ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 915/1317/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001 ()

про стягнення коштів в розмірі 98 567, 40 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Клис Н.А., довіреність № 01/54-14 від 02.01.2019 року;

від відповідача: Павленко О.І., довіреність № 860/01/27-2019 від 10.05.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство Миколаївобленерго з позовною заявою про стягнення з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області коштів в сумі 103 307, 46 грн., в тому числі: 98 567, 40 грн. заборгованості по активній електроенергії та 4 740, 06 грн. заборгованості за послуги з перетікання реактивної електроенергії.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 13.05.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 11.06.2019 року.

В судовому засіданні 11.06.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

11.06.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. № 9741/19), в якій позивач просить суд стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області заборгованість по активній електроенергії у сумі 98 567, 40 грн.

Розглянувши подане клопотання, судом встановлено, що позов в частині стягнення заборгованості за послуги з перетікання реактивної електроенергії зменшено, у зв`язку з повною оплатою відповідачем суми заборгованості, що підтверджується платіжним дорученням № 1017 від 10.04.2019 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 46/22 від 12.01.2018 року про внесення змін та доповнень до договорів про постачання електричної енергії № 44/5007, № 40/1090, № 47/342, № 35/66, № 36/587, № 37/118, № 48/394, № 49/74, № 50/3403, № 51/372, № 52/436, № 53/200, № 23/34, № 54/90, № 38/890, № 55/450, № 41/430, № 42/539, № 56/69, № 43/333 в частині об`єднання платежів та договірних величин споживання електричної енергії, укладеного між сторонами, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за активну електроенергію. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 526, 629, 714 ЦК України, ст. 58 Закону України Про ринок електричної енергії та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

30.05.2019 року до господарського суду Миколаївської області від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. № 8957/19.

Відзив подано до початку розгляду справи по суті та в межах строків, встановлених ухвалою суду. Відзив прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Відповідач позовні вимоги визнав в частині заборгованості в розмірі 98 567, 40 грн. за спожиту активну електроенергію, оскільки станом на 01.05.2019 року згідно проведеної звірки та підписаного акту звіряння розрахунків у відповідача перед позивачем за 2018 рік наявна заборгованість к розмірі 98 567, 40 грн. (арк. 230-233)

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб (ч. 4 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1.1 Статуту, затвердженого протоколом річних Загальних зборів акціонерів ПАТ Миколаївобленерго від 19.04.2018 року № 27, Акціонерне товариство Миколаївобленерго є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до статуту Публічного акціонерного товариства Миколаївобленерго у відповідності до Закону України Про акціонерні товариства від 17 вересня 2008 року № 514-VІ (арк. 223-224).

Між ПАТ Миколаївобленерго та Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області 04.05.2019 року було укладено договори про постачання електричної енергії, а саме: № 44/5007, № 40/1090, № 47/342, № 35/66, № 36/587, № 37/118, № 48/394, № 49/74, № 50/3403, № 51/372, № 52/436, № 53/200, № 23/34, № 54/90, № 38/890, № 55/450, № 41/430, № 42/539, № 56/69, № 43/333 (арк. 12-209).

Судом встановлено, що умови вищевказаних договорів є ідентичними.

Умовами договорів про постачання електричної енергії сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договорів про постачання електричної енергії під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 2.2.2 Договорів про постачання електричної енергії позивач зобов`язаний був постачати відповідачу (споживачу) електроенергію як різновид товару.

Відповідно до п. 3.1.1 Договорів про постачання електричної енергії постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

12.01.2018 року між ПАТ Миколаївобленерго та Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області був укладений договір № 46/22 про внесення змін та доповнень до договорів про постачання електричної енергії № 44/5007, № 40/1090, № 47/342, № 35/66, № 36/587, № 37/118, № 48/394, № 49/74, № 50/3403, № 51/372, № 52/436, № 53/200, № 23/34, № 54/90, № 38/890, № 55/450, № 41/430, № 42/539, № 56/69, № 43/333 в частині об`єднання платежів та договірних величин споживання електричної енергії (арк. 10-11).

Договір підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Умовами договору № 46/22 сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1 Договору оплата за електричну енергію, за перетікання реактивної енергії та інших рахунків (за загальними рахунками по переліченим в таблиці № 1 договорам) за розрахунковий період проводиться платіжними дорученнями централізовано з поточного банківського рахунку платника.

Оплата за електричну енергію здійснюється платником шляхом перерахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, за реактивну енергію та інші рахунки шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточні рахунки постачальника.

У випадку співпадання дати оплати з вихідними чи святковими днями, платник здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню.

Розрахунковим вважається період з 27 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Платник протягом розрахункового періоду здійснює плановий платіж до 25 числа місяця у сумі вартості 100% заявленого обсягу споживання активної електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Платник зобов`язаний отримати рахунки до 28 числа кожного місяця. Якщо дата отримання рахунків припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства, платник зобов`язаний отримати їх у найближчий робочий день, що слідує за вихідним чи святковим днем.

Разом з рахунками на оплату за спожиту активну, реактивну електроенергію Постачальник надає Платнику рахунки на здійснення оплати планового платежу за активну електроенергію, планового платежу за реактивну електроенергію та Акт про прийняття-передавання товарної продукції. Підписаний та скріплений мокрою печаткою Акт про прийняття-передавання товарної продукції Платник зобов`язується повернути Постачальнику протягом п`яти робочих днів з дня його отримання або у цей же термін у письмовій формі надати мотивовану відмову від його підписання. У разі неповернення Постачальнику підписаного Акту про прийняття-передавання товарної продукції у вищезазначений строк, даний Акт вважається підписаним з боку Платника без зауважень.

Факт переходу платнику права власності на спожиту у календарному місяці електричну енергію підтверджується Актом про прийняття-передавання товарної продукції.

Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії (перетікання реактивної електроенергії) має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію (перетікання реактивної електроенергії).

Якщо фактичне споживання електричної енергії (перетікання реактивної електроенергії) виявиться меншим ніж очікуване, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.

Відповідно до п. 10 Договору цей договір є невід`ємною частиною договорів про постачання електричної енергії, укладених між постачальником і платником та зазначених у таблиці № 1 цього договору.

Відповідно до п. 12 Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і укладення на строк до 31.12.2018 р., але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Відповідно до ч. 3 статті 631 Цивільного Кодексу України сторони домовилися, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.01.2018 р.

Відповідно до п. 13 Договору на строк дії цього договору вважати такими, що втратили силу пункти, що обумовлюють умови оплати, а також додатки № 1а вищевказаних договорів (таблиця № 1 цього договору).

Судом встановлено, що на виконання умов договору № 46/22 позивач у грудні 2018 року відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 338 094 кВт/год. на загальну суму 845 284, 44 грн., що підтверджується Актом про використану електричну енергію за грудень 2018 року (арк. 215).

З урахуванням часткової оплати в розмірі 108 365, 74 грн. (платіжне доручення від 26.11.2018 року № 11386) для проведення оплати за надану електричну енергію позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 46/22/12/1 від 20.12.2018 року на суму 736 918, 70 грн. (арк. 214, 216).

Судом встановлено, що відповідачем частково проведено оплату за отриману електричну енергію на загальну суму 638 351, 30 грн., що підтверджується платіжним дорученнями № 12196 від 28.12.2018 року (арк. 217).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за отриману активну електричну енергію складає 98 567, 40 грн. (845 284, 44 грн. - 108 365, 74 грн. - 638 351, 30 грн.).

Вказана заборгованість за активну електричну енергію за грудень 2018 року в сумі 98 567, 40 грн. підтверджується також довідкою щодо погашення заборгованості Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області (арк. 219).

Отже, відповідач в порушення зобов`язань за Договором не в повному обсязі сплатив за отриману активну електричну енергію за грудень 2018 року, що і стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, відповідачем використано електричну енергію за грудень 2018 року на загальну суму 845 284, 44 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом та рахунком (арк. 214-215).

Відповідач частково сплатив за отриману електричну енергію за грудень 2018 року в загальній сумі 746 717, 04 грн. (108 365, 74 грн. + 638 351, 30 грн.), що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (арк. 216-217).

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 98 567, 40 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості. Судом також враховано, що відповідачем позов щодо стягнення 98 567, 40 грн. заборгованості з активної електроенергії визнано.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога в частині стягнення заборгованості за отриману електричну енергію за грудень 2018 року в сумі 98 567, 40 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором про постачання електричної енергії. Договір в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за отриману електричну енергію. Проте, відповідачем у встановлені договором строки оплату за отриману електричну енергію (активну електричну енергію) не сплачено у повному обсязі та у встановлені строки, що не заперечується самим відповідачем та підтверджено матеріалами справи. Як вказано вище, відповідачем позовні вимоги визнано, що не порушує права сторін та інших осіб, а також відповідає вимогам чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, яке прийнято судом, позивачу відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір в сумі 960, 50 грн. (50 % судового збору, сплаченого при поданні позову).

Витрати по сплаті судового збору в сумі 960, 50 грн. (50 % судового збору, сплаченого при поданні позову) згідно п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Декабристів, 5, м. Миколаїв, 54001 () на користь позивача Акціонерного товариства Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

- 98 567, 40 грн. (дев`яносто вісім тисяч п`ятсот шістдесят сім грн. 40 коп.) - заборгованості за активну електроенергію;

- 960, 50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути позивачу Акціонерному товариству Миколаївобленерго, вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () з Державного бюджету України 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 960, 50 грн. (дев`ятсот шістдесят грн. 50 коп.), про що видати ухвалу за клопотанням сторони.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.06.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш