ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року Справа № 906/133/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Саган І.О.

за участю представників сторін:

від органу прокуратури: Лис Н.В.

від позивача: не з`явився

від відповідача: Марченко В.М.

від третьої особи: не з`явився

розглядаючи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 20.12.2018 суддею Сікорською Н.А. у м.Житомирі, повний текст складено 02.01.2019 у справі № 906/133/18

за позовом Керівника Новогорад-Волинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Курненської сільської ради та Мартинівської сільської ради

до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державної екологічної інспекції у Житомирській області

про стягнення 615541 грн.

ВСТАНОВИВ:

26.02.2018 Новоград-Волинська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Курненської сільської ради та Мартинівської сільської ради звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 615541,00 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем завдано шкоди державі внаслідок недодержання вимог законодавства щодо забезпечення охорони лісу, розташованих в межах смуги відведення залізниці та в межах земельних ділянок на території Курненської сільської ради та Мартинівської сільської ради Житомирської області, внаслідок чого 18.07.2016 та 30.11.2016 на вказаній території невідомими особами здійснено незаконну порубку дерев.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.12.2018 у справі № 906/133/18 (суддя Сікорською Н.А.) позов задоволено. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Курненської сільської ради - 180179,81 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ) в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Мартинівської сільської ради - 435361,19 грн. завданої шкоди навколишньому природному середовищу. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-західна залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь прокуратури Житомирської області - 9233,12 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач - ПАТ "Українська залізниця" подала апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначає, що забезпечення охорони лісу дійсно входить до обов`язків постійних лісокористувачів, однак матеріальну відповідальність за неналежну охорону лісу вони нести не повинні. Зазначає, що прокурором не було надано належних доказів того, що відповідач не дотримався або порушив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок. Вважає, що відсутність інформації про порушення в актах позапланових перевірок Державної екологічної інспекції в Житомирській області в розділі «Порушення вимог законодавства, виявлені під час заходу державного нагляду (контролю)» та відсутність припису відповідачу про усунення порушень вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища свідчить про не доведення встановлення належними доказами факту завдання відповідачем шкоди державі внаслідок самовільної порубки дерев.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги.

Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечує. Вважає, що вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими, а доводи апелянта не спростовують висновків господарського суду Житомирської області, які містяться в оскаржуваному рішенні. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 19, п. 5 ст. 64, ч. ч. 1,5 ст. 86, п. 5 ч. 2 ст. 105 та ст. 107 Лісового кодексу України зазначає, що відповідач, як постійний лісокористувач, має нести відповідальність за порушення вимог щодо ведення лісового господарства, зокрема, за незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок на підвідомчій території. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Звертає увагу що, виробничий підрозділ Жмеринська дистанція захисних лісонасаджень регіональної філії «Південно-західної залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», як постійний лісокористувач, не дотримавшись вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, допустив, самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів, незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення.

Згідно з нормами ст. 105 Лісового кодексу України, ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» вчинення Відповідачем зазначених правопорушень (порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів) є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення Відповідачем (постійним лісокористувачем) встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі шкоди.

Прокурор в судовому засіданні підтримав викладені у відзиві заперечення.

Інші учасники справи письмових відзивів на апеляційну скаргу не подали, явку представників в судове засідання не забезпечили.

В судове засідання 06.06.2019 апелянтом подані пояснення до апеляційної скарги, в яких останній вважає, що у прокурора відсутні правові підстави для здійснення представництва інтересів держави у даній справі та вказує, що позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 275 ГПК України з наведених у поясненні підстав.

Колегія суддів дійшла висновку, що вказані пояснення за своїм змістом є доповненням апеляційної скарги. Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни. Строки на апеляційне оскарження визначені ст. 256 ГПК України, відповідно до яких доповнення до скарги може бути подане протягом двадцяти днів з моменту проголошення рішення або отримання його повного тексту.

Зважаючи, що доповнення апеляційної скарги (у вигляді пояснень) подані скаржником поза межами строків на апеляційне оскарження, а також без доказів надіслання копій іншим учасникам справи, судом вищевказані доповнення (пояснення) не враховуються.

За умовами статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у регіональної філії "Південно-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" перебувають у постійному користуванні землі площею 79,3716 га на території Курненської сільської та площею 53,7435 га на території Мартинівської сільської ради, що підтверджується державним актами на землю серії НОМЕР_1 від 22.11.1999 та серії ЖТ 22-09 № 000049від 28.10.1999 (а.с. 24-27).

Отже, відповідач у відповідності до ст. 17 Кодексу є постійним лісокористувачем.

18.07.2016 начальником Житомирської виробничої дільниці виявлено незаконну порубку дерев породи ясен в кількості 24 одиниць та 1 дерева породи граб в кварталі №44 виділі №137л захисного лісонасадження на землях Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень Житомирської виробничої дільниці регіональної філії Південно-Західної залізниці" ПАТ "Укрзалізниця", напрямку Житомир-Новоград-Волинський, перегону Курне - Смолка прив`язка, до залізничної колії ліва сторона колії від 160 км. км + 300 м до 160 + 500 м, про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства (а.с. 71 т.1).

Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 розраховано збитки, завдані державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 80 179,81 грн. (а.с. 23 т.1).

За вказаним фактом відповідачем повідомлено Червоноармійське ВП Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області та 26.07.2016 зареєстроване кримінальне провадження № 0000261 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України (а.с. 72, 20 т.1).

30.11.2016 начальником Житомирської виробничої дільниці виявлено незаконну порубку дерев в кількості 69 одиниць з них: 50 породи дуб, 15 дерев породи береза та 4 породи в`яз в кварталі №43 виділі № 191, 208 захисного лісонасадження на землях Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень Житомирської виробничої дільниці регіональної філії «Південно - Західної залізниці» ПАТ «Укрзалізниця», напрямку Житомир - Новоград-Волинський, перегону Дубовець - Курне прив`язка, до залізничної колії права сторона колії від 136 км+600м до 137+000м та ліва сторона колії 136 км +400м до 137м +000м. , про що складено акт огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства (76 т.1 ).

Відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 розраховано збитки завдані державі внаслідок самовільної порубки дерев, розмір яких становить 435361,19 грн. (а.с. 80 т.1).

Про виявлений факт незаконної порубки дерев 30.11.2016 відповідач повідомив правоохоронні органи (а.с. 79 т.1) та за вказаним повідомленням 01.12.2016 було зареєстровано кримінальне провадження № 0000409 за ознаками злочину, передбаченого ст. 246 КК України.

28.09.2017 кримінальні провадження №0000261 та № 0000409 об`єднані в одне провадження.

В ході розслідування кримінальних проваджень Державною екологічною інспекцією в Житомирській області на виконання ухвал слідчого судді проведено позапланові перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства виробничого підрозділу Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії Південно-західної залізниці" ПАТ "Українська залізниця".

Так, з 19.12.2016 по 21.12.2016 Державною екологічною інспекцією в Житомирській області на підставі ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 28.11.2016 по справі № 292/121/16-к номер провадження 1-кс/292/131/16 проведено позапланову виїзну перевірку в частині додержання вимог природоохоронного законодавства, щодо забезпечення раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від незаконних порубок в кварталі 44 виділі 137 л захисного лісонасадження на землях Житомирської дільниці виробничого підрозділу Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ " Укрзалізниця ", напрямку Житомир - Новоград - Волинський, перегону Курне-Смолка в результаті чого було встановлено, що 18.07.2016 року у вищезазначеному виділі працівниками Житомирської виробничої дільниці виявлено незаконну порубку 24 дерев породи ясеня та граба. Розмір шкоди, заподіяної лісу становить 180179,81 грн. (а.с. 32-37 т.1).

Крім того, у період з 10.01.2017 по 11.01.2017 Державною екологічною інспекцією в Житомирській області на підставі ухвали Червоноармійського районного суду Житомирської області від 20.12.2016 по справі № 292/138/16-к номер провадження 1-кс/292/148/16 проведено позапланову виїзну перевірку в частині додержання вимог природоохоронного законодавства, щодо забезпечення раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів від незаконних порубок в кварталі 43 виділі 191 та виділі 208 захисного лісонасадження на землях Житомирської дільниці виробничого підрозділу Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень регіональної філії "Південно-Західна залізниця" ПАТ "Укрзалізниця", напрямку Житомир - Новоград- Волинський, перегону Дубовець-Курне, прив`язка до залізничної колії: права сторона колії від 136+600м до км 137+000 м та ліва сторона колії від 136+400 до км. 137+000 м, в результаті чого було встановлено, що 20.11.2016 року у вищезазначеному виділі працівниками Житомирської виробничої дільниці виявлено незаконну порубку 69 дерев породи дуб, береза та в`яз. Розмір шкоди, заподіяної лісу становить 435361,19 грн. (а.с. 38-43 т.1).

Місцевим судом встановлено, що в ході розслідування кримінальних проваджень № 0000261 та № 0000409 осіб, які вчинили незаконну порубку дерев, не встановлено.

Зважаючи на викладені обставини, прокурор вказує, що відповідачем як постійним лісокористувачем, не забезпечено охорону і збереження лісів, допущено незаконну рубку дерев на підвідомчій території, чим завдано навколишньому природному середовищу шкоди, розмір якої становить 615541,00 грн.

Оскільки відповідач добровільно шкоди, завданої навколишньому природному середовищу не відшкодував, прокурор за захистом інтересів держави звернувся до суду.

Місцевий господарський суд за результатами розгляду спору прийшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи предметом даного спору є матеріально-правова вимога про стягнення з відповідача збитків в розмірі 615541,00 грн., завданих навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права і обов`язки виникають безпосередньо з актів цивільного законодавства, а також внаслідок завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Частиною 1 ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають та незалежно від права власності на них становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

За приписами ст. 9 Лісового кодексу України, у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Згідно статей 16, 17 Лісового кодексу України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. У постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Частиною другою статті 19 Лісового кодексу України визначено, що обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 Лісового кодексу України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом пункту 5 частини другої статті 105 Лісового кодексу України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Згідно статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Як вбачається із матеріалів справи регіональна філія "Південно-західна залізниця" ПАТ "Українська залізниця" є постійним лісокористувачем земельної ділянки на території Курненської сільської ради розміром 79,3716 га. та земельної ділянки розміром 53,7435 га на території Мартинівської сільської ради, що підтверджується державними актами на землю серії НОМЕР_1 від 22.11.1999 та серії ЖТ НОМЕР_2 № 000049від 28.10.1999 відповідно.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.07.2016 та 30.11.2016 на території, яка належить відповідачу, як постійному лісокористувачу, виявлено факт незаконної порубки дерев, про що посадовими особами відповідача складені акти огляду місця вчинення правопорушення лісового господарства.

В подальшому факт незаконної порубки підтверджено позаплановою перевіркою дотримання природоохоронного законодавства Державною екологічною інспекцією у Житомирській області.

Інженером лісового господарства на підприємстві відповідача, відповідно до Такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665, здійснено розрахунок розміру заподіяної шкоди, навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної рубки дерев, виявленої 18.07.2016 та 30.11.2016 , яка в загальному розмірі склала 615541,00 грн.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. В силу статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Частиною 2 статті 40 Закону України "Про рослинний світ" також унормовано, що відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу.

Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Факт незабезпечення лісокористувачем (відповідачем) охорони і збереження закріплених за ним лісів встановлено актом перевірки додержання ДП "Путильський лісгосп" вимог природоохоронного законодавства.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі елементи:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо);

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

- вина особи, що завдала шкоду.

Виходячи зі змісту норм статей 19, 64, 86, 90 Лісового кодексу України організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Отже, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.

З огляду на вищезазначене, обгрунтованим є висновок суду першої інстанції, що цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді не вчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами. (Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17, від 09.09.2018 у справі № 909/976/17, від 18.02.2019 у справі № 926/869/18).

Не беруться до уваги твердження відповідача, що прокурором не було надано належних доказів того, що відповідач не дотримався або порушив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, оскільки незаконна порубка дерев на земельних ділянках наданих відповідачеві у постійне користування відбулась. Тобто вжиті відповідачем заходи є недостатніми.

Беручи до уваги те, що відповідач, як постійний лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив незаконну порубку дерев, чим заподіяно матеріальну шкоду лісу (навколишньому природному середовищу), яка становить в загальному розмірі 615541,00 грн., суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог прокурора.

Отже, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 20.12.2018 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі інші доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України понесені апелянтом судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на останнього.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Житомирської області від 20 грудня 2018 року у справі №906/133/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/133/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "25" червня 2019 р.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.