ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
"19" червня 2019 р. Cправа №902/847/18

Господарський суд Вінницької області у складі судді Нешик О.С., при секретарі судового засіданні Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Валентина", м.Бершадь Бершадського району Вінницької області

до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю "Земун Поле Плюс"

та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача наступних осіб громадян ОСОБА_1 та інших

про визнання протиправним та скасування рішення сільської ради

представники:

позивача: Постоловського О.М., діє на підставі наказу, виконавчий директор;

третьої особи - ОСОБА_2 : адвокат Корнієць О.С.;

інші учасники справи правом участі в судовому засіданні не скористались

В С Т А Н О В И В :

26.12.2018 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Приватного підприємства "Валентина" до Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення 22 сесії 1 скликання від 23.11.2018 за №22/1 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність".

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач, поміж іншого, стверджує, що оспорюваним рішенням Приватне підприємство "Валентина" протиправно позбавлено можливості користуватися земельними ділянками на правах суборендаря. Згідно договорів суборенди землі за №133/l(C) та за №135/1(С), укладеними між ТОВ "Земун Поле Плюс" та ПП "Валентина", останнє користується земельними ділянками та вносить вчасно орендні платежі. Окрім того, позивач вказує на те, що на даних земельних ділянках знаходиться його власність (незавершене будівництво). ТОВ "Земун Поле Плюс" не повідомляло позивача про розірвання чи втрату чинності основного договору на ці земельні ділянки.

За вказаним позовом ухвалою суду від 28.12.2018 відкрито провадження у справі №902/847/18 для розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 31.01.2019 судом, поміж іншого, постановлено розгляд справи почати спочатку; призначено підготовче засідання у справі.

02.05.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Мотивуючи свою процесуальну позицію останній, поміж іншого, зазначає, що оскаржуване рішення жодним чином не порушує прав позивача та не стосується а ні договорів оренди, а ні договорів суборенди земельних ділянок, і не означає позитивного рішення про надання їх у власність. Крім того, Джулинська сільська рада скористалася своїм правом та скасувала рішення до моменту його виконання, в зв`язку з невідповідністю закону (відсутність кворуму).

21.05.2019 від представника третьої особи - Кухара Віталія Володимировича надійшли пояснення щодо позовної заяви. Так, останній зазначає, що рішення, яке є предметом судового розгляду, не стосується позивача безпосередньо і жодним чином не впливає на його права, оскільки не породжує майнових прав та зобов`язань осіб, тому позов не підлягає задоволенню.

22.05.2019 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи для судового розгляду по суті на 18.06.2019.

На визначену судом дату (18.06.2019) з`явилися представники позивача та третьої особи - ОСОБА_2 . Решта учасників процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, ухвалою суду від 22.05.2019.

Під час судового засідання 18.06.2019 суд оголосив про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, у зв`язку із чим перейшов до судових дебатів. Під час судових дебатів позивач підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, натомість представник третьої особи проти позовних вимог заперечив, з підстав зазначених у письмових поясненнях. Закінчивши судові дебати, суд вийшов до нарадчої кімнати для прийняття рішення по справі та оголосив про повернення з нарадчої кімнати - 19.06.2019.

На оголошення вступної та резолютивної частини рішення суду (19.06.2019) представники сторін та третіх осіб не з`явилися.

Розглянувши матеріали господарської справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.09.2012 між Бершадською районною державною адміністрацією (далі по тексту також - Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Земун Поле плюс" (далі по тексту також - орендар, третя особа) укладено Договори оренди земельної ділянки №№: 133/1, 135/1 (далі по тексту також Договори оренди).

Відповідно до предмету Договорів оренди, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чернятської сільради (п.1 Договорів оренди).

Пунктами 2-4 Договорів оренди визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 107,4432 га ріллі та 48,2204 га ріллі відповідно. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Земельна ділянка передається в оренду без будівель.

Згідно п. 19 Договорів оренди, Орендарю надається права надання земельної ділянки в суборенду на період дії договору.

При цьому, пунктом 7 Договорів оренди визначено строк дії договорів, який становить 17 років.

В подальшому, відносно вищезазначених земельних ділянок, 20.02.2013, між товариством з обмеженою відповідальністю "Земун Поле плюс" та приватним підприємством "Валентина" (далі по тексту також - суборендар, позивач) укладено договори суборенди земельної ділянки №№: 133/1(С), № 135/1(С) (далі по тексту також - Договори суборенди).

Згідно предмету вказаних Договорів суборенди, Орендар на підставі договору оренди земельної ділянки № 133/1 від 26.09.2012 (державна реєстрація № 10178 від 07.11.2012) та договору оренди земельної ділянки № 135/1 від 26.09.2012 (державна реєстрація № 10176 від 07.11.2012) відповідно надає, а Суборендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель резервного фонду сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Чернятської сільради (п.1 Договорів суборенди).

Відповідно до п.п. 2-4 Договорів суборенди, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 107,4432 га ріллі та 48,2204 га ріллі відповідно. На земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна. Земельна ділянка передається в оренду без будівель.

Договір укладено на 17 років з моменту його підписання і до закінчення дії договору оренди земельної ділянки № 133/1 від 26.09.2012 (державна реєстрація № 10178 від 07.11.2012) та № 135/1 від 26.09.2012 (державна реєстрація № 10176 від 07.11.2012) відповідно (п.7 Договорів суборенди).

Пунктом 13 Договорів суборенди визначено, що земельна ділянка передається в суборенду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Передача земельної ділянки суборендарю здійснюється після підписання цього договору за актом її приймання-передачі (п.20 Договорів суборенди).

Згідно з п.27 Договорів суборенди, передача в суборенду земельної ділянки не є підставою для припинення або обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку.

20.02.2013 між сторонами Договору суборенди підписано Акти приймання - передачі об`єктів суборенди згідно договору суборенди № 133/1 (С) від 20.02.2013 та № 135/1 (С) від 20.02.2013.

23.11.2018 рішенням 22 сесії 1 скликання Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 22/1 надано дозвіл громадянам учасникам ООС (Список учасників ООС додається) на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтовною площею по 2 га, на території Джулинської сільської ради (за межами населеного пункту с. Чернятка) Бершадського району Вінницької області, із цільовим призначенням - 01.03. Для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності (запасу) Джулинської сільської ради. Рекомендовано громадянам учасникам ООС (список учасників ООС додається) звернутися до проектної організації, що має кваліфікаційний сертифікат на виготовлення землевпродяних робіт, для розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність. Окрім того, вказано, що проект землеустрою, щодо відведення земельних ділянок розробити та погодити згідно норм чинного законодавства України. Погоджений у встановленому порядку проект землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність громадян учасників ООС (список учасників ООС додається) орієнтовною площею по 2 га, для ведення особистого селянського господарства, подати на затвердження до сесії Джулинської сільської ради.

При цьому, суд зазначає, що як встановлено в ході судового розгляду справи, земельні ділянки відносно яких прийнято вищезазначене рішення Джулинської сільської ради є предметом Договорів оренди та відповідно Договорів суборенди.

Листом №192 від 27.11.2018 ПП "Валентина" звернулось до голови Джулинської сільської ради про отримання публічної інформації, необхідність отримання якої зумовлено прийняттям вищезазначеного рішення сесії.

У відповідь на вказаний лист сільський голова Джулинської сільської ради листом №1019 від 03.12.2018 повідомив керівнику ПП "Валентина" про отримання заяви від ТОВ "Земунт Поле Плюс" про надання згоди на вилучення земельної ділянки із земель комунальної власності в адміністративних межах (за межами населеного пункту) Джулинської об`єднаної територіальної громади.

Таким чином, на думку позивача, прийняття Джулинської сільської ради спірного рішення відносно земельних ділянок, які перебувають в його користуванні на правах суборенди, впливає на права та обов`язки останнього. Зазначене стало підставою для звернення ПП "Валентина" з даним позовом до суду.

Враховуючи встановлені обставини справи суд зазначає наступне.

За частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 140 Конституції України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Конституційний Суд України в пункті 5 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Таким чином, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначено статтею 123 Земельного кодексу України, із змісту якої, слідує наступне.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються:

- затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності);

- надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

- надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою (статті 126 Земельного кодексу України).

Отже, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної власності.

З викладеного слідує, що проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом, спрямованим на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків сторін.
При цьому, суд зазначає, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, користування (оренду).
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, з урахування приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, наведені приписи чинного законодавства визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як слідує із змісту постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.05.2019 по справі №923/565/18, самі по собі дії осіб, в даному випадку, щодо прийняття органом місцевого самоврядування оспорюваного рішення, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки останні не доведуть, що цими діями порушуються їхні права.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Так, в ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що земельні ділянки, які є предметом судового розгляду, у власність третім особам не передані, а саме по собі оскаржуване рішення не є підставою для їх передачі третім особам.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прийняте Джулинською сільською радою рішення 22 сесії 1 скликання від 23.11.2018 за №22/1 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність" не порушує прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду з позовом.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довод. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З наведено слідує, що суд не зобов`язаний надавати оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено, що оскаржуване рішення порушує його права інтереси, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що інші доводи позивача судом не беруться до уваги, оскільки, з огляду на викладене вище, вони не впливають на висновок суду.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України покладаються на позивача у повному обсязі.

В зв`язку із повною відмовою у задоволенні позовних вимог, вжиті ухвалою суду від 28.12.2018 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ч.9 ст.145, ст.ст. 7, 8, 13, 14, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 28.12.2018 у справі №902/847/18.

3. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Повне рішення складено 01 липня 2019 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:
1 - до справи;
2 - позивачу (ПП "Валентина") (вул.Героїв України, 15, м.Бершадь, Вінницька область, 24400);
3 - відповідачу - Джулинській сільській раді Бершадського району Вінницької області (вул.Соборна, 1 с.Джулинка, Бершадський район, Вінницька область)
4 - третій особі (ТОВ "Земун Поле Плюс") 24450, Вінницька обл., Бершадський район, село Джулинка, вул. Центральна, буд.43;
5 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );
6 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 );
7 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 );
8 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 );
9 - ОСОБА_6 ( АДРЕСА_5 );
10 - ОСОБА_7 ( АДРЕСА_6 );
11 - ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 );
12 - ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 );
13 - ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 );
14 - ОСОБА_11 ( АДРЕСА_1 );
15 - ОСОБА_12 ( АДРЕСА_8 );
16 - ОСОБА_13 ( АДРЕСА_1 );
17 - ОСОБА_14 ( АДРЕСА_9 );
18 - ОСОБА_15 ( АДРЕСА_1 );
19 - ОСОБА_16 ( АДРЕСА_1 );
20 - ОСОБА_17 ( АДРЕСА_10 );
21 - ОСОБА_18 ( АДРЕСА_1 );
22 - ОСОБА_19 ( АДРЕСА_1 );
23 - ОСОБА_20 ( АДРЕСА_11 );
24 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );
25 - ОСОБА_21 ( АДРЕСА_11 );
26 - ОСОБА_22 ( АДРЕСА_12 );
27 - ОСОБА_23 ( АДРЕСА_13 );
28 - ОСОБА_24 ( АДРЕСА_11 );
29 - ОСОБА_25 ( АДРЕСА_11 );
30 - ОСОБА_26 ( АДРЕСА_11 );
31- ОСОБА_27 ( АДРЕСА_11 );
32 - ОСОБА_28 ( АДРЕСА_14 );
33 - ОСОБА_29 (

АДРЕСА_15 );
35 - ОСОБА_30 ( АДРЕСА_11 );
36 - ОСОБА_31 ( АДРЕСА_16 );
37 - ОСОБА_32 ( АДРЕСА_12 );
38 - ОСОБА_33 ( АДРЕСА_16 );
39 - ОСОБА_34 ( АДРЕСА_11 );
40 - ОСОБА_35 ( АДРЕСА_1 );
41 - ОСОБА_36 ( АДРЕСА_12 );
42 - ОСОБА_37 ( АДРЕСА_11 );
43 - ОСОБА_38 ( АДРЕСА_11 );
44 - ОСОБА_39 ( АДРЕСА_11 );
45 - ОСОБА_40 ( АДРЕСА_17 );
46 - ОСОБА_41 ( АДРЕСА_18 );
47 - ОСОБА_42 ( АДРЕСА_19 );
48 - ОСОБА_43 ( АДРЕСА_20 );
49 - ОСОБА_44 ( АДРЕСА_21 );
50 - ОСОБА_45 ( АДРЕСА_22 );
51 - ОСОБА_46 ( АДРЕСА_23 );
52 - ОСОБА_47 ( АДРЕСА_24 );
53 - ОСОБА_48 ( АДРЕСА_25 );
54 - ОСОБА_49 ( АДРЕСА_11 );
55 - ОСОБА_50 ( АДРЕСА_26 );
56 - ОСОБА_51 ( АДРЕСА_27 );
57 - ОСОБА_52 ( АДРЕСА_28 );
58 - ОСОБА_53 ( АДРЕСА_29 );
59 - ОСОБА_54 ( АДРЕСА_30 );
60 - ОСОБА_55 ( АДРЕСА_31 );
61 - ОСОБА_56 ( АДРЕСА_32 );
62 - ОСОБА_57 ( АДРЕСА_33 );
63 - ОСОБА_58 ( АДРЕСА_34 );
64 - ОСОБА_59 ( АДРЕСА_35 );
65 - ОСОБА_60 ( АДРЕСА_36 );
66 - ОСОБА_61 ( АДРЕСА_37 );
67 - ОСОБА_62 ( АДРЕСА_37 );
68- ОСОБА_63 ( АДРЕСА_38 );
69 - ОСОБА_64 ( АДРЕСА_39 );
70 - ОСОБА_65 ( АДРЕСА_40 );
71 - ОСОБА_66 ( АДРЕСА_41 );
72 - ОСОБА_67 ( АДРЕСА_42 );
73 - ОСОБА_68 ( АДРЕСА_43 );
74 - ОСОБА_69 ( АДРЕСА_44 );
75 - ОСОБА_70 ( АДРЕСА_45 );
76 - ОСОБА_71 ( АДРЕСА_46 );
77 - ОСОБА_72 ( АДРЕСА_47 );
78 - ОСОБА_73 ( АДРЕСА_48 );
79 - ОСОБА_74 ( АДРЕСА_49 );
80 - ОСОБА_75 ( АДРЕСА_1