УХВАЛА

м. Київ

20.06.2019Справа № 910/7515/19

Господарський суд міста Київа у складі судді Данилової М.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» № б/н від 18.06.2019р. про забезпечення позову у справі.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, будинок 66/1, офіс 305 Б),

до відповідача - 1: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

(01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14),

відповідача - 2: Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45),

про скасування розпорядження та наказу, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/7515/19, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» та Іллічівської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту) про скасування розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» Р. Вецканганса № 14/10 від 03.04.2019 року «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністраціїї Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 69 від 05.04.2019 року «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів».

18.06.2019р. до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» надійшла заява про забезпечення позову № б/н, відповідно до якої заявник просить суд зупинити, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів».

Вказана заява обґрунтована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» починаючи з 2016р. виконує роботи з перевантаження зернових вантажів на території причалів № 3, 4, 5, 6 ІФ ДП «АМПУ» по так званому «прямому варіанту», тобто зі складських майданчиків, що знаходяться за межами території морського порту «Чорноморськ». При цьому, використовується технологічна схема «склад за територією порту - автомашина (самоскид) - мобільний стрічковий конвеєр - трюм». Здійснення діяльності портового оператора пов`язане з проведенням на користь Відповідачів та самого порту цілого ряду обов`язкових платежів. Серед цих платежів є також оплата за користування автошляхами порту.

03 квітня 2019р. в.о. Голови «ДП «АМПУ» було підписано розпорядження № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами», а 05 квітня 2019р., начальником Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошиним, на виконання Розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» від 03.04.2019 № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами», було підписано наказ № 69, відповідно до якого на Позивача покладено обов`язок оплачувати кожен заїзд автотранспорту за повною добовою ставкою - 248,38 грн. У зв`язку з цим, Заявник мусить платити за користування автошляхами порту в декілька разів більше, ніж раніше.

Також Позивач зазначає, що наказом начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 діючі тарифи було змінено достроково, оскільки, попереднім наказом того ж начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина № 331 від 27.11.2018р. термін дії старого тарифу було встановлено з 01.01.2019р. до 30.06.2019р. Тобто, Позивач, плануючи свою господарську діяльність мав обґрунтовані очікування, що до 30.06.2019р. зміна тарифів не відбуватиметься.

З огляду на викладене, Заявник вважає, що розпорядження в.о. Голови «ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказ начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів» не можна вважати такими, що прийняті: обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Крім того, на думку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» Відповідач 1 та Відповідач 2 порушили вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Вказуючи на те, що через прийняті Відповідачами односторонні рішення, що передбачають зміну методики розрахунку плати за користування автошляхами порту, Товариство мусить сплачувати за відповідну послугу в декілька разів більше, ніж раніше, а також на те, що оскаржувані рішення поставили Заявника (який є роботодавцем щонайменше для 70 чоловік) на межу банкрутства, останній просить суд зупинити, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови «ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів».

В якості зустрічного забезпечення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» запропоновано внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 500 000,00 грн., що приблизно дорівнює різниці між платою за користування автошляхами порту, розрахованою за обробку судна, за діючими та старими тарифами.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши подані разом з нею, а також наявні в матеріалах справи, докази, суд дійшов висновку про задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» є одним з портових операторів морського порту «Чорноморськ». Починаючи з 2016р. Товариство виконує роботи з перевантаження зернових вантажів на території причалів № 3, 4, 5, 6 ІФ ДП «АМПУ» по так званому «прямому варіанту», тобто зі складських майданчиків, що знаходяться за межами території морського порту «Чорноморськ». При цьому, використовується технологічна схема «склад за територією порту - автомашина (самоскид) - мобільний стрічковий конвеєр - трюм».

Здійснення діяльності портового оператора пов`язане з проведенням на користь Відповідачів та самого порту цілого ряду обов`язкових платежів. Серед цих платежів є також оплата за користування автошляхами порту.

До введення в дію оскаржуваних рішень Відповідачів, Товариство сплачувало на користь ДП «АМПУ» 348 грн. 38 коп. за кожну добу, протягом якої власні та/або найняті автомобілі Товариства здійснювали доставку вантажу до причалу порту. Оскільки склади Позивача знаходяться на відстані близько 3-х кілометрів від порту, протягом доби один автомобіль здійснював до 20 рейсів. Однак, кількість рейсів не впливала на суму добової оплати, її було зафіксовано на рівні 348 грн. 38 коп. за добу.

Але, 03 квітня 2019р. в.о. Голови «ДП «АМПУ» було підписано розпорядження № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами», відповідно до якого начальника адміністрації Іллічівського морського порту (Волошина В. Е. ) було зобов`язано вжити заходів щодо забезпечення розгляду у встановленому порядку питання стосовно приведення у відповідність до вимог Положення діяльність Іллічівської філії ДП «АМПУ» з надання послуг «користування автошляхами»:

1) передбачити єдиний підхід формування вартості тарифу за користування автошляхами до усіх суб`єктів господарювання в порту незалежно від варіантів заїзду транспортних засобів з зовнішньоторговельним та комерційним вантажем («прямий варіант», на склад, тощо);

2) вжити заходів щодо внесення змін до п. 1 наказу Іллічівської філії ДП «АМПУ» від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів (за необхідності також до інших положень) в частині виключення положення про застосування тарифу за користування автошляхами по «прямому варіанту» (348,38 грн. один раз на добу з одного автомобіля незалежно від кількості в`їздів на територію порту);

3) внести відповідні зміни у встановленому порядку до договорів з портовими операторами про надання допуску до об`єктів портової інфраструктури.

05 квітня 2019р., начальником Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошиним, на виконання Розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» від 03.04.2019 № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами», було підписано наказ № 69, яким передбачено:

1. З 01.05.2019 вважати такими, що втратили чинність частини наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів»:

- абзац 3 пункту 1 наказу: «Користування автошляхами - 348,38 грн. за одиницю вантажного автотранспорту контрагентів, що слідує до порту для виконання технологічних операцій по забезпеченню обробки суден по «прямому варіанту» зі складських майданчиків, що знаходяться за периметром порту»;

- абзац 13 пункту 1 наказу: «технологічне переміщення вантажів портовими операторами, які використовують складські майданчики, що знаходяться за периметром порту»;

- абзац 3 пункту 4 наказу: «При виконанні технологічних операцій вантажним автотранспортом контрагентів для забезпечення обробки суден по «прямому варіанту», які використовують складські майданчики, що знаходяться за периметром порту, за умови підтвердження портовим операторами факту користування шляхом надання офіційного звернення та забезпечення портовими операторами надання інформації щодо кожного авто візиту та результатів зважування в електронному вигляді з використанням ІТ-ресурсів, плата за користування автошляхами порту стягується з кожної автомашини при в`їзді до порту один раз на добу (незважаючи від добової кількості в`їздів даної автотранспортної одиниці до порту)».

Таким чином, з 01.05.2019р. на Позивача покладено обов`язок оплачувати кожен заїзд автотранспорту за повною добовою ставкою - 248,38 грн.

Відповідно до статті 136 ГПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи. Позов забезпечується:

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними вище (ст.ст. 136, 137 ГПК України).

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011р. (далі - Постанова) господарський суд при вирішенні питання про забезпечення позову має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як вбачається з наданих Заявником рахунків № Э/6 335 від 30 квітня 2019р. та № Э/7 123 від 20 травня 2019р., до введення в дію оскаржуваних тарифів за результатами завантаження одного судна Товариство сплачувало за користування автошляхами порту близько 70 000 грн., після - близько 700 000 грн. Тобто, фінансове навантаження Заявника, пов`язане з оплатою відповідних послуг, збільшилося в 10 разів.

Згідно з розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28.11.2012р. № 874-р «Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку суб`єктів природних монополій», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за № 2119/22431, ДП «АМПУ» включено до переліку суб`єктів природних монополій в частині надання спеціалізованих послуг морських портів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» 11 січня 2001 року № 2210-III, економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

На думку Позивача, розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» № 14/10 від 03.04.2019р. та прийнятий на його підставі наказ начальника Адміністрації Іллічівського морського порту № 69 від 05.04.2019р. мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку.

За змістом ст. 13 Закону № 2210-III, зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Іншими словами, за твердженнями Заявника, замість:

- забезпечення конкуренції серед суб`єктів господарювання, що виробляють однакову продукцію (товари, роботи, послуги) у морському порту - п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону № 4709-VI;

- забезпечення рівності прав усіх суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у морському порту, недопущення дискримінації у доступі до об`єктів портової інфраструктури загального користування - п. 9 ч. 1 ст. 4 Закону № 4709-VI;

- створення рівних умов для провадження господарської діяльності у морському порту - п. 6 ч. 1 ст. 13 Закону № 4709-VI,

Відповідач 1 та Відповідач 2 допустили:

- встановлення таких умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку - п. 1 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III;

- застосування різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин - п. 2 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III;

- суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин - п. 6 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III;

- створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання - п. 7 ч. 2 ст. 13 Закону № 2210-III.

Викладені вище доводи Позивача не є очевидно безпідставними чи формальними.

Ухвалою суду від 12.06.2019р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача було залучено Антимонопольний комітет України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 45).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», останній є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель.

Отже, Антимонопольний комітет України в залежності від того чи знайдуть доводи Позивача про порушення Відповідачами законодавства про захист економічної конкуренції необхідне підтвердження, має можливість застосувати до ДП «АМПУ» та/або його філії спеціальні санкції (в тому числі, штрафи) передбачені Законом України «Про захист економічної конкуренції» 11 січня 2001 року № 2210-III. Однак, в цьому випадку йдеться лише про відповідальність Відповідачів перед державою та механізм захисту загального інтересу.

Водночас, суд вважає, що існує достатньо високий ризик того, що продовження дії розпорядження в.о. Голови «ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів» може призвести до суттєвого ускладнення чи навіть неможливості ефективного захисту та повного відновлення порушених прав Позивача як господарюючого суб`єкта.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що фактично згідно з оскаржуваними рішеннями Заявник мусить оплачувати послуги структур ДП «АМПУ» в десятикратному (порівняно з попередніми періодами) розмірі, суд погоджується з доводами сторони про те, що зупинення, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дії розпорядження в.о. Голови «ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів» в даному випадку є необхідним, ефективним, об`єктивно виправданим заходом забезпечення позову.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позов» при вирішенні питання про забезпечення позову суду слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

На думку суду, запропоноване Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» зустрічне забезпечення, що передбачає внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у сумі 500 000,00 грн. достатньою мірою забезпечить збалансованість інтересів сторін, а також дозволить запобігти порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів Відповідачів.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» 18.06.2019 року внесено на депозитний рахунок суду грошову суму, як зустрічне забезпечення у розмірі 500 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 781 від 18.06.2019 року, що міститься у матеріалах справи.

Крім того, зупинення дії розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів» не звільняє ТОВ «Фрам Шиппінг Едженсі» від обов`язку здійснювати оплату за послугу з користування автошляхами порту на умовах, що діяли до прийняття вказаних рішень.

Суд також звертає увагу, що згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» про забезпечення позову задовольнити.

2. Зупинити, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дію розпорядження в.о. Голови ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» та наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів». В частині поширення їх дії на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі»

3. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Шиппінг Едженсі» (65009, Одеська обл., м. Одеса, Французький бульвар, будинок 66/1, офіс 305 Б, ).

4. Боржником за даною ухвалою в частині зупинення дії розпорядження в.о. Голови «ДП «АМПУ» Р. Вецкаганса від 03 квітня 2019р. № 14/10 «Щодо впорядкування надання послуг з користування автошляхами» є: Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ).

5. Боржником за даною ухвалою в частині зупинення дії наказу начальника Адміністрації Іллічівського морського порту В.Е. Волошина від 05 квітня 2019р. № 69 «Про внесення змін до наказу від 27.11.2018 № 331 «Про затвердження вільних тарифів» є Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту), (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6, ).

6. Зазначена ухвала з урахуванням п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» має статус виконавчого документа.

7. Дана ухвала набирає законної сили з 20.06.2019 року та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

8. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання до 20.06.2022 року.

9. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя М.В. Данилова