ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2019 року м.Дніпро Справа №904/5429/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Логвіненко І.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Малєєва О.М.-адвокат, довіреність № 4440-К-О від 20.11.2018;

від відповідача: Дорошенко С.О. -адвокат, довіреність №21-02/19 від 21.02.2019;

від третьої особи представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза», м. Дніпро на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019р. (суддя Васильєв О.Ю.) про призначення експертизи і зупинення провадження у справі №904/5429/18

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза», м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Місія-1», м. Дніпро

про: стягнення заборгованості за договором оренди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Акціонерне товариство КБ «Приватбанк» з урахуванням уточнень позовних вимог звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: про стягнення 1589623,84 грн. заборгованості з орендної плати за жовтень 2018р. за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019р. призначено у справі № 904/5429/18 судову економічну експертизу, проведення якої доручено фахівцям Дніпропетровського НДІСЕ. На вирішення експерта поставлено наступні питання : 1) чи підтверджується документально заборгованість відповідача - ТОВ «Алонза» перед позивачем - АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р., якщо так ,то в якому саме загальному розмірі та за кожний із календарних місяців , починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.2018 р. ( час звернення АТ КБ «Приватбанк» з цим позовом до суду ) окремо?; 2) яка загальна сума грошових коштів сплачена ТОВ «Алонза» на користь орендодавців за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (ТОВ "Місія-1" та АТ КБ «Приватбанк») за кожний із календарних місяців, починаючи з квітня 2016р. та по 04.12.2018р.?; 3) яким чином АТ КБ «Приватбанк» здійснювалося зарахування сплачених ТОВ «Алонза» коштів за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р. (чи зараховувалися вони за попередні періоди часу , за які малася заборгованість)?; 4) чи підтверджується документально заборгованість ТОВ «Алонза» перед АТ КБ «Приватбанк» за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р. за жовтень 2018р. в розмірі 1589623,84 грн. (як стверджує позивач )? Якщо, ні, то яка наявна заборгованість ?

Зобов`язано сторони на вимогу експерта надати документи, необхідні для проведення експертизи. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за статтями 384 та 385 КК України та направлено йому копію ухвали та матеріали справи № 904/5429/18.

Зупинено провадження у справі №904/5429/18 до вирішення експертом вищенаведених питань. Покладено попередню оплату вартості судової експертизи на відповідача з подальшим розподілом судових витрат у відповідності з вимогами ст. 129 ГПК України .

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з ухвалою господарського суду Дніпропетровської області, Товариство з обмеженою відповідальністю «Алонза», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить змінити ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у справі №904/5429/18, виклавши п. 2 і п. 6 резолютивної частини в запропонованій відповідачем редакції:

« 2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

1)Який дійсний (реальний) розмір заборгованості з орендної плати за жовтень 2018 рік, за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.16р., з урахуванням того, що Орендодавець не передав орендарю по акту приймання-передачі всю площу Цілісно - майнового комплексу, а передав 27831,55 м.кв. замість 32408,7 кв. м, тобто на 14% менше ніж обумовлено договором ?

2)3а який саме період, на підставі умов договору оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р. слід врахувати орендні платежі, сплачені Відповідачем (Орендарем) на підставі платіжного доручення N5179 від 17.10.2018р.і платіжного доручення N5215 від 30.10.2018р.?

3)Чи відповідає умовам договору оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р. самостійне визначення Орендодавцем періоду зарахування орендних платежів, сплачених Орендарем на підставі платіжного доручення N 5179 від 17.10.2018р. і платіжного доручення N 5215 від 30.10.2018 р. - «в рахунок погашення заборгованості за попередні періоди» ?».

« 6. Покласти попередню оплату вартості судової експертизи на Позивача - АТ КБ «Приватбанк», з подальшим розподілом судових витрат у відповідності з вимогами ст. 129 ГПК України.».

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

За твердженням відповідача суд першої інстанції, призначивши експертизу з постановкою питань про встановлення сум заборгованості «за кожний із календарних місяців, починаючи з квітня 2016 по 04.12.2018» суттєво вийшов за межі позовних вимог з метою встановлення всього розміру заборгованості за весь період дії договору, що є неприпустимим і створює передумову для безпідставного надання Позивачеві незаконного привілею у вигляді преюдиційного встановлення сум заборгованості у мотивувальній частині рішення, які не є предметом доказування у даній справі.

Крім цього, за твердженням апелянта, суд, замість того щоб обґрунтувати зміну і відхилення питань відповідача про встановлення заборгованості лише за один місяць (жовтень 2018 року) просто не погодився з його твердженнями.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін. Позивач звертає увагу на те, що договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016 було визначено обсяг майна, що передається в оренду у розмірі 32408,7 кв.м., а фактично за актом було передано 27831,55 кв.м.

Позивач пояснив, що в договірній ціні сторони погодили графік платежів, який підлягав сплаті за договором. Ані договором, ані графіком платежів не було визначено розмір орендної плати за 1 кв.м., тож Договірна ціна -це той графік платежів, який сторони погодили, як плату за користування за фактично передану відповідачу площу. Станом на дату звернення з позовом до суду і станом на теперішню дату, надходжень платежів з орендної плати від орендаря не вистачило для погашення в повному обсязі заборгованості з орендної плати за жовтень 2018, а тому поставлені відповідачем питання не входять до компетенції судового експерта.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Дарміна М.О., суддів: Іванова О.Г., Березкіної О.В. від 03.06.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №904/5429/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза» та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2019. на 12:20.

У зв`язку з неявкою в судове засідання представника третьої особи і відсутністю відомостей щодо повідомлення його про дату і місце судового засідання, ухвалою суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 26.06.2019 на 12:00.

26.06.2019 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Березкіної О.В. на підставі розпорядження керівника апарату суду №754/19 проведено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019, справу №904/5429/18 передано колегії суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.06.2019 визначеною колегією суддів апеляційна скарга прийнята до свого провадження.

В судове засідання представник третьої особи не явився.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду про відкриття провадження і призначення розгляду справи та ухвала суду про відкладення були направлена всім учасникам справи та в межах строку, визначеного ч..3 ст. 262 ГПК України, що підтверджується штемпелем суду на обороті ухвал.

Відповідно до п.2.6.15. та п. 2.6.16. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України 20 лютого 2013 року № 28, на звороті у лівому нижньому куті оригіналу процесуального документа, який виготовляється судом та залишається у справі, проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправлення документа, що містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправлення, підпис працівника, який її здійснив, та може містити відмітку про отримання копії процесуального документа уповноваженим представником адресата. Не допускається залишення у справі вихідного процесуального документа без відмітки про його відправлення або вручення.

Дана відмітка, за умови, що її оформлено відповідно до наведених вимог названої Інструкції, є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу. (п. 19 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 13.08.2008 р. N 01-8/482 «Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року» (зі змінами і доповненнями), яке залишається дійсним і на цей час.

Беручи до уваги, що ухвалами суду від 03.06.2019 і від 18.06.2019 учасники судового процесу були повідомленні, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для перегляду ухвали суду, справа переглядалася без участі представника третьої особи за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 26.06.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Позовні вимоги Акціонерного товариства КБ «Приватбанк» з урахуванням уточнень позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору зводяться до стягнення 1589623,84 грн. заборгованості з орендної плати за жовтень 2018р. за договором оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до Додаткової угоди від 02.08.2016 до договору оренди нерухомого майна №4 від 31.03.2016 (укладеного між ТОВ «Місія-1» (Орендодавець) і ТОВ «Алонза» (Орендар)) набув права орендодавця вимагати від відповідача виконання зобов`язань за договором оренди нерухомого майна щодо сплати орендної плати за користування майном.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 у даній справі призначено судову економічну експертизу, зупинено провадження у справі.

Ухвала суду мотивована тим, що за наданими сторонами доказами суд не може встановити загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за весь період дії договору оренди приміщень №4 від 31.03.16р.,розмір заборгованості за кожен окремий календарний місяць; розмір сплаченої відповідачем орендної плати за весь період часу дії цього договору та за кожний окремий календарний місяць; наявність або відсутність підстав у позивача здійснювати зарахування сплачених відповідачем коштів за попередні періоди часу, тощо.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суд першої інстанції про призначення судової економічної експертизи.

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Аналізуючи зміст доводів апеляційної скарги колегія суддів доходить висновку, що вони зводяться до посилань апелянта на допущені місцевим господарським судом порушення норм процесуального права:

- порушення порядку послідовності дій судді при винесені ним ухвали ;

- відсутності в ухвалі суди мотивувань щодо відхилення, зміни запропонованих апелянтом питань експерту;

- як наслідок, постановка питань, які знаходяться поза межами предмету доказування у справі.

Відповідно до частин 4,5,6 статті 99 Господарського процесуального кодексу України , питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Частина четверта коментованої статті фіксує, що питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначається судом. Саме на суді лежить обов`язок щодо раціонального витрачення часу розгляду справи і матеріальних ресурсів сторін, пов`язаних з цим розглядом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги щодо можливого встановлення судом першої інстанції інших преюдиційних фактів, які не входять до предмету доказування і надання таким чином переваг одній стороні перед іншою такими, що носять характер припущень і відхиляє їх як передчасні.

Вирішуючи питання щодо недостатнього, як на думку скаржника, обґрунтування місцевим господарським судом відхилення запитань в редакції відповідача, колегія суддів виходить з наступного :

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду першої інстанції, суд приймаючи рішення про формування запитань зазначав зокрема наступне:

«Представниками сторін на пропозицію суду було надано перелік запитань ,які вони вважають за необхідне поставити на вирішення експерта (т.3,а.с.10-13 ), суд врахував думку представників сторін щодо пищать для експерта та погоджується з більшістю тих питань , які надали сторони ; але переформатує їх (не змінюючи змісту ) з урахуванням рекомендацій Мін`юсту; одночасно суд не погоджується з твердженнями представника відповідача стосовно відсутності необхідності досліджувати питання щодо наявності /відсутності заборгованості орендаря за весь час дії договору оренди ,а тому таке запитання повинне бути поставлене перед судовим експертом.

Враховуючи, що розгляд справи є неможливим до роз`яснення експертом вищенаведених питань , що виникли при вирішенні господарського спору ; суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити.»

Європейський суд з прав людини зазначає, що маючи певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У рішенні ЄПЛ С права "Проніна проти України (заява №63566/00) суд нагадав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов"язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов"язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи зміст ухвали суду першої інстанції, колегія судів дійшла висновку про належне виконання ним обов`язку щодо мотивації своєї ухвали та здійснених у ній висновків. Відтак, доводи скаржника про те, що ухвала суду неналежним чином мотивована в частині відхилення, зміни запропонованих скаржником запитань відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні та необґрунтовані.

Вирішуючи питання про зміну сторони, на яку необхідно покласти обов`язок здійснення попередньої оплати вартості судової експертизи, колегія суддів виходить з наступного:

Відповідно до пункту 6 резолютивної частини оскаржуваної ухвали суд першої інстанції вирішив «Покласти попередню оплату вартості судової експертизи на відповідача - ТОВ «Алонза», з подальшим розподілом судових витрат у відповідності з вимогами ст.129 ГПК України.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції з проханням про покладання обов`язку зі сплати попередньої оплати вартості судової експертизи на позивача, ТОВ «Алонза» жодним чином не обґрунтовує своє звернення і не вказує на можливі порушення норм права з боку суду першої інстанції в цій частині.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність залишення пункту 6 резолютивної частини оскаржуваної ухвали суду першої інстанції без змін, а відповідне звернення скаржника без задоволення.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки, на даному етапі розгляду справи судом першої інстанції спір по суті не вирішено, колегія судів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порядку винесення ухвали суду першої інстанції, які, на думку скаржника свідчать про можливі порушення норм процесуального права з боку суду першої інстанції, як такі, що можуть мати наслідком скасування оскаржуваної ухвали.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки під час перегляду ухвали, колегією суддів не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, які у відповідності до вимог частини 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України дають суду апеляційної інстанції право не обмежуватися доводами та вимогами апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції від 18.04.2019р. про призначення судової експертизи і зупинення провадження у справі підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза», відповідно, без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.129,269,270,273,275,276,282 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Алонза», м. Дніпро залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019р. про призначення експертизи і зупинення провадження у справі у справі №904/5429/18 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги у даній справі покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Алонза».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 26.06.2019

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г.Антонік