ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5302/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Білецька Л.М., Коваль Л.А.

секретар судового засідання: Кисельов Є.О.

Представники сторін:

від позивача: Данішевський А.В., виписка з наказу №216 від 05.12.2017 р., представник;

представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019, повне рішення складено 20.03.2019, суддя Красота О.І., у справі №904/5302/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля", м.Бобровиця

до Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", м.Кам`янське

про стягнення боргу за непоставлену хімічну продукцію в сумі 8 746 196,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі №904/5302/18 позов задоволено частково. Провадження у справі стосовно суми 200 000 грн. - закрито. В задоволенні клопотання Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" про розстрочення суми попередньої оплати - відмовлено. Стягнуто з Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ", (51909, м.Кам`янське, вул.С.Х.Горобця, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля", (17400, м.Бобровиця, Чернігівська область, вул.Чернігівська, 34, ) заборгованість в розмірі 8 546 196,40 грн. та судовий збір у розмірі 131 192,95 грн.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю. Стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що приймаючи рішення, господарський суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, визнав встановленими належним чином, у зв`язку з чим висновки, які викладені в рішенні є необґрунтованими, не відповідають обставинам справи, зроблені з порушенням вимог матеріального та процесуального права, з огляду на що рішення підлягає скасуванню.

Скаржник вважає, що рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості в розмірі 8 546 196,40 грн суперечить ст.ст. 509, 598, 599, 612, 622, 631 ЦК України, ст.ст. 180, 220 ГК України, ст. 86 ПІК України.

За твердженням скаржника, відмова кредитора від прийняття простроченого виконання припиняє зобов`язання, оскільки припинення зобов`язання в силу відмови кредитора від прийняття простроченого виконання тягне і припинення зустрічного зобов`язання сторони, яка відмовилася від прийняття виконання.

Наведене свідчить про те, що якщо виконання втратило інтерес для кредитора і він відмовляється від його прийняття та жадає повернення виконаного ним зобов`язання, у даному випадку сплачених грошових коштів, то кредитор повинен на сам відмовитися від прийняття простроченого виконання шляхом направлення повідомлення боржнику, яке б означало, що зобов`язання припиняється.

На думку скаржника, оскільки зобов`язання між сторонами за договором поставки хімічної продукції №151409 від 26.03.2018 не припинялися, висновки місцевого суду про те, що позовна вимога підлягає задоволенню частково стягненням з Відповідача заборгованості у розмірі 8 546 196,40 грн є необґрунтованими та такими, що суперечить ст.ст. 509, 598, 599, 612, 622, 631 ЦК України, ст.ст. 180, 220 ГК України, ст. 86 ГПК України.

Посилаючись на п.3.3 Договору, скаржник стверджує, що на дату подання позовної заяви у Позивача було відсутнє, право вимагати у відповідача повернення попередньої оплати та Договором.

У зв`язку з чим, скаржник вважає, що суд першої інстанції у відповідності до положень ч.9 ст.129 ЦПК України, мав покласти судові витрати на позивача, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін. Так, позивач зазначає, що п. 3.3. Договору може бути застосовано лише в межах строку дії Договору, який чітко визначено в п.8.1. Договору, а саме - 31 грудня 2018 року. Таким чином, хоча відвантаження продукції через зупинку цехів відповідача у зв`язку з капітальним ремонтом не могло бути здійснене, однак п. 3.3. договору цілком узгоджується з нормами чинного законодавства і дає право Покупцю у випадку неможливості поставки продукції вимагати суми попередньої оплати за договором поставки. Зважаючи на вище викладене, вважаємо, що чинне законодавство повною мірою дозволяло Позивачу звернутись до суду за захистом свого порушеного права враховуючи також те, що право на доступ до правосуддя є одним з основоположних принципів права.

Також позивачем зазначено, що доводи відповідача з приводу того, що ТОВ «Земля і Воля» відмовляється від прийняття зобов`язання, яке втратило для нього інтерес, внаслідок прострочення боржника згідно ст. 622 ЦК України не заслуговують на увагу з наступних причин:

- договір поставки № 151409 від 26.03.2018 року припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку дії Договору 31.12.2018 року, а поставка передплаченої продукції згідно з п. 8.1. Договору мала бути здійснена не пізніше останнього дня строку дії Договору;

- відповідач визнає суму боргу в повному обсязі, що підтверджується окрім усього іншого його конклюдентними діями, а саме перерахування 200 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за Договором поставки № 151409. Зданим фактом жодним чином не узгоджуються твердження відповідача з приводу того, то він не відмовляється від виконання своїх зобов`язань по поставні продукції. Відповідач визнавав наявність заборгованості перед позивачем і у відповіді на Претензію №955 від 04.09.2018 року. Посиланням на ст. 622 ЦК України відповідач знову ж підтверджує наявність прострочення поставки.

Як зауважено позивачем, що зупинка виробничих цехів відповідача в жодному разі не звільняє відповідача від обов`язку повернення суми попередньої оплати за непоставлену продукцію.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля" (далі-Позивач, Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроазот" (далі-Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки хімічної продукції №150086 (а.с.13-18).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору поставляти (передавати у власність) Покупцю визначену цим Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, Покупець зобов`язується приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

Предметом поставок за цим Договором є визначена родовими ознаками продукція виробничо-технічного призначення - аміак рідкий технічний (далі-хімічна продукція) (п.1.2. Договору).

Згідно п.1.3. Договору, кількість та ціна хімічної продукції, що підлягає поставці за цим Договором, узгоджується Сторонами в Специфікаціях на поставку Хімічної продукції. Специфікації на поставку Хімічної продукції підписуються повноважними представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін та є невід`ємними частинами (додатками) цього Договору.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що Хімічна продукція повинна бути оплачена Покупцем на умові повної (стовідсоткової) попередньої оплати. Попередня оплата вартості Хімічної продукції здійснюється Покупцем лише після погодження Сторонами графіку поставки (відвантаження) Хімічної продукції. Здійснення Покупцем повної сплати попередньої оплати за Хімічну продукцію є необхідною умовою виконання Постачальником своїх зобов`язань по поставці Хімічної продукції Покупцю.

Відповідно до п.3.9. Договору, Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці Хімічної продукції Покупцю, з моменту передачі певної кількості (партії) Хімічної продукції першому перевізникові задля її доставки до вказаної Покупцем залізничної станції на території України. Датою поставки Хімічної продукції є дата передачі Хімічної продукції першому перевізнику вантажу (Хімічної продукції), яка зазначена у накладній (електронній накладній) на перевезення вантажу. Ризик втрати чи пошкодження Хімічної продукції, право власності на Хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з Хімічною продукцією, переходять від Постачальника до Покупця в момент виконання Постачальником своїх зобов`язань по поставці Хімічної продукції.

Цей Договір набирає чинності з моменту чинності його укладення Сторонами і діє до 31.12.2017р. Вся передплачена Покупцем згідно умов цього Договору Хімічна продукція має бути поставлена в строк не пізніше останнього дня строку дії Договору (п.8.1.Догвору).

26.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Земля і Воля" (далі-Позивач, Покупець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроазот" (далі-Відповідач, Постачальник) укладено Договір поставки хімічної продукції №151409 (а.с.23-28).

Відповідно до п.1.1. Договору, Постачальник зобов`язується протягом строку дії Договору поставляти (передавати у власність) Покупцю визначену цим Договором та невід`ємними додатками до нього продукцію виробничо-технічного призначення, Покупець зобов`язується приймати таку продукцію та оплачувати її вартість в порядку і в строки, передбачені Договором та невід`ємними додатками до нього.

Предметом поставок за цим Договором є визначена родовими ознаками продукція виробничо-технічного призначення - аміак рідкий технічний (далі-Хімічна продукція) (п.1.2. Договору).

Згідно п.1.3. Договору, кількість та ціна хімічної продукції, що підлягає поставці за цим Договором, узгоджується Сторонами в Специфікаціях на поставку Хімічної продукції. Специфікації на поставку Хімічної продукції підписуються повноважними представниками обох Сторін, скріплюється печатками Сторін та є невід`ємними частинами (додатками) цього Договору.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що Хімічна продукція повинна бути оплачена Покупцем на умові повної (стовідсоткової) попередньої оплати. Попередня оплата вартості Хімічної продукції здійснюється Покупцем лише після погодження Сторонами графіку поставки (відвантаження) Хімічної продукції. Здійснення Покупцем повної сплати попередньої оплати за Хімічну продукцію є необхідною умовою виконання Постачальником своїх зобов`язань по поставці Хімічної продукції Покупцю.

В пункті 3.3. зазначено, що кількість Хімічної продукції, що підлягає поставці в кожній окремій партії, погоджується Сторонами з урахуванням їх економічних інтересів, виробничих потужностей та виробничого циклу Постачальника. Сторони домовилися проте, що на час зупинення виробничих потужностей Постачальника для проведення капітального ремонту поставка (відвантаження) Хімічної продукції Покупцю може бути зупинена Постачальником до закінчення ремонту і це не є порушенням умов цього Договору.

Відповідно до п.3.9. Договору, Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці Хімічної продукції Покупцю, з моменту передачі певної кількості (партії) Хімічної продукції першому перевізникові задля її доставки до вказаної Покупцем залізничної станції на території України. Датою поставки Хімічної продукції є дата передачі Хімічної продукції першому перевізнику вантажу (Хімічної продукції), яка зазначена у накладній (електронній накладній) на перевезення вантажу. Ризик втрати чи пошкодження Хімічної продукції, право власності на Хімічну продукцію, а також обов`язок несення витрат, пов`язаних з Хімічною продукцією, переходять від Постачальника до Покупця в момент виконання Постачальником своїх зобов`язань по поставці Хімічної продукції.

Цей Договір набирає чинності з моменту чинності його укладення Сторонами і діє до 31.12.2018р. Вся передплачена Покупцем згідно умов цього Договору Хімічна продукція має бути поставлена в строк не пізніше останнього дня строку дії Договору (п.8.1.Договору).

05.06.2018 року Сторонами було погоджено Специфікацію №3 до Договору поставки Хімічної продукції від 26.03.2018 року №151409, відповідно до якої ПАТ "ДНІПРОАЗОТ" зобов`язане поставити ТОВ "Земля і Воля" в строк з 05.06.2018 р. по 31.07.2018р. рідкий технічний аміак в кількості 2000,0 тон. (а.с. 33).

07.06.2018 року згідно з виставленим Відповідачем рахунком-фактурою №211 від 06.06.2018року (а.с.50) хімічна продукція в обсязі, визначеному в Специфікації, була оплачена Позивачем на умовах повної попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 6157 від 07.06.2018 року (а.с.43).

Відповідачем не було поставлено обумовлену Договором Хімічну продукцію в повному обсязі.

Загальна сума оплати за Договором поставки №151409 становить 38 478 000, 00 грн. Фактично Позивач отримав від Відповідача рідкий технічний аміак на суму 29 783 250,00 грн. Отже сума стосовно не поставленої продукції складає - 8 694 750,99грн.

07.03.2017р. між Позивачем та Відповідачем укладено Договір поставки хімічної продукції №150086, відповідно до якого Відповідач зобов`язався поставити Позивачу рідкий технічний аміак в кількості, визначеній в Специфікаціях.

Таким чином, станом на грудень 2017 року Відповідачем не було поставлено хімічну продукцію на загальну суму 51 446,40 грн.

Згідно Угоди про зарахування коштів до попередньої оплати за Договором від 26.03.2018р., дані гроші кошти в якості попередньої оплати включені до загальної суми Договору №151409. (а.с. 30). Тому за Договором № 151409 від 26.03.2018 року Відповідачем не було поставлено хімічної продукції (аміак рідкий технічний) на суму 8 746 196,40 грн.

09.08.2018 року Позивач звернувся до Відповідача з претензією з розрахунками не виконаного ним зобов`язання та вимогою виконати в розумні строки зобов`язання щодо поставки рідкого технічного аміаку у обсязі 988,75 тон на загальну суму 8 746 196, 40 грн.

Листом від 03.09.2018 року Відповідач повідомив Позивача, що згідно наказу №655 "Про простій в АТ "Дніпроазот" призупинено роботу в структурних підрозділах Відповідача і у зв`язку з цим останній немає можливості відвантажити хімічну продукцію відповідно до умов Договору і таким чином виконати покладене на нього зобов`язання.

04.09.2018 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з претензією, в якій було поставлено вимогу - повернути грошові кошти на вказаний в претензії рахунок. Натомість Відповідач відмовився виконати вимогу Позивача і просив перенести вирішення даного питання на січень 2019 року.

Враховуючи несприятливі обставини, в яких перебував Відповідач на той момент, Позивач 09.10.2018 року звернувся до Відповідача з пропозицією надати належним чином оформлений гарантійний лист, скріплений печаткою за підписом голови правління ПАТ "Дніпроазот". Дану пропозицію відповідач залишив без відповіді.

Не поставка товару у строки визначені у Договорі та не повернення Відповідачем суми передплати у розмірі 8 746 196,40 грн. і стало підставою для звернення Позивача до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницький діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України). Аналогічні положення містить і ст.265 Господарського кодексу України.

В силу ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов укладеного договору. Відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати, у встановлений строк товар не передав, покупець має право вимагати передачу товару або повернення суми передплати.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідачем 04.03.2018 року на рахунок позивача було перераховано 100 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором поставки хімічної продукції № 151409 від 26.03.2018 року, та 05.03.2018 року - 100 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором поставки хімічної продукції № 151409 від 26.03.2018 року.

Отже, провадження у справі правомірно було закрито місцевим судом у відповідності до п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині стягнення з Відповідача суми у розмірі 200 000,грн.

З огляду на те, що факт оплати товару підтверджується матеріалами справи, доказів поставки товару або сплати заборгованості у сумі 8 546 196,40 грн. сторонами до суду не надано, колегія суддів поділяє висновки господарського суду щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 8 546 196,40 грн.

Стосовно посилання Відповідача на пункт 3.3. Договору поставки хімічної продукції №15140 від 26.03.2018р. щодо домовленості сторін проте, що на час зупинення виробничих потужностей Постачальника для проведення капітального ремонту поставка (відвантаження) Хімічної продукції Покупцю може бути зупинена Постачальником до закінчення ремонту і це не є порушенням умов цього Договору, місцевим судом судом вірно не прийнято до уваги з огляду на те, що п.8.1. вказаного Договору чітко визначено, що вся передплачена Покупцем згідно умов цього Договору Хімічна продукція має бути поставлена в строк не пізніше останнього дня строку дії Договору, датою якою є 31.12.2018р.

Відносно клопотання Відповідача про розстрочку суми попередньої оплати, що підлягатиме поверненню за Договором, не менше ніж на 9-12 місяців від дати прийняття судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні (ч. 1 ст. 239 ГПК України).

За приписами ч. 3 ст. 331 ГПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 331 ГПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У обґрунтування поданої заяви відповідач посилається на те, що внаслідок об`єктивних причин, які не залежали від Відповідача та призвели до неможливості ведення виробничого процесу внаслідок збитковості та економічної недоцільності, а саме через підвищення ціни природного газу для промисловості, як імпортнованого, так й вітчизняного видобутку, доля якого у собівартості продукції, яку виробляє Відповідач, складає від 40 до 90%, наказом № 655 від 15.06.2018 "Про простій в АТ "ДНІПРОАЗОТ" призупинено роботу в структурних підрозділах Відповідача, простою підприємство позбавлене можливості в повному обсязі здійснювати господарську діяльність та виробляти власну продукцію, зокрема, аміак рідкий технічний, поставка якого є предметом договору поставки хімічної продукції № 151409 від 26.03.2018р. Після відновлення роботи Відповідача щодо виробництва хімічної продукції, поставка якої є предметом Договору, зобов`язання з поставки хімічної продукції за Договором будуть виконані в повному обсязі.

Отже, потребу в розстрочці виконання рішення суду відповідач фактично обґрунтовує своїм скрутним фінансовим становищем, викликаним, здороженням ціни на природного газу для промисловості, що в свою чергу зумовило збитковість виробничого процесу.

Щодо вказаних обставин слід зазначити таке.

Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі, зокрема, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Збитковість виробництва, так само як і відсутність прибутку становить один із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є незвичайною і не прогнозованою обставиною в умовах ринкової економіки. Кожна із сторін договору приймає на себе відповідні ризики можливого погіршення економічної ситуації та фінансового становища свого підприємства та країни в цілому. Учасник договору не повинен відповідати за прорахунки суб`єкта підприємницької діяльності, який уклав з ним цей договір.

Рішення суду у цій справі прийняте на захист майнових прав позивача, порушених відповідачем, який має обов`язок повернути позивачу грошові кошти, проте всіляко ухиляється від його виконання.

Виходячи з норм ст. 3 ЦК України, згідно з якими до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність, та враховуючи, що відповідачем порушені майнові договірні зобов`язання перед позивачем, і останній заперечує проти віддалення строку виконання відповідачем цих зобов`язань, буде несправедливим відстрочити виконання фінансових зобов`язань відповідача перед позивачем.

Крім того, звертаючись до суду з клопотанням про розстрочку виконання судового рішення, відповідач не повертає позивачу в добровільному порядку суму боргу і не може пояснити суду, яким чином при розстрочці виконання рішення буде дотримано баланс інтересів сторін та в чому позитивний момент для позивача у справі, який тривалий час не може повернути свої грошові кошти; доводи відповідача про те, що розстрочення виконання рішення дасть можливість відповідачу розрахуватися поступово, не є достатнім аргументом корисності цієї ситуації для позивача; призупинення роботи в структурних підрозділах відповідача, не є підставою для розстрочення виконання судового рішення та свідчить про винні дії відповідача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання рішення у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 275-282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДніпроАЗОТ" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 19.03.2019 у справі №904/5302/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 01.07.2019р.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Л.А. Коваль