РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/4246/19
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом 1) ОСОБА_1

2) ОСОБА_3

до товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватне підприємство "Шик"

про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 року, оформлене протоколом № 3

При секретарі судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники сторін:

від позивача-1: ОСОБА_9 - представник за ордером серії КВ № 431449 від 02.04.19 р.;

від позивача-2: ОСОБА_9 - представник за ордером серії КВ № 431448 від 02.04.19 р.;

від відповідача: Волошин І.О. - представник за довіреністю № б/н від 08.02.2019 р.;

від третьої особи: не з`явився.

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" про визнання недійсним рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 р., оформлене протоколом №3.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є учасником товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" з часткою в статутному капіталі 26% та ОСОБА_3 - з часткою 24%.

15.02.2019 р. позивачі дізналися про наявність рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 р., оформлене протоколом № 3. Ознайомившись з яким, позивачі стверджують, що підписи на протоколі навпроти їх прізвищ імен та по батькові їм не належать та підроблені. Та, позивачів не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників товариства, які відбулися 31 січня 2011 року, та на самих загальних зборах учасників вони присутні не були та участі не приймали, у зв`язку з чим на вказаних загальних зборах учасників товариства не було досягнуто кворуму, та такі загальні збори не були правомочні приймати рішення щодо відчуження майна товариства.

У зв`язку з чим, звернулися в суд з вимогами визнати недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 р., оформлене протоколом №3.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.04.2019 р. вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

17.04.2019 р. до канцелярії суду представником позивачів подано клопотання про долучення доказів відправки позовної заяви з доданими документами іншими учасниками справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.04.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 21.05.2019 р. Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевельової В.М. (вул. П. Лумумби, 4/6, корп. В, к. 101 , 102) оригінал протоколу №3 Загальних Зборів учасників ТОВ "Дитячі та спортивні майданчики" від 31 січня 2011 року.

У судове засідання 21.05.2019 р. представник третьої особи не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача заявив усне клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2019 року відкладено підготовче засідання у справі на 03.06.2019 року.

У судове засідання 03.06.2019 р. представники сторін не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.06.2019 року відкладено підготовче засідання на 18.06.2019 року.

13.06.2019 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

В судове засідання 16.06.2019 р. представник третьої особи не з`явився, проте до канцелярії суду подав заяву в якій повідомив про неможливість направлення уповноваженого представника у судове засідання, просив справу розглядати без участі представника та визнав позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що заява відповідача про визнання позову заявлена адвокатом Волошином Ілльою Олександровичем, який діє в інтересах ТОВ "Дитячі та спортивні майданчики" на підставі довіреності від 08.02.2019 року, в якій йому надано право, зокрема, визнання позову повністю.

Перевіривши повноваження представника відповідача на вчинення зазначеної дії, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає усну заяву відповідача про визнання позову.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Як зазначено позивачами та вбачається з матеріалів справи, 21.01.2019 року, учасники товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» Руденко Олександр Петрович, частка в статутному капіталі 26% та ОСОБА_3 , частка якої в статутному капіталі становить 24%, звернулися до товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» з листами, якими на підставі ч. 1, 7 та 9 ст. 24 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» повідомили про свій намір вийти з товариства.

А також, просили розглянути можливість заміни зобов`язань із сплати грошових коштів в рахунок вартості належної їм частки в статутному капіталі товариства, на зобов`язання із передачі майна, а саме: частки (частини) нежитлових приміщень з №1 по №10, вітрина, вітрина, вітрина, вітрина, з № 11 по №28 (групи приміщень №136 (літ. А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 737,40 квадратних метрів.

15.02.2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було отримано відповідь за підписом директора відповідача, відповідно до якої останній повідомив, що на сьогоднішній день товариство не є власником зазначеного вами нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень з №1 по №10, вітрина, вітрина, вітрина, вітрина, з № 11 по №28 (групи приміщень №136 (літ. А), що знаходяться за адресою: місто Київ, проспект Гагаріна Юрія, будинок № 15 (п`ятнадцять), загальною площею 737,40 квадратних метрів. Дане нерухоме майно було відчужено товариством на користь приватного підприємства «Шик» згідно договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Шевельовою В.М, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 липня 2011 року, за реєстровим № 1432.

Підставою для укладення зазначеного договору купівлі-продажу було рішення Загальних зборів Учасників товариства затверджене протоколом № 3 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» від 31 січня 2011 року. Оригінал вказаного протоколу знаходиться в нотаріальній справі Шевельової В .М, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу.

Як зазначено позивачами, ознайомившись з протоколом № 3 Загальних зборів учасників товариства від 31 січня 2011 року вони стверджують, що підписи на протоколі навпроти їх прізвищ імен та по батькові їм не належать та є підробленими. А також, їх не було повідомлено про проведення загальних зборів учасників товариства, які відбулися 31 січня 2011 року, та на самих загальних зборах учасників вони присутні не були та участі не приймали, у зв`язку з чим на вказаних загальних зборах учасників товариства не було досягнуто кворуму, та такі загальні збори не були правомочні приймати рішення щодо відчуження майна товариства.

У зв`язку з чим, звернулися в суд з вимогами визнати недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 р., оформлене протоколом №3.

Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із положеннями статті 98 ЦК України рішення загальних зборів може бути оскаржене учасником товариства до суду.

З наданої копії протоколу №3 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» від 31 січня 2011 року вбачається, що на загальних зборах учасників товариства присутні: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та ОСОБА_8 . Тобто, присутні 100% учасників товариства. Загальними зборами вирішено продати приміщення приміщень з №1 по №10, вітрина, вітрина, вітрина, вітрина, з № 11 по №28 (групи приміщень №136 (літ. А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 737,40 квадратних метрів, що на праві приватної власності належить товариству з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» за ціною 2 800 000,00 грн. в тому числі ПДВ.

Абзацом 2 п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" передбачено, що при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Не можна задовольняти позовні вимоги щодо захисту права, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, чи буде воно порушено, зокрема вимоги про припинення дій шляхом заборони чинити перешкоди позивачу стосовно участі у загальних зборах на майбутнє.

Відповідно до п.17, 18 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" вирішуючи питання про те, чи є корпоративним спір, пов`язаний із визнанням недійсними рішень загальних зборів товариства, судам необхідно враховувати суб`єктний склад учасників спору та підстави, якими обґрунтовується відповідна вимога. Справи у спорах про визнання недійсними рішень органів управління господарського товариства за позовом особи, яка не є акціонером або учасником товариства, у тому числі таким, що вибув, не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин.

Судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

У зв`язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути:

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства;

- позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах;

- порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

При розгляді справ судам слід враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів господарського товариства, є підставою для визнання недійсними прийнятих на них рішень.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є:

- прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення (статті 41, 42, 59, 60 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства (частина четверта статті 43 Закону про господарські товариства);

- прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації (статті 40, 45 Закону про господарські товариства).

При вирішенні питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час скликання та проведення загальних зборів, господарський суд повинен оцінити, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

В листі Верховного суду України від 01.08.2008 року «Практика розгляду судами корпоративних спорів» зазначено, що господарські суди також мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства обов`язково необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи такого порушення не встановлено, у господарського суду відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики", затвердженого загальними зборами учасників ТОВ «ДСМ» протокол №1 від 07 травня 2010 року та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 08.04.2019 року учасниками товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" є, зокрема ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Відповідно до розділу 7 статуту товариства, ОСОБА_3 , належить одна частка статутного капіталу товариства вартістю 213,60 грн., що складає 24,0% статутного капіталу товариства, а ОСОБА_1 , належить одна частка статутного капіталу товариства вартістю 231,40 грн., що складає 26,0% статутного капіталу товариства.

Тобто, позивачі в сукупності володіють 50% голосів від загальної кількості учасників товариства.

Позивачами надано заяви свідка ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелех З.Б. та зареєстровані в реєстрі за №1499 та №1470 відповідно. В даних заявах учасниками повідомлено, що вони не отримували запрошення та не були присутні на загальних зборах учасників товариства, на яких було прийнято рішення про відчуження нерухомого майна: частини нежитлових приміщень з №1 по №10, вітрина, вітрина, вітрина, вітрина, з № 11 по №28 (групи приміщень №136 (літ. А), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_6, загальною площею 737,40 квадратних метрів, на користь приватного підприємства «Шик». Крім того, підтверджено, що підпис, який стоїть навпроти їх прізвища на копії доданого до відповіді товариства документа (протокол №3 загальних зборів учасників товариства від 31 січня 2011 року) їм не належить.

Відповідно до 1 статті 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб.

В матеріалах відсутній та на огляд в судовому засіданні не надавався оригінал протоколу №3 Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Дитячі та спортивні майданчики» від 31 січня 2011 року.

Також, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивачів про загальні збори учасників.

Судом враховано визнання позову відповідачем.

Частиною 1 статті 58 Закону України «Про господарські товариства» (в редакції від 01.01.2011р., чинній на день проведення зборів) передбачено вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори учасників. Вони складаються з учасників товариства або призначених ними представників.

Учасники мають кількість голосів, пропорційну розміру їх часток у статутному (складеному) капіталі (ч.4 статті 58 Закону України «Про господарські товариства»).

Згідно з ч.1 статті 60 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів.

Відповідно до п.13.8 статуту товариства загальні збори Учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що в сукупності володіють більше ніж 60% загальної кількості голосів учасників товариства.

Відповідно до п.п. 13.5.8 статуту товариства до компетенції загальних зборів учасників належить: відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства.

Згідно п. 13.6 статуту товариства питання, зазначене у п. 13.5.8 належить до виключної компетенції загальних зборів учасників.

Як вбачається з редакції статуту, статутний капітал товариства становив на дату прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів учасників 890 грн. 00 коп.

Зі змісту оскаржуваного рішення загальних зборів учасників слідує, що нерухоме майно було вирішено продати за ціною 2 800 000,00 грн.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачі не приймали участі в загальних зборах учасників товариства 31.01.2011 року, то такі загальні збори учасників товариства не були правомочними, не було кворуму для їх проведення - 60% загальної кількості голосів учасників товариства, не мали права проводити загальні збори та тим більше приймати на них будь-які рішення, в тому числі і про відчуження майна товариства.

Відповідно до ч. 1 статті 167 ГК України (в редакції чинній на час проведення загальних зборів) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів господарського товариства можуть бути визнаними недійсними в судовому порядку у випадку недотримання процедури їх скликання, встановленої статтями 43, 61 Закону про господарські товариства.

Права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо.

При вирішенні спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів господарського товариства з підстав недопущення до участі в них акціонерів (учасників) товариства судам необхідно з`ясувати, чи могла їх відсутність (або наявність) істотно вплинути на прийняття рішення, яке оскаржується.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства та положення статуту товариства, оскільки позивачі, які є власниками частки у статутному капіталі товариства у розмірі 50 %, не були повідомлені про проведення загальних зборів учасників товариства та були відсутній на вказаних зборах, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем, вимоги позивача щодо визнання недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення Загальних зборів учасників від 31.01.2011 р., оформлене протоколом №3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

При поданні позову представником позивачів зазначено, що орієнтовний розмір витрат, які очікують понести позивачі при розгляді даної справи може складати 45 000,00 грн., до складу яких входить судовий збір та оплата професійної правничої допомоги.

Також, надано ордер на надання правової допомоги серія КВ №4311449 від 02.04.2019 року та серія КВ №4311448 від 02.04.2019 року на ім`я ОСОБА_9, свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серія КВ №6096 від 26.04.2018 року.

Відповідно до ч.1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема до них належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Оскільки, представником позивачів не надано доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат, тому в суду відсутні підстави для стягнення витрат на послуги адвоката.

Порядок розподілу судових витрат визначається ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України приходить до висновку про необхідність повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а інша частина витрат позивачів по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст. 129, ч.1 ст. 130, ст.ст. 185, 191, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати недійсним повністю, з моменту прийняття, рішення Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" від 31.01.2011 р., оформлене протоколом №3.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 21/38, літера А; ідентифікаційний код 37095763) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн.. 50 коп.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Дитячі та спортивні майданчики" (04210, м. Київ, проспект Героїв Сталінграда, будинок 21/38, літера А; ідентифікаційний код 37095763) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

5. Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з Державного бюджету 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за квитанцією №0.0..1 від 03.04.2019.

6. Повернути ОСОБА_3 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з Державного бюджету 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за квитанцією №0.0..1 від 03.04.2019.

7. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 25.06.2019 року.

Суддя С.М.Мудрий