідрядником не виконані зобов`язання відповідно до умов договору, а саме положень пунктів 5.1, 5.1.3, 5.1.5, 5.1.6, 5.1.7, 6.3.2 щодо завершення 3-го етапу виконання робіт в строки до 17.09.18, та не були завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 2-го поверху з перемичками; улаштування монолітного поясу по стінам 2-го поверху; монтаж плит перекриття 2-го поверху з монолітними ділянками; монтаж вікон 1 поверху; прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 1-му поверсі; прокладка внутрішніх мереж тепло-, водопостачання та каналізації на 1-му поверсі; улаштування внутрішніх стін (перегородок) 1-го поверху; улаштування бетонної стяжки підлоги 1-го поверху; монтаж сходів між 1-м та 2-м поверхом.

Станом на 04.10.18 роботи з виконання 3 етапу будівництва не були розпочаті, у зв`язку з чим відповідачу була направлена претензія 4/186 (вих. №303/21/8/3748) від 08.10.18 на суму 45 917,00 грн.

Позивачем зазначається, що на адресу замовника не надходили повідомлення про обставини непереборної сили та проекти додаткових угод до договору з відповідними обґрунтуваннями щодо зміни строків виконання 2 та 3 етапу робіт.

Також позивачем зазначено, що відповідно до пункту 6.3. договору генпідрядник, зокрема, зобов`язаний: забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені договором; у разі невиконання своїх зобов`язань за договором сплатити замовнику визначені умовами договору штрафні санкції, а також повернути замовнику відповідну частку сплачених останнім за умовами договору коштів.

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), а також понад штрафні санкції відшкодовує завдані замовнику збитки у відповідності з пунктом 7.3. цього договору та вимогами ст. 231 Господарського кодексу України.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт по будь-якому із етапів, визначених пунктом 5.1. договору, стягується пеня в розмірі 0,2% від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 20 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості таких робіт.

З огляду на наведене, позивачем за прострочення виконання робіт по другому етапу робіт було нараховано пеню у розмірі 29 509,34 грн за прострочення виконання робіт на 36 днів станом на 13.09.2018 (згідно претензії № 3/ 186 вих. № 303/21/3/3621 від 14.09.18) та штраф 7 % у розмірі 28 689,64 грн (згідно доповнення до претензії №3/186 вих. № 303/21/3/3682).

За прострочення виконання робіт по третьому етапу робіт позивачем було нараховано пеню у розмірі 45 917,00 грн за прострочення виконання робіт на 17 днів станом на 04.10.2018 (згідно претензії № 4/186 (вих. №303/21/8/3748) від 08.10.2018).

З огляду на вищезазначене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 100 115,98 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій без урахування всіх наявних додаткових угод до договору, а саме: від 02.11.2018 № 175, від 26.12.2018 № 358, від 22.04.2019, № 99/98, згідно яких сторонами договору погоджено коригування (в сторону збільшення) як загальних строків будівельних робіт на об`єкті, так і уточнення строків виконання за всіма його етапами, в тому числі за 2-им та 3-им етапами будівництва, що виключає нарахування відповідачу штрафних санкцій у сумі 100 115,98 грн, оскільки зазначені зміни прийняті сторонами договору у встановленому порядку без зауважень. Крім того, додатковими угодами №№: 358 та 99/98 суттєво зменшено фінансування з боку замовника, в тому числі за 2-им та 3-им етапами будівництва об`єкту у 2018 році (пункт 3.1. договору), що також вплинуло на перегляд строків будівництва, прийнятий обома сторонами договору. Також при підписанні сторонами договору актів приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в), довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3) не вказувалися окремо та загалом фактична вартість окремих виконаних робіт, які позивач вважає простроченими, і які є основоположними та суттєвими при проведенні розрахунку пені за договором. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів того, що генпідрядником не виконано в повному обсязі 2 та 3 етапи будівництва, а також що вартість робіт за другим етапом складає 409 852,00 грн, а за третім етапом складає 1 350 500,00 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину суд визнає договір підряду № 186 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21) від 15.05.2018 належною підставою, у розумінні норм ст. 11 ЦК України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1. ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що 22.04.2019 між Північним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ-Інстал» (генпідрядник) було укладено додаткову угоду № 99/98 до договору підряду № 186 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21), в якій сторони вирішили змінити порядок фінансування виконання робіт згідно умов договору, а також строки виконання робіт по договору, зокрема, було вирішено викласти пункт 5.1 договору в наступній редакції:

« 5.1. Термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше 28 липня 2019 року, в тому числі по етапах:

1 етап: не пізніше ніж через 66 календарних днів з дати, з дати: 21 травня 2018 до 25 липня 2018 року - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: земляні роботи, улаштування фундаменту, улаштування монолітного поясу по фундаментам, улаштування вводів інженерних мереж, розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0, улаштування підлоги до відм. 0.

2 етап: тривалістю не більше 159 календарних днів з дати: 26 липня 2018 до 31 грудня 2018 року - провинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками, улаштування монолітного поясу по стінам 1-го поясу, монтаж плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками.

3 етап: тривалістю не більше 26 календарних днів з дати: 21 березня 2019 до 15 квітня 2019 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: монтаж вікон 1-го поверху, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 1-му поверсі, улаштування внутрішніх стін (перегородок) 1-го поверху.

4 етап: тривалістю не більше 40 календарних днів з дати: 30 квітня 2019 до 08 червня 2019 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних горища, улаштування покрівлі, монтаж вікон 2-го поверху та горища, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 2-му поверсі, прокладка внутрішніх мереж водопостачання та каналізації на 2-му поверсі, внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 1-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 1-го поверху, улаштування внутрішніх стін (перегородкою) 2-го поверху, улаштування бетонної стяжки підлоги 2-го поверху, улаштування зовнішніх сходів.

5 етап: тривалістю не більше 40 календарних днів з дати: 09 червня 2019 до 18 липня 2019 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 2-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 2-го поверху, утеплення та оздоблення фасаду, улаштування зливової системи, встановлення внутрішніх дверей, внутрішні оздоблювальні роботи (монтаж стельового гіпсокартону, штукатурка стін та стель, улаштування підлоги, монтаж армстронгу, поклейка шпалер, фарбування та покриття лаком тощо), встановлення сантехнічних приладів, улаштування світильників та електрофурнітури, благоустрій території, інші будівельні роботи згідно проекту.

6 етап: тривалістю не більше 10 календарних днів з дати: 19 липня 2019 до 29 липня 2019 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: під єднання будівлі до зовнішніх інженерних мереж електро-, водопостачання та каналізації, наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо), підготовка будівлі до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт, будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві), усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

З урахуванням зазначених етапів робіт та граничних строків їх виконання генпідрядником розробляється календарні графіки виконання робіт, які погоджуються замовником та є невід`ємною частиною цього договору, у двох форматах:

1) поетапний (додаток № 2 до договору), в якому зазначаються етапи викання робіт, вартість кожного з етапів та строки завершення їх виконання;

2) деталізований (додаток № 3 до договору), в якому зазначаються усі роботи, що необхідно виконати на об`єкті, та термін їх виконання.».

Також умовами зазначеної додаткової угоди сторони змінили строк дії договору підряду, а саме строк його дії встановлено до 30.12.2019.

В пункті 3 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та становить невід`ємну частину Договору № 186 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21) від 15.05.2018.

В пункті 4 зазначеної додаткової угоди сторони погодили, що текст цієї додаткової угоди складено в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу - 2 примірника - замовнику, 1 (один) - генпідряднику.

Зі сторони Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління (замовник) зазначену додаткову угоду підписав начальник Північного ТЕЕУ Юрик Ю.В., а зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ-Інстал» (генпідрядник) - директор Бочковський А.С.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Частина 3 статті 653 Цивільного кодексу України встановлює, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, з огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що з укладенням додаткової угоди № 99/98 до договору підряду № 186 на виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 2, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-21) від 15.05.2019, сторонами за взаємною згодою було змінено строки виконання робіт по договору, зокрема, по другому етапу сторони погодили їх виконання з 26 липня 2018 до 31 грудня 2018 року, а по третьому етапу з 21 березня 2019 до 15 квітня 2019.

З матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем розраховано пеню та штраф за прострочення виконання робіт по другому етапу на 36 днів станом на 13.09.2018 (згідно претензії № 3/ 186 вих. № 303/21/3/3621 від 14.09.18, доповнення до претензії №3/186 вих. № 303/21/3/3682). За прострочення виконання робіт по третьому етапу робіт позивачем було нараховано пеню у розмірі 45 917,00 грн за прострочення виконання робіт на 17 днів станом на 04.10.2018 (згідно претензії № 4/186 (вих. №303/21/8/3748) від 08.10.2018).

Тобто, позивачем розраховані штрафні санкції за періоди, які, з урахуванням умов додаткової угоди № 99/98 до договору підряду № 186, не є періодами прострочення виконання зобов`язань по другому та третьому етапу виконання робіт.

Також судом зазначається, що відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Так, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), а також понад штрафні санкції відшкодовує завдані замовнику збитки у відповідності з пунктом 7.3. цього договору та вимогами ст. 231 ГК України.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт по будь-якому із етапів, визначених пунктом 5.1. договору, стягується пеня в розмірі 0,2% від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 20 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості таких робіт.

Приписами ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вбачається з розрахунку позивача та доданих до позову документів (претензія № 3/ 186 вих. № 303/21/3/3621 від 14.09.18, доповнення до претензії №3/186 вих. № 303/21/3/3682, претензія № 4/186 (вих. №303/21/8/3748) від 08.10.2018), останній нараховує пеню та штраф, виходячи з того, що вартість робіт, з яких допущено прострочення по другому етапу становить 409 852,00 грн, а по третьому етапу - 1 350 500,00 грн.

Однак, Північним ТКЕУ не надано жодних доказів на підтвердження такої вартості прострочених робіт по другому та третьому етапах, а з наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити наявність обставин (фактів), якими обґрунтований розмір позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на їх недоведеність та необґрунтованість.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

3. Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Спичак О.М.