ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Справа№ 927/150/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: прокуратури - Шпірук М.В.

позивача-1 - Зінченко Д.П.

відповідача-2 - не з`явився

відповідача - Павленко А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2019 р. (повний текст складено 11.04.2019 р.)

у справі № 927/150/19 (суддя - Федоренко Ю.В.)

за позовом Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону в інтересах держави в особі:

1: Міністерства оборони України

2: Остерської квартирно-експлуатаційної частини

до Фізичної особи-підприємця Чеплієвської Анжеліки Павлівни

про зобов`язання звільнити орендоване приміщення

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Заступник військового прокурора Деснянського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Остерської квартирно-експлуатаційної частини (далі - Остерська КЕЧ) звернувся з позовом до Фізичної особи-підприємця Чеплієвської Анжеліки Павлівни про зобов`язання не пізніше 3 робочих днів після набрання рішенням законної сили звільнити нежитлове приміщення будівлі № 1/507 загальною площею 37 кв. м. за адресою: смт. Десна, Козелецький район, Чернігівська область, військове містечко № 1, та повернути його балансоутримувачу - Остерській квартирно-експлуатаційній частині за актом приймання-передачі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.02.2019 р. відкрито провадження у справі № 927/150/19, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2019 р. у справі № 927/150/19 позов Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Заступник військового прокурора Деснянського гарнізону подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на те, що позивачі дійсно наділені повноваженнями на ведення господарської діяльності, та у випадку необхідності мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають повноваження на звернення до суду за захистом. При цьому, вказані органи, на думку прокурора, не наділені повноваженнями захищати інтереси держави.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 р. апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону у справі № 927/150/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.06.2019 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду на 13.06.2019 р.

У судове засідання 13.06.2019 р. представник позивача-2 не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників прокуратури, позивача-1 та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

В процесі розгляду справи місцевим судом представник відповідача звернувся із клопотанням про залишення позову без розгляду.

Обгрунтовучи вказане клопотання, відповідач посилається на відсутність обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання Остерською КЕЧ, яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності, своїх функцій щодо захисту майнових інтересів. Також відповідач вважає, що позивачем у позовній заяві не вказано, які саме його права та інтереси порушено і яким чином подання позову заступником військового прокурора Деснянського гарнізону відновить дані права та інтереси.

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Отже прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Як передбачено ч. ч. 3, 4 ст. 23 Закон України "Про прокуратуру", прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки у їх діяльності, але й у діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17.

Звертаючись із позовом у даній справі, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" шкодою, яка спричиняється Міністерству оборони України внаслідок неповернення з оренди нерухомого військового майна відповідачем, потребою у використанні орендованого приміщення для навчального центру.

Однак належних доказів на підтвердження спричинення такої шкоди Міністерству оборони України прокурор не надав.

Разом з цим, в матеріалах справи наявні докази про відсутність такої шкоди, що підтверджується: оплатою відповідачем рахунків по орендній платі та комунальних платежах після 25.07.2018 р., підписаними представниками орендодавця та орендаря актами взаєморозрахунків станом на 01.01.2019 р. та 25.02.2019 р., з яких вбачається відсутність заборгованості відповідача за оренду спірного приміщення.

Також, листом Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних Сил України від 07.09.2018 р. підтверджується те, що до Узагальненого переліку нерухомого військового майна, яке без заподіяння шкоди бойовій та мобілізаційній готовності військ пропонується для передачі в оренду уповноваженими органами військового управління в Міністерстві оборони та Збройних Силах України, який затверджено Міністром оборони України 30.03.2007 р., включено і нежитлові приміщення КПП площею 37,0 кв.м., буд. 507, в/м № 1, смт. Десна, Козелецького району, Чернігівської області.

За змістом ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та у разі відсутності такого органу.

У першому випадку необхідна наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а у другому - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 07.12.2018 р. у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 р. у справі № 924/1237/17.

Прокурор посилається на неналежне здійснення позивачами відповідних повноважень. Так, 25.07.2018 р. закінчилась дія договору оренди нерухомого військового майна № 122/2000 від 21.07.2000 р., однак Міністерство оборони України, в особі Остерської КЕЧ, належним чином не виконує свої обов`язки щодо повернення військового майна з оренди, заходи щодо захисту інтересів держави при реальному їх порушенні не вживає, позовну роботу, спрямовану на повернення військового майна, не здійснює, позов до суду про зобов`язання звільнити орендоване приміщення не подало.

До позовної заяви прокурором додано договір оренди нежитлових приміщень розташованих на території військового містечка № 1 в Деснянському гарнізоні № 122/2000 від 21.07.2000 р., за умовами якого Міністерство оборони України передало в строкове платне користування відповідачу нежитлові приміщення загальною площею 37 кв.м. в будівлі №1/507 в смт . Десна, що знаходиться на балансі (обліку) Остерської КЕЧ району.

Додатковою угодою від 31.07.2006 р. договір укладено у новій редакції, відповідно до якої орендодавцем нерухомого майна є Остерська КЕЧ.

Додатковою угодою до вказаного договору від 26.07.2015 р., укладеною між Остерською КЕЧ (орендодавець) та відповідачем (орендар) договір укладено терміном на три роки з 26.07.2015 р. до 24.07.2018 р. включно.

Заявою від 22.06.2018 р. орендар звертався до орендодавця з проханням продовжити строк дії договору оренди шляхом його укладення на новий термін відповідно до чинного законодавства.

Листом від 24.07.2018 р. Остерська КЕЧ повідомила відповідача про неможливість продовження терміну дії договору в зв`язку з необхідністю застосування вказаного приміщення у повсякденній діяльності навчального центру.

Листом від 15.08.2019 р. військовий прокурор Деснянськогго гарнізону, з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді, запропонував Остерській КЕЧ надати належним чином завірені копії всіх документів, що стосуються оренди спірного приміщення.

Листом від 07.09.2018 р. Остерська КЕЧ з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у суді надала прокурору договір та інші документи, на підставі яких 12.02.2019 р. прокурором було підготовлено позовну заяву та подано її до суду.

Отже у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неналежне виконання Остерською КЕЧ та Міністерством оборони України представництва та захисту своїх інтересів, а також відповідно до встановленого порядку своїх функцій щодо захисту майнових інтересів держави.

Сама по собі обставина не звернення позивача-2 з позовом протягом певного періоду не свідчить про неналежне виконання останнім своїх функцій із захисту інтересів держави.

Як Міністерство оборони України так і Остерська КЕЧ відповідно до положень чинного законодавства наділені правом і мають можливість самостійно вирішувати питання по захисту інтересів держави шляхом звернення до суду.

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору, отже прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може захищати інтереси держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

За таких обставин, враховуючи відсутність передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2019 р. у справі № 927/150/19.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Деснянського гарнізону залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2019 р. у справі № 927/150/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Військову прокуратуру Деснянського гарнізону.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.06.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай