ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

21.06.2019 м. Дніпро Справа № 910/16715/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач у справі)

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 , с. Велика Вільшанка, Васильківський район, Київська область

на рішення Господарського суду Запорізької області (суддя Носівець В.В.), ухвалене у м. Запоріжжя 07.08.2018р. о 13.40. (дата складання повного тексту рішення - 16.08.2018) у справі № 910/16715/17

за позовом ОСОБА_2 , с. Підгірці, Київська область

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр", м. Запоріжжя

відповідача-2: Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, м. Київ

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформлене протоколом засідання загальних зборів № 01/2015 від 16.02.2015, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.08.2018р. у справі № 910/16715/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" задоволено; визнано недійсним рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр", оформлене протоколом засідання загальних зборів № 01/2015 від 16.02.2015; в позові ОСОБА_2 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся ОСОБА_1 , в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2018р. у справі № 910/16715/17 скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, Центральний апеляційний господарський суд вважає за необхідне залишити її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2,3 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Отже, наявність або відсутність підстав для задоволення заяви про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги визначається за правилами частини другої статті 256 ГПК. Клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги з огляду на приписи статті 256 ГПК повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. До клопотання чи заяви мають бути подані докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

При цьому Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Таким чином, у кожному випадку суд з врахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обгрунтування клопотання про його відновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги, яке обгрунтовано тим, що про прийняття оскаржуваного рішення йому стало відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень після надання товариством з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" інформації на його запит як учасника товариства щодо фінансового стану товариства в частині наявної кредиторської і дебіторської заборгованості, що унеможливило подання апеляційної скарги у встановлений законом строк.

Суд апеляційної інстанції вважає, що скаржником не наведено достатнього обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на подання апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як зазначає апелянт, він став учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" 19.07.2018р., отже з цього часу мав можливість одержувати інформацію про діяльність товариства та мав цікавитися судовими спорами за участю товариства, в тому числі шляхом ознайомлення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Судом апеляційної інстанції досліджено, що електронна копія рішення господарського суду Запорізької області від 07.08.2018р. у справі № 910/16715/17 внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень та оприлюднена 16.08.2018р.

Отже, скаржник мав дізнатися про прийняття господарським судом Запорізької області оскаржуваного рішення ще у серпні 2018 року та вчасно подати апеляційну скаргу, а наведені скаржником доводи щодо несвоєчасного оскарження рішення місцевого господарського суду зумовлені не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру.

Апеляційний суд, також враховує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Суду одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який полягає, inter alia, у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], N 28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року, пункти 37-38 рішення у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010 року).

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 256 цього Кодексу (з урахуванням п. 13 розділу ХІ. Перехідних положень), і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про небхідність залишення апеляційної скарги бех руху та надання апелянту строку для можливості подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

За ст. 174 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ст. 174 ГПК України в новій редакції, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 235, 258, ч. 3 ст. 260 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Запорізької області від 07.08.2018р. у справі № 910/16715/17 - залишити без руху.

Скаржнику у строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин пропуску цього строку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.Є. Чередко