ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа №921/443/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Скрипчук О.С.

суддів Галушко Н.А.

Зварич О.В.

при секретарі судового засідання Лагутіні В.Б.

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» б/н від 22.04.2019

та Тернопільської міської ради за № 644/01 від 22.04.2019

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 (повний текст рішення складено 01.01.2019, м. Тернопіль, суддя Шумський І.П.)

у справі № 921/443/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільавтотранс 16100», м.Тернопіль

до відповідача: Тернопільської міської ради м. Тернопіль

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж», м. Тернопіль

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізичної особи-підприємця Лучкевич Мелітини Сергіївни, с. Дубівці Тернопільського району Тернопільської області

про визнання незаконними та скасування рішень.

за участю представників:

від позивача: Сіда Р.В. - ордер серії ТР № 009411 від 20.05.2019 року

від відповідача: Друзюк Р.М. - довіреність № 775/01 від 17.04.2019 року

від третьої особи-1 з боку відповідача: Притула О.Б. - ордер серії ТР № 073389 від 18.06.2019

від третьої особи-2 з боку відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тернопільавтотранс 16100» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської міської ради про:

- визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради № 7/21/186 від 15.12.2017 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,1513 га за адресою вул.Живова,7 ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс» Пассаж» та ФОП Лучкевич М.С.»;

- визнання незаконним та скасування рішення Тернопільської міської ради №7/23/169 від 16.03.2018 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою вул.Живова,7 ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення прийняті без повідомлення та згоди на встановлення сервітуту постійного користувача земельної ділянки, яким є позивач у справі.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 у справі № 921/443/18 позов ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» задоволено. Суд виніс рішення, яким визнав недійсними: рішення Тернопільської міської ради №7/21/186 від 15.12.2017 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,1513 га за адресою вул. Живова,7 ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж» та ФОП Лучкевич М.С.»; рішення Тернопільської міської ради №7/23/169 від 16.03.2018 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою вул. Живова,7 ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж».

Рішення суду мотивоване тим, що оспорювані рішення повинні були прийматись з обов'язковим повідомленням ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» та з урахуванням його земельних прав і інтересів.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж» подало апеляційну скаргу б/н від 22.04.2019, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 скасувати та закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норма матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та віднесений до адміністративної юрисдикції.

Також, не погоджуючись з даним рішенням Тернопільська міська рада подала апеляційну скаргу за № 644/01 від 22.04.2019, в якій просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга Тернопільської міської ради мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми матеріального і процесуального права. А саме скаржник стверджує, що вказані спірні рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту Тернопільської міської ради затвердженого рішенням міської ради від 24.11.2015 № 7/2/152.

Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж» б/н і дати (вх. № 01-04/3338/19 від 27.05.2019), в якому стверджує, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Позивачем подано відзив б/н від 07.06.2019 на апеляційну скаргу Тернопільської міської ради, в якому просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім цього позивачем подано відзив б/н від 20.06.2019 на апеляційну скаргу ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж», в якому просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. До відзиву позивачем долучено копію договору про встановлення земельного сервітуту від 06.09.2018.

Враховуючи те, що зазначений документ був поданий через канцелярію суду, останній долучаються до матеріалів справи, однак, судом не надається йому правова оцінка. Адже, відповідно до п. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Тернопільської міської ради від 24.09.1998 вирішено надати в постійне користування земельну ділянку площею 1,8 га ВАТ «Тернопільавтотранс» для обслуговування об'єктів автовокзалу по вул. Живова з врахуванням розміщення на наданій ділянці зупинки громадського транспорту.

На підставі вищевказаного рішення видано Державний акт на право постійного користування землею серії ІІ-ТР № 001908 від 23.03.2000, відповідно до якого ВАТ «Тернопільавтотранс» передано у постійне користування земельну ділянку площею 1,8000 га в межах згідно з планом землекористування для обслуговування об'єктів автовокзалу по вул. Живова з врахуванням розміщення на даній ділянці зупинки громадського транспорту.

Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» є правонаступником ВАТ «Тернопільавтотранс».

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухомо майно про реєстрацію іншого речового права №142002838 (сформованого станом на 19.10.2018) за ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» зареєстровано право постійного користування (для обслуговування об'єктів автовокзалу) земельною ділянкою площею 1,5988 га, кадастровий номер :12:017:0139 яка знаходиться по Живова у м Тернополі. Право постійного користування за позивачем зареєстровано на підставі Державного акту серії ІІ-ТР № 001908 від 23.03.2000.

Разом з цим, відповідно до Свідоцтва № 45121256 від 06.10.2015 позивачу на праві приватної власності (розмір частки 1/1) належать будівлі, розміщені по вул. Живова,7, а саме: під літерою "А" приміщення автовокзалу з піднавісом (загальною площею 1456,9 кв м); під літерою "В" господарсько-складські приміщення (загальною площею 186,2 кв м); під літерою "Г" туалет (загальною площею 68,9 кв м); під літерою "Д" трансформаторна підстанція; під літерою "Б" нежитлова адміністративна будівля (загальною площею 30,9 кв м).

Крім цього, судом встановлено, що 09.12.2014 між Тернопільською міською радою (орендодавцем) та ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» (орендарем) було укладено договір оренди землі. Згідно умов договору в оренду передана земельна ділянка площею 0,0976 га з кадастровим номером 0:12:017:0121 строком на 5 років (з 28.11.2014 по28.11.2019).

Із змісту п. 3 зазначеного договору оренди вбачається, що на наданій в оренду земельній ділянці знаходиться об'єкт нерухомого майна - торгово-побутовий комплекс міського автовокзалу.

Рішенням Тернопільської міської ради № 7/21/186 від 15.12.2017 «Про надання дозволу на укладання договору земельного сервітуту площею 0,1513 га за адресою: вул. Живова,7, ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» та ФОП Лучкевич М.С.» (надалі - рішення № 7/21/186 від 15.12.2017), зокрема, надано дозвіл ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» та Фізичній особі-підприємцю Лучкевич Мелітині Сергіївні на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,1513 га терміном на 5 років для проходу, проїзду та паркування автотранспорту за адресою: вул Живова, 7. Пунктом 2 вищевказаного рішення зобов'язано зазначених осіб оформити в двомісячний термін договір сервітуту та документацію із землеустрою.

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу засідання постійної комісії міської ради з питань природокористування, приватизації, продажу та оренди землі від 15.03.2018 № 7.101, з якого вбачається, що проект рішення про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою: Живова,7 ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» профільною постійною комісією міської ради не був підтриманий.

В подальшому, рішенням Тернопільської міської ради № 7/23/169 від 16.03.2018 «Про надання дозволу на укладання договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою: Жилова,7, ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» (надалі - рішення № 7/23/169 від 16.03.2018) надано дозвіл ТОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0198 га терміном на 5 років для проходу, проїзду та складування будівельних матеріалів за адресою Живова,7.

П. 2 рішення Тернопільської міської ради № 7/23/169 від 16.03.2018 зобов'язано ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» оформити в двомісячний термін договір сервітуту та документацію із землеустрою.

Позивач при зверненні до суду першої інстанції стверджує, що як випливає із змісту двох вищевказаних рішень, останні є підставою для укладення договорів сервітутів між відповідачем та третіми особами у справі. Зазначені рішення Тернопільської міської ради прийняті щодо земельної ділянки, яка знаходиться у постійному користуванні позивача, без повідомлення останнього.

При винесенні постанови колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до ч 1 ст 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

За приписами ч 1 ст 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Відповідно до ч 2 ст. 19 Конституції України, ч 3 ст. 24 та ст.ст. 25, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно п п "а", "в" ст. 12, ст. 123 ЗК України встановлено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до виключної компетенції відповідної ради належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, які розглядаються виключно на пленарному засіданні ради - сесії.

Так, предметом позовних вимог у даній справі є визнання незаконними (скасування) рішень Тернопільської міської ради: № 7/21/186 від 15.12.2017, яким дано дозвіл ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» та ФОП Лучкевич М.С. на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,1513 га для проходу, проїзду та паркування автотранспорту за адресою: вул. Живова,7 та № 7/23/169 від 16.03.2018, яким надано дозвіл ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0198 га для проходу, проїзду та складування будівельних матеріалів за адресою вул.: Живова,7, з тих підстав, що останні прийняті без відома позивача та без отримання згоди на встановлення сервітутів.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статтей 92, 116, 122 ЗК України, в зв'язку з прийняттям суб'єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов'язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

Таким чином, рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право і спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред'являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред'явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб'єкта владних повноважень.

Як вбачається із змісту оскаржуваних рішень вони є підставою для укладення між відповідачем і третіми особами у справі договорів земельного сервітуту щодо ділянки комунальної власності, яка знаходиться у постійному користуванні позивача.

Виходячи із предмету та підстав позову у цій справі, а саме визнання незаконним та скасування актів органу місцевого самоврядування, з підстав їх незаконності, самого змісту оспорюваних рішень, в результаті реалізації яких порушено право позивача у справі - ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» на земельну ділянку, належну йому на праві постійного користування, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі №924/817/16, від 04.04.2018 у справі №676/3596/16-а.

Відповідно до ч 4 ст 236 ГПК України, ч 6 ст 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

А відтак, твердження ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж» про те, що спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства є необґрунтованими.

Відповідно до ст 116 ЗК України юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Так, судом встановлено, що позивачу на підставі рішення Тернопільської міської ради від 24.09.1998 видано Державний акт серії ІІ-ТР № 001908 від 23.03.2000, згідно якого за ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 1,5988 га за адресою: вул. Живова,7 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №142002838 від 19.10.2018).

Згідно із ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Статтею 99 Земельного кодексу України передбачено право власників або землекористувачів земельних ділянок чи інших заінтересованих осіб вимагати встановлення таких земельних сервітутів: а) право проходу та проїзду на велосипеді: б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху; в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм); в-1) право на будівництво та розміщення об'єктів нафтогазовидобування; в-2) право на розміщення об'єктів трубопровідного транспорту; г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку; г) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку; д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми; е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми; є) право прогону худоби по наявному шляху; ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд; з) інші земельні сервітути.

Згідно ст. 100 Земельного Кодексу України, ч 2 ст 402 Цивільного кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

З врахуванням приписів ч 1 ст 401 ЦК України обов'язковою умовою встановлення земельного сервітуту є неможливість задоволення потреби особи, яка вимагає встановлення сервітуту в інші способи.

Доказів розгляду інших можливих способів (крім сервітуту) щодо реалізації права та необхідності третіх осіб, зокрема у паркуванні автотранспорту відповідач не надав.

Відповідно до ч. ст. 100 Земельного кодексу України земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

Законодавцем у Земельному кодексі України у п. "е" ч 1 ст 91 та п. "е" ч 1 ст 96 викладено однакові обов'язки як щодо власників, так і щодо землекористувачів земельних ділянок, зокрема стосовно дотримання правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.

Також, частинами 3 - 4 статті 101 Земельного кодексу України закріплено, що власник, землекористувач земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право вимагати від осіб, в інтересах яких встановлено земельний сервітут, плату за його встановлення, якщо інше не передбачено законом; власник земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, має право на відшкодування збитків, завданих встановленням земельного сервітуту.

Так, власником земельної ділянки щодо якої скаржуваними актами вирішено укласти договори сервітуту із третіми особами є відповідач, а постійним землекористувачем - позивач у справі.

Враховуючи вищенаведене, оспорювані рішення повинні були прийматись з обов'язковим повідомленням ТзОВ «Тернопільавтотранс 16100» та з урахуванням його земельних прав і інтересів.

Проте, Тернопільська міська рада встановивши у своїх рішеннях №7/21/186 від 15.12.2017 та №7/23/169 від 16.03.2018 істотні умови сервітутного користування як: вид сервітуту, його строк, площі земельних ділянок та сторін, не включила постійного землекористувача до числа учасників сервітутних відносин та договорів на користування належної ТОВ «Тернопільавтотранс 16100» земельної ділянки.

Доказів урахування прав позивача на участь у процесі прийняття спірних рішень відповідачем не подано та ця обставина заперечується заявником.

Водночас судом встановлено, що за наявності між ТОВ «Тернопільавтотранс 16100», Тернопільської міською радою і третіми особами спору щодо укладення земельного сервітуту, останній не може укладатись на підставі рішення органу місцевого самоврядування, а лише за рішенням суду.

Крім цього судом апеляційної інстанції зазначається, що згідно ст 102 ЗК України спосіб здійснення сервітутних прав повинен узгоджуватися із цільовим призначенням майна - землі.

У статті 1 Закону України "Про землеустрій" визначено, що цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер 142002838 від 19.10.2018) цільове використання земельної ділянки площею 1,5988 га по Живовій,7, кадастровий № :12:017:0139 - розміщення та експлуатація будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

Рішенням Тернопільської міської ради №7/23/169 від 16.03.2018 ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» надано дозвіл на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0198 га, за адресою по вул. Живовій 7, а саме на складування будівельних матеріалів, що не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки площею 1,5988 га з кадастровим номером :12:017:0139.

З урахуванням перелічених обставин даної справи суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що позов про визнання недійсними рішень Тернопільської міської ради №7/21/186 від 15.12.2017 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,1513 га за адресою: вул. Живова, 7 ТОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж» та ФОП Лучкевич М.С.» та №7/23/169 від 16.03.2018 «Про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою: вул. Живова,7 ТзОВ «Торгово - побутовий комплекс «Пассаж», є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Щодо посилань Тернопільської міської ради про те, що спірні рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства та Регламенту Тернопільської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 24.11.2015 № 7/2/152, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.22.1. Регламенту постійні депутатські комісії є органами ради, що обираються для вивчення,попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до відання Тернопільської міської ради, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Перелік і повноваження постійних депутатських комісій визначається Положенням про постійні комісії міської ради, затвердженим міською радою (п 22.2. регламенту).

Як вже зазначалось наявний в матеріалах справи витяг з протоколу засідання постійної комісії міської ради з питань природокористування, приватизації, продажу та оренди землі від 15.03.2018 № 7.101 вказує на те, що проект рішення про надання дозволу на укладення договору земельного сервітуту площею 0,0198 га за адресою вул. Живова,7 ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» комісією міської ради не був підтриманий.

Відповідно до п 30.3 Регламенту Тернопільської міської ради документи, що вносяться на розгляд ради, попередньо розглядаються профільною постійною комісією ради. На голосування вносяться виключно документи, розглянуті профільною постійною комісією, завізовані юридичною службою та відповідним заступником міського голови.

Попри це, без попереднього отримання висновків та рекомендацій Постійної комісії з питань природокористування, приватизації, продажу та оренди землі, рішенням Тернопільської міської ради № 7/23/169 від 16.03.2018 надано дозвіл ТзОВ «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» на укладення договору земельного сервітуту на земельну ділянку площею 0,0198 га терміном на 5 років для проходу, проїзду та складування будівельних матеріалів за адресою: вул. Живова,7.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані та висновку місцевого господарського суду не спростовують.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений за апеляційну скаргу, покласти на скаржників.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-побутовий комплекс «Пассаж» б/н від 22.04.2019 та Тернопільської міської ради за № 644/01 від 22.04.2019 відмовити.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 21.03.2019 у справі № 921/443/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25.06.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Зварич О.В.

суддя Галушко Н.А.