УХВАЛА

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/17995/16

Господарський суд міста Києва у складі: головуючий - суддя Лиськов М.О.,

при секретарі судового засідання Бородині В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на дії приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича у справі:

За первісним позовом Приватного Підприємства "Автосервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

про розірвання договору та стягнення 2 140 417,00 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"

до Приватного Підприємства "Автосервіс"

про стягнення 35 227,50 грн.

За участі представників учасників справи згідно протоколу

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа № 910/17995/18 за первісним позовом Приватного підприємства "Автосервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" про розірвання договору та стягнення 2 140 417,00 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" до Приватного підприємства "Автосервіс" про стягнення 35 227,50 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 (суддя Удалова О.Г.), яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019, первісний позов Приватного підприємства "Автосервіс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" задоволено частково в розмірі 2 079 517,20 грн. збитків, 32 570,76 грн. витрат зі сплати судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи; розірвано договір № 90173 на виконання робіт від 07.10.2013, укладений між Приватним підприємством "Автосервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн"; у задоволенні іншої частини первісного позову відмовлено; зустрічий позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" до Приватного підприємства "Автосервіс" задоволено частково в розмірі 20 000,00 грн. основного боргу, 1 505,75 грн. 3% річних, 13 720,10 грн. інфляційних втрат та 1 599,93 грн. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовлено; здійснено зарахування первісних та зустрічних позовних вимог; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на користь Приватного підприємства "Автосервіс" 2 044 291,35 грн. збитків, 30 970,83 грн. судового збору, 23 011,34 грн. витрат на проведення експертизи.

31.05.2019 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 29.11.2018 у справі № 910/17995/16, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 та набрало законної сили 14.05.2019, видано відповідний наказ.

04.06.2019 через відділ діловодства суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" (далі - скаржник) надійшла скарга на постанову виконавця у виконавчому провадженні № 59253362, яким виконується рішення судді Удалової Олени Геннадіївни у справі № 910/17995/16 у порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - скарга), відповідно до якої скаржник просить суд скасувати постанову про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні № 59253362; повідомити представника боржника про час та місце розгляду скарги на рішення виконавця у виконавчому провадженні № 59253362.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" у справі № 910/17995/16 передано на розгляд судді Лиськову М.О.

Розглянувши подану представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" скаргу і додані до неї документи, суд дійшов висновку про призначення розгляду даної скарги у судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2019 призначено розгляд скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №59253362 у справі №910/17995/16 у судовому засіданні 12.06.2019 о 10:40 год.

07.06.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача (стягувача) надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Заява судом задоволена.

10.06.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача (стягувача) надійшли письмові пояснення на скаргу ТОВ "Фрам-Лайн", відповідно до яких стягувач вважає дану скаргу необгрунтованою, а доводи скаржника такими, що суперечать Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з чим просив суд відмовити ТОВ "Фрам-Лайн" в задоволенні скарги, а також постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з представника ТОВ "Фрам-Лайн" Клименка Е.Н. штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами.

10.06.2019 через відділ діловодства суду від приватного виконавця Телявського А.М. надійшла заява про долучення доказів до справи № 910/17995/16, а саме копій матеріалів виконавчого провадження № 59253362.

10.06.2019 через відділ діловодства суду від приватного виконавця Телявського А.М. надійшли пояснення по суті скарги на дії приватного виконавця у справі № 910/17995/16, відповідно до яких приватний виконавець зазначив, що обставини, викладені скаржником у скарзі, не є підставами для скасування постанови про арешт коштів боржника № 59253362 у справі № 910/17995/16, наголосив, що оскаржувана постанова винесена ним правомірно, на підставі норм чинного законодавства, зазначив про відсутність підстав для її скасування, у зв`язку з чим просив суд відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича.

12.06.2019 від представника позивача (стягувача) надійшло клопотання про розгляд скарги за його відсутності.

В судове засідання, призначене на 12.06.2019, з`явились представник боржника (відповідача, скаржника) та приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Телявський Анатолій Миколайович (далі - приватний виконавець).

Представник стягувача (позивача) в судове засідання, призначене на 12.06.2019, не з`явився, проте просив суд розглянути скаргу за відсутності представника Приватного підприємства "Автосервіс".

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2019 розгляд скарги відкладено на 19.06.2019.

В судове засідання, призначене на 19.06.2019, з`явився представник приватного виконавця, проти задоволення скарги заперечив, просив суд відмовити у задоволенні вказаної скарги.

В судове засідання, призначене на 19.06.2019 представники боржника та стягувача не з`явилися, однак 19.06.2019 представником боржника через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду скарги, у зв`язку зайнятістю представника у іншому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, враховуючи положення ст. 342 ГПК України, неявка стягувача (позивача) та боржника (відповідача) в судове засідання 19.06.2019 не є перешкодою для розгляду скарги, а тому остання розглядалась в судовому засіданні 19.06.2019.

Розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн", заслухавши пояснення представника приватного виконавця, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що скарга на постанову про арешт коштів боржника не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" (скаржник) звернулось до суду зі скаргою на постанову виконавця у виконавчому провадженні № 59253362, яким виконується рішення судді Удалової Олени Геннадіївни у справі № 910/17995/16 у порядку ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - скарга), відповідно до якої просить суд скасувати постанову про арешт коштів боржника від 03.06.2019 року у виконавчому провадженні № 59253362.

В обґрунтування поданої скарги скаржник зазначив, що постановою про арешт коштів боржника від 03.06.2019 порушено наступні норми п. 7 розділу 1 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» (надалі - наказ), а саме:

- оскаржувана постанова про арешт не містить зазначення мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення, у постанові зазначено лише посилання на норму закону, оскільки у відповідності до п.п. 7 п. 7 розділу 1 наказу постанова як окремий документ повинна містити такі обов`язкові реквізити: мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків);

- оскаржувана постанова про арешт не містить строку та порядку оскарження, зазначено лише посилання на закон, оскільки у відповідності до п.п. 10 п. 7 розділу 1 наказу постанова як окремий документ повинна містити такі обов`язкові реквізити: строк і порядок оскарження постанови.

Окрім цього в обґрунтування оскаржуваної постанови скаржник посилається на ту обставину, що матеріалах виконавчого провадження відсутній звіт про оцінку майна, проте винесена постанова про арешт майна.

На думку скаржника, вказані порушення з боку приватного виконавця Телявського Анатолія Миколайовича, свідчать про неналежне виконання приватним виконавцем своїх обов`язків, що призвело до винесення постанови, яка суперечить нормам чинного законодавства і не має юридичної сили, у зв`язку з чим скаржник просить суд скасувати дану постанову.

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 341 ГПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її права. Згідно частини 2 наведеної статті ГПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Зокрема, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні № 59253362 отримана представником скаржника особисто 03.06.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями матеріалів виконавчого провадження № 59253362, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" є такою, що подана з дотриманням строку, встановленого частиною 1 статті 341 ГПК України.

Судом встановлено, що 03.06.2019 приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Телявським Анатолієм Миколайовичем (далі - приватний виконавець) на підставі ст.ст. 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про арешт коштів боржника від 03.06.2019, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): МФО 334851 AT "ПУМБ" НОМЕР_1, МФО 334851 AT "ПУМБ" НОМЕР_2, МФО 351005 AT "УкрСиббанк" НОМЕР_3, МФО 351005 AT "УкрСиббанк" НОМЕР_4, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_5, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_6, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_7, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_8, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_9, МФО 300711 Печерська Ф.АТ КБ "ПРИВАТБАНК" НОМЕР_10, МФО 380526 AT "КБ "ГЛОБУС" НОМЕР_11 та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФРАМ-ЛАЙН" адреса: м. Київ, вул. Рибальська, 13 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця 2 308 100,87 грн.

Положеннями п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 326 ГПК України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

За певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення ЄСПЛ у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" від 28.07.1999).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній станом на час прийняття оскаржуваної постанови) (далі - Закон України "Про виконавче провадження") виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Мінюсту від 02.04.2012 № 512/5 "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" (далі - Інструкція).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно вимог частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, на виконання вимог п.п. 7 п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, приватним виконавцем в постанові про арешт коштів боржника від 03.06.2019 року зазначено мотивувальну частину, а саме: «З метою забезпечення виконання вимог виконавчого документу є необхідність у накладенні арешту на все майно та кошти боржника.»

У відповідності до п. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Згідно п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

У п. 4 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» зазначається, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Пунктом 7 розділу І Інструкції визначено, що постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа); за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами. Постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою. Постанова складається у необхідній кількості примірників, один з яких залишається у виконавчому провадженні, а інші надсилаються за належністю.

Згідно п. 8 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

А також приватним виконавцем в оскаржуваній постанові здійснено посилання на статтю на підставі якої винесено дану постанову, а саме ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, в оскаржуваній постанові про арешт коштів боржника приватним виконавцем з дотриманням приписів ст. 48, 56 Закону України "Про виконавче провадження" та п.п. 7 п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень було зазначено мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків).

Втім, суд зазначає, що незазначення приватним виконавцем в оскаржуваній постанові мотивів, а посилання лише на норми закону, не є підставою для скасування відповідної постанови, так як відсутність у рішенні приватного виконавця будь-яких реквізитів не може свідчити, що таке рішення було прийняте з порушенням норм законодавства.

Зважаючи на наведене, доводи скаржника у скарзі про те, що приватним виконавцем при винесенні постанови про арешт коштів боржника не дотримано п.п. 7 п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки в оскаржуваній постанові взагалі відсутня мотивувальна частина - не відповідають дійсності та відхиляються судом як безпідставні.

Судом також встановлено, що приватним виконавцем з дотриманням положень п. 7 Розділу І Інструкції у п. 3 оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження зазначено: "Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на наведене, твердження скаржника у скарзі про те, що оскаржувана постанова не містить строку та порядку оскарження судом відхиляються як безпідставні та необґрунтовані.

При цьому, скаржником (боржником) не обґрунтовано та не доведено суду, яким саме чином порушуються його права в ході виконання судового рішення у зв`язку з тим, що приватним виконавцем у мотивувальній частині оскаржуваної постанови було зазначено лише посилання на Закон України «Про виконавче провадження».

Щодо посилань скаржника про порушення приватним виконавцем статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд зазначає, що частина 2 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що у разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Враховуючи наведене, суд критично оцінює доводи скаржника про те, що в матеріалах виконавчого провадження в порушення приписів ст. 7 ЗУ «Про виконавче провадження» відсутній звіт про оцінку майна.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні №59253362 прийнята приватним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень приватного виконавця і право скаржника (боржника) не було порушено, а наведені доводи скаржника ніяким чином не впливають на правомірність винесення даної постанови та не є підставами для її скасування.

Натомість скаржником не доведено незаконність дій приватного виконавця при прийнятті постанови про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні №59253362.

Відповідно до частини 1 статті 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Частиною 3 наведеної статті ГПК України визначено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ч. 3 ст. 343 ГПК України).

Отже, за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн", доводи скаржника визнаються судом необґрунтованими, не підтвердженими належними і допустимими доказами, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні № 59253362 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 у справі № 910/17995/16.

Щодо клопотання позивача (стягувача), заявленого на підставі ч. 4 ст. 43, п. 2 ч. 1 ст. 135 ГПК України у відзиві на скаргу ТОВ "Фрам-Лайн", поданого 10.06.2019 через відділ діловодства суду, згідно якого позивач (стягувач) просив суд постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з представника ТОВ "Фрам-Лайн" Клименка Е.Н. штрафу в сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за зловживання процесуальними правами, оскільки представник ТОВ "Фрам-Лайн", подаючи завідомо безпідставну скаргу, зловживає своїми процесуальними правами.

Наведене клопотання позивача (стягувача) судом відхиляється, оскільки приписами ст. 339 ГПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо сторона виконавчого провадження вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права. За змістом статті 343 ГПК України вбачається, що факт обґрунтованості скарги або в протилежному випадку - факт прийняття або вчинення оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідно до закону, в межах повноважень виконавця та у зв`язку з цим наявність/відсутність порушеного права заявника, встановлюється судом за результатами розгляду скарги. В даному випадку скаржник звернувся до суду зі скаргою на підставі на ст. 339 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 232- 235, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фрам-Лайн" на постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Телявського Анатолія Миколайовича про арешт коштів боржника від 03.06.2019 у виконавчому провадженні №59253362 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 у справі № 910/17995/16.

Повний текст ухвали складено та підписано 20.06.2019.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 235 ГПК України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов