Справа № 909/374/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 м. Івано-Франківськ
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Ткаченко І. В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 909/374/19 за позовом публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення з дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 14 565 грн 04 коп. за порушення зобов`язання щодо подання позивачу податкових накладних за договором оренди майна.

ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом про стягнення з ДП "Івано-Франківський облавтодор" ПАТ "ДАК "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" 14 565 грн 04 коп. збитків за порушення зобов`язання щодо подання позивачу податкових накладних за договором оренди майна від 31 грудня 2014 р. № 103/14/164/04-15. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимогам п. 201.10 ст. 201 ПК України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, а відтак і скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання, у зв`язку з чим зазнав збитки на заявлену у позові суму.

22 квітня 2019 р., суд відкрив провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та, зокрема, встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позов.

Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 26 квітня 2019 р., відтак п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву розпочався 27 квітня 2019 р. та закінчився - 13 травня 2019 р.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не подав.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Статтею 178 ГПК України передбачене право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При розгляді даної справи суд також керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд

в с т а н о в и в:

31 грудня 2014 р., ДП "Івано-Франківський облавтодор" ПАТ "ДАК "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (орендодавець) та ПАТ "Укртелеком" (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № 103/14/164/04-15, відповідно до п. 1.1 якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування вбудоване нежитлове приміщення адміністративної будівлі загальною площею 17,9 кв. м., що знаходиться в с. Кропивник Калуського району.

У розділі 3 Договору сторони визначили розмір орендної плати та порядок її сплати орендарем.

В п. 6.4 Договору, визначено обов`язки орендодавця, зокрема, виписувати, реєструвати та надавати орендарю податкові накладні згідно з вимогами податкового законодавства, які діють на дату виникнення податкового зобов`язання. У разі порушень орендодавцем правил виписки, реєстрації та надання орендарю податкової накладної, які призвели до втрати орендарем права на податковий кредит з ПДВ, орендодавець зобов`язаний сплатити на користь орендаря згідно з його письмовою вимогою кошти в розмірі невідшкодованого з бюджету податку на додану вартість.

Строк дії Договору був встановлений до 31 грудня 2017 р.

На виконання договору оренди нерухомого майна № 103/14/164/04-15 його сторони підписали акти надання послуг на загальну суму 87 390 грн 38 коп., в тому числі ПДВ у розмірі 14 565 грн 04 коп. Зокрема акти надання послуг № 11-рах-04 від: 31 січня 2016 р., 29 лютого 2016 р., 29 березня 2016 р., 29 квітня 2016 р., 31 травня 2016 р., 30 червня 2016 р., 29 липня 2016 р., 31 серпня 2016 р., 30 вересня 2016 р., 31 жовтня 2016 р., 30 листопада 2016 р., 30 грудня 2016 р., 31 січня 2017 р., 28 лютого 2017 р., 31 березня 2017 р., 30 квітня 2017 р., 31 травня 2017 р., 30 червня 2017 р., 31 липня 2017 р., 31 серпня 2017 р., 30 вересня 2017 р., 31 жовтня 2017 р., 30 листопада 2017 р., 31 грудня 2017 р.

Позивач перерахував відповідачу визначену договором орендну плату відповідно до платіжних доручень: від 28 січня 2016 р. № 458 на суму 3 477 грн 76 коп., від 26 лютого 2016 р. № 802 на суму 3 509 грн 05 коп., від 05 квітня 2016 р. № 1484 на суму 3 509 грн 05 коп., від 01 липня 2016 р. № 3410 на суму 3 509 грн 05 коп., від 20 липня 2016 р. № 3847 на суму 3 509 грн 05 коп., від 03 червня 2016 р. № 2875 на суму 7 018 грн 10 коп., від 03 жовтня 2016 р. № 5285 на суму 3 509 грн 05 коп., від 11 жовтня 2016 р. № 5477 на суму 3 509 грн 05 коп., від 28 листопада 2016 р. № 6390 на суму 7 018 грн 10 коп., від 05 грудня 2016 р. № 6612 на суму 3 509 грн 05 коп., від 23 січня 2017 р. № 290 на суму 3 509 грн 05 коп., від 24 квітня 2017 р. № 444 на суму 10 778 грн 41 коп., від 25 травня 2017 р. № 876 на суму 3 680 грн 46 коп., від 18 липня 2017 р. № 1499 на суму 3 728 грн 29 коп., від 17 серпня 2017 р. № 1912 на суму 7 583 грн 46 коп., від 21 вересня 2017 р. № 2514 на суму 3 791 грн 74 коп., від 28 листопада 2017 р. № 3797 на суму 7 781 грн 53 коп., від 26 грудня 2017 р. № 4414 на суму 3949 грн 20 коп.

Водночас, як зазначає позивач, відповідач, всупереч вимог Податкового кодексу України та підписаного ними договору, не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту.

Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В частинах 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

До складу збитків, згідно з ст. 225 ГК України, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства, додаткові витрати, понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язань другою стороною.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов`язання за договором.

При цьому господарський суд зазначає, що для застосування такого виду господарської санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов`язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв`язку між порушенням зобов`язання та шкодою.

Відповідно до п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Згідно з п. 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 (а з 03 грудня 2017 р. протягом 1095) календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

За змістом п. 201.1 ст. 201 ПК України, платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 201.1, абзаців 1, 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник ПДВ зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в ЄРПН у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум ПДВ, що відносяться до податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 ПК України, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Оскільки відповідач в порушення вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України належним чином не зареєстрував податкові накладні, позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 14 565 грн 04 коп. У такому випадку наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку належним чином скласти та зареєструвати податкову накладну та неможливістю позивача включити суму ПДВ до податкового кредиту.

Аналогічної правової позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2018 р. у справі № 917/877/17.

Враховуючи наведене, позов ПАТ "Укртелеком" в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" слід задовольнити.

Судовий збір, згідно з положеннями ст. 129 ГПК України, суд покладає на відповідача.

Керуючись статтями 129, 237, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити;

з дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (76004, м. Івано-Франківськ, вул. Є. Петрушевича, буд. 1) на користь публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т. Шевченка, буд. 18) в особі Івано-Франківської філії публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова Академіка, буд. 32) стягнути 14 565 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ять) грн 04 коп. збитків за порушення зобов`язання щодо подання позивачу податкових накладних за договором оренди майна та 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн витрат на оплату судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І. В. Ткаченко