УХВАЛА

м. Київ

24.06.2019Справа № 910/2712/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Сонячний"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем"

про стягнення 165 000 грн.

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій "Сонячний"

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Джерело Плюс"

про стягнення заборгованості у розмірі 172 626,16 грн.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Сонячний» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія біометричних систем» про стягнення 165 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на впровадження автоматизованої системи «Aquarius» № 009-18 від 25.09.2018, в частині впровадження автоматизованої системи «Aquarius» у строк встановлений Договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

21.03.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 06.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

19.04.2019 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

19.04.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Лабораторія біометричних систем» подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Сонячний» про стягнення заборгованості у розмірі 172 626,16 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на впровадження автоматизованої системи «Aquarius» № 009-18 від 25.09.2018, в частині здійснення розрахунків за впровадження автоматизованої системи «Aquarius».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лабораторія біометричних систем» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Санаторій «Сонячний» про стягнення заборгованості у розмірі 172 626,16 грн. до розгляду з первісним позовом у справі № 910/2712/19, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, постановлено здійснювати розгляд справи №910/2712/19 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 20.05.2019.

23.04.2019 представником відповідача за первісним позовом подано доповнення до відзиву.

10.05.2019 представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив.

16.05.2019 представником відповідача за первісним позовом подано заперечення на відповідь на відзив.

17.05.2019 представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на зустрічну позовну заяву.

У судове засідання 20.05.2019 представники сторін з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2019 залучено Приватне підприємство "Науково-виробниче підприємство "Джерело Плюс" в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом та відкладено підготовче засідання на 10.06.2019.

23.05.2019 представником позивача за первісним позовом подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

30.05.2019 представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив та клопотання про долучення доказів.

03.06.2019 представником позивача за зустрічним позовом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

06.06.2019 представником позивача за первісним позовом подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

07.06.2019 представником третьої особи подано письмові пояснення.

У судове засідання 10.06.2019 представники учасників справи з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 21.06.2019.

13.06.2019 представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на пояснення третьої особи, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про виклик і допит у якості свідка керівника позивача за зустрічним позовом.

20.06.2019 представником третьої особи подано відповіді на питання, поставлені позивачем за зустрічним позовом.

У судове засідання 21.06.2019 представники учасників судового процесу з`явились.

За наслідками розгляду клопотання представника позивача за зустрічним позовом про виклик і допит у якості свідка керівника позивача за зустрічним позовом, суд відмовив у задоволенні поданого клопотання, постановивши протокольну ухвалу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 89 ГПК України, свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. При цьому, ч. 4 ст.88 ГПК України визначено, що заява свідка, у якій за змістом ч. 1 ст. 88 ГПК України, викладаються показання свідка, має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Проте, матеріали справи не містять жодної заяви свідка, що в свою чергу унеможливлює допит відповідної особи без викладення останньою обставин у заяві.

При цьому, суд враховує, що керівник позивача за зустрічним позовом з`являється у судові засідання та не позбавлений можливості надати усні пояснення при розгляді справи по суті, як представник позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним позовом), що зокрема, узгоджується з приписами ст. 56 ГПК України.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд: вирішує питання про призначення експертизи.

З огляду на наведене, у судовому засіданні 21.06.2019 судом постановлено на обговорення питання щодо необхідності призначення судової експертизи з метою встановлення обставин справи, у зв`язку з чим сторонам надано час для можливості викласти свої пропозиції та міркування з даного питання, в зв`язку з чим у судовому засіданні 21.06.2019 оголошено перерву до 24.06.2019.

У судове засідання 24.06.2019 представники сторін з`явились, представник третьої особи не з`явився.

У судовому засідання 24.06.2019 представник позивача за первісним позовом подав письмові пояснення призначення судової експертизи.

Представники позивача за зустрічним позовом, проти призначення експертизи заперечили.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність призначення судової експертизи, з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд здійснює дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями "proprio motu", щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Пункт 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України визначає, що підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів..

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" - судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Як зазначено в листі №01-8/2651 від 27.11.2006 Вищого господарського суду України "Про деякі питання призначення судових експертиз" судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Аналогічні за змістом положення містить ч. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" №4 від 23.03.2012.

В Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Дульський проти України" (Заява № 61679/00) від 01.06.2006, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Як вбачається з первісного позову, позивач за первісним позовом зазначає, що до 28.11.2018 виконавець не розпочав впровадження автоматизованої системи «Aquarius», що виключило можливість закінчення її у строк, який встановлено Договором та до теперішнього часу зобов`язання відповідача за Договором з впровадження автоматизованої системи «Aquarius» не виконано.

В свою чергу, як вбачається зі зустрічного позову, позивач за зустрічним позовом зазначає, що зокрема поставив відповідачу за зустрічним позовом бойлери в кількості 3 (три) штуки - по одному для кожної точки видачі мінеральної води в бюветі відповідача за зустрічним позовом, які поставлені не за місцезнаходженням відповідача за зустрічним позовом, а за місцем перебуванням учасника відповідача за зустрічним позовом - Поліщука Євгена Миколайовича, про що попередньо домовлено з відповідачем за зустрічним позовом, та 04.12.2018 директор позивача за первісним позовом прибув за місцезнаходженням відповідача за зустрічним позовом, та протягом перебування директора позивача за зустрічним позовом за місцезнаходженням відповідача за зустрічним позовом, АС Акваріус була змонтована в приміщенні бювету відповідача за зустрічними позовом, що підтверджують за доводами позивача за зустрічним позовом фототаблицями з описами.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що фототаблиці від 06.12.2018 та від 07.12.2018 підтверджують процес підготовки працівником відповідача за зустрічним позовом технічного приміщення до монтажу обладнання АС Акваріус та її кінцевого налаштування, факти змонтованого гідро-теплотехнічного обладнання АС Акваріус, процес виконання підготовчих будівельних робіт для монтажу електронного обладнання АС Акваріус, факт змонтованих інтерфейсних електронних панелей АС Акваріус.

В свою чергу, як зазначає позивач за зустрічним позовом, 10.12.2018 тобто вже фактично після монтування і впровадження АС Акваріус за місцезнаходженням відповідача за зустрічним позовом, останній відправив позивачу за зустрічним позовом претензію №1528, в якій зазначив, що позивач за зустрічним позовом начебто не розпочав впровадження АС Акваріус взагалі, повідомив, що розриває Договір і вимагає повернути попередню оплату. Позивач за зустрічним позовом, в свою чергу, направив відповідачу за зустрічним позовом претензію про невиконання зустрічних вимог, в якій детально зазначив про факти прострочення відповідачем за зустрічним позовом у виконанні зобов`язань за Договором, зокрема: невиконання технічного завдання і незабезпечення технічних вимог для впровадження АС Акваріус, які за Договором зобов`язаний був забезпечити саме відповідач за зустрічним позовом, а не позивач за зустрічним позовом. Зокрема, в претензії позивач за зустрічним позовом зазначив, що відповідач за зустрічним позовом не дотримався вимог, передбачених Технічним завдання згідно з Додатком 1 до Договору, в результаті чого робота АС Акваріус могла становити загрозу здоров`ю працівників санаторію та відпочивальників. Цією претензією позивач за зустрічним позовом письмово повідомив, що зобов`язання виконане ним повністю та долучив Акт прийому-передачі послуг за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за зустрічним позовом надав відмову від підписання Акту прийому-передачі послуг за Договором, у якій зазначив, що АС Акваріус не була впроваджена, не була встановлена, не була підключена та не почала працювати, як було передбачено умовами Договору, що унеможливлює підписання Акту.

При цьому, відповідач за зустрічним позовом, заперечуючи проти виконання позивачем за зустрічним позовом робіт за Договором, зазначив, що зустрічний позов не містить жодних належних та допустимих доказів виконання робіт за Договором, зокрема надані копії десяти товарних чеків про придбання у жовтні 2018 року товарів, не містять відомостей про те, яке відношення ці документи мають до укладеного між сторонами Договору.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що для накопичення води та її підігріву відповідачу за зустрічним позовом дійсно необхідні були бойлери, запропоновані керівником позивача за зустрічним позовом, з огляду на те, що жінка останнього займається продажем такого обладнання, однак, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що ці відносини відбувались не в рамках виконання сторонами умов Договору, оскільки технічне завдання не містить про це жодної умови.

Відповідач за зустрічним позовом зазначає, що бойлери дійсно були отримані відповідачем за зустрічним позовом, однак не від позивача за зустрічним позовом, а від ОСОБА_1 як фізичної особи та відповідачем за зустрічним позовом було здійснено розрахунки за отримані бойлери безпосередньо з фізичною особою ОСОБА_1 , також відповідач за зустрічним позовом зазначає, що бойлери були встановлені безпосередньо відповідачем за зустрічним позовом.

Третя особа в свою чергу, надаючи пояснення по суті спору, зазначила, що роботи щодо встановлення, монтування та введення в експлуатацію трьох модульного електронного бювету для питного лікування виконано в повному обсязі за рахунок ресурсів третьої особи, в тому числі обладнання та програмного забезпечення.

Також, третя особа зазначила, що демонтаж автоматизованої системи Акваріус третьою особою не здійснювався, оскільки на момент прибуття бригади робітників третьої особи для виконання робіт за Договором, приміщення бювету було порожнє.

Таким чином, між сторонами наявний спір щодо фактичного виконання робіт за Договором, та відповідно обсягів та вартості виконаних відповідачем за первісним позовом за Договором робіт.

Згідно з ч. 1 ст. 210 ГПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Відтак, оскільки у підготовчому провадження дослідження доказів не здійснюється, а надані сторонами документи викликають обґрунтовані сумніви щодо їх належності до предмета доказування, виходячи із вищевикладеного у сукупності, приймаючи до уваги предмет та підстави позовних вимог, виходячи з того, що в предмет доказування входять обставини щодо того, чи виконувались відповідачем за первісним позовом роботи за Договором, у яких обсягах та на яку суму, оскільки подані сторонами докази є взаємосуперечливими між собою, з огляду на те, що позивач за первісним позовом зазначає про повне невиконання відповідачем за первісним позовом робіт за Договором, а позивачем за зустрічним позовом зазначається про повне виконання робіт за Договором, в підтвердження чого, позивач за зустрічним позовом посилається на купівлю у третіх осіб товарів необхідних для виконання Договору та фактичну присутність за адресою виконання робіт та здійсненну фото фіксацію виконаних робіт, а третя особа зазначає про встановлення власної автоматизованої системи, суд дійшов висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну

24.06.2019 представником позивача за первісним позовом подано перелік питань, які на думку позивача мають бути поставлені судовому експерту, які судом відхиляються, з огляду на предмет та підстави позову, а також надані сторонами заперечення та аргументи в підтвердження власних позицій, оскільки запропоновані питання не входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 3 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Так, за приписами ст. 10 Закону України "Про судову експертизу" судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом. Судовому експерту забороняється використовувати свої повноваження з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки та пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб. До фахівця у відповідній галузі знань, який проводить судову експертизу, застосовуються положення цього Закону щодо гарантій, прав, обов`язків, відповідальності судового експерта, крім відповідальності за відмову від проведення експертизи та положень розділу III цього Закону.

Таким чином, з`ясувавши обставини й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що для об`єктивного та правильного вирішення спору потрібні спеціальні знання, а тому слід призначити у справі експертизу.

Враховуючи, що сторонами не погоджено за взаємною згодою експертну установу, проведення експертизи суд доручає Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, найближчій установі до об`єкту дослідження.

Оплату експертизи, згідно з виставленим рахунком, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 228, 229, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Призначити у даній справі комплексну судову експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпро, Січеславська Набережна, 17, оф. 361).

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

1) Який перелік та обсяги фактично виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем" робіт за Договором на впровадження автоматизованої системи "Aquarius" № 009-18 від 25.09.2018?

2) Яка вартість фактично виконаних Товариством з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем" робіт за Договором на впровадження автоматизованої системи "Aquarius" № 009-18 від 25.09.2018, з урахуванням використаних матеріалів?

3. Витрати за проведення експертизи покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Лабораторія біометричних систем".

4. Попередити експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до статей 384, 385 Кримінального кодексу України.

5. Провадження по справі № 910/2712/19 зупинити до одержання результатів експертиз.

6. Матеріали справи надіслати до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 25.06.2019.

Суддя О.А. Грєхова