ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/994/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.

за участю секретаря судового засідання - помічника судді Зуєвої А.О.

за участю представників: ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. - адвоката Бойченка О.В., Акціонерного товариства "Харківобленерго" - адвоката Мовчан О.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції (через Східний апеляційний господарський суд) касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019

у справі № 922/994/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А.

до Акціонерного товариства "Харківобленерго",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Науково-технічне приватне підприємство "ДІНАС",

про спонукання до укладення договору, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулось із позовом до Акціонерної компанії "Харківобленерго" в якому просило зобов`язати Акціонерну компанію "Харківобленерго" розірвати договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1", яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86 ; спонукати Акціонерну компанію "Харківобленерго" укласти договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1"., яка розташована за адресою: м. Харків , вул. Гвардійців-Широнінців, 86.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 03.09.2018 по справі №922/994/18 позовні вимоги задоволено частково. Визнано припиненим договір про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, укладений між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Науково-технічним приватним підприємством "Дінас". В решті позову - відмовлено.

Частково задовольняючи позовні вимоги шляхом визнання припиненим договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005р., суд першої інстанції виходив з того, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, який не заборонений законом, та дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є припинення дії спірного договору, а не зобов`язання розірвати договір.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 (колегія суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, Шутенко І.А., Плахов О.В.) рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018 по справі №922/994/18 - скасовано в частині визнання припиненим договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Науково-технічним приватним підприємством "Дінас". Прийнято нове рішення в цій частині, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Акціонерної компанії "Харківобленерго" розірвати договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1", яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86 .

За висновком суду апеляційної інстанції, місцевий суд вийшов за межі позовних вимог, при цьому, взагалі не обґрунтував підставу припинення дії договору та у зв`язку із чим ефективним способом захисту порушених прав позивача буде припинення дії спірного договору.

Враховуючи, що з позовною вимогою про розірвання договору може звернутись лише сторона такого договору, зважаючи на те, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не є стороною договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, апеляційний суд дійшов висновку, що у позивача відсутні правові підстави для звернення до господарського суду з вимогою про зобов`язання Акціонерної компанії "Харківобленерго" розірвати договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1", яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86.

Не погоджуючись з ухваленими у справі судовими рішеннями, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі №922/994/18, а рішення Господарського суду Харківської області від 03.09.2018 залишити в силі.

Заперечуючи висновки суду апеляційної інстанції, позивач посилається на те, що законом не передбачений ефективний спосіб захисту у випадку, якщо попередній власник не розриває договір, а постачальник енергії не укладає новий договір, тому суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та здійснив правомірний спосіб захисту прав.

При цьому, заявник касаційної скарги наголошує, що відповідно до ст. 16 ЦК України, способом захисту може бути припинення правовідношення. У випадку припинення спірного договору, позивач має право укласти договір про електропостачання, тобто позивач зможе вільно використовувати свою власність.

Водночас, на думку ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" судом апеляційної інстанції проігноровано положення ст. ст. 16, 317, 626, 629 ЦК України, ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 11.03.2019 для розгляду касаційної скарги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" у справі № 922/994/18 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Жукова С.В., Білоуса В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.03.2019 касаційну скаргу ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі №922/994/18 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі №922/994/18; розгляд справи за касаційною скаргою ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. призначено на 12.06.2019 на 14 год. 45 хв.

Акціонерна компанія "Харківобленерго" звернулась до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу та просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі №922/994/18 залишити без змін, а касаційну скаргу позивача - без задоволення, посилаючись на те, що постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 10.10.2005 між Акціонерною компанією "Харківобленерго" (постачальник) та Науково-технічним приватним підприємством "Дінас" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №066803 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

Додатковою угодою про внесення змін від 12.02.2016р. сторони домовились у зв`язку з прийняттям нової редакції Правил користування електричної енергії згідно Постанови НКРЕ №105 від 04.02.2010р. внести зміни до Договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005р. виклавши його у новій редакції.

Відповідно до п.1 Договору (в редакції додаткової угоди від 12.02.2016) постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю, зазначеною у додатку №3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» до цього договору, а споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Згідно п.2.1. договору (в редакції додаткової угоди від 12.02.2016) під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України, Правилами користування електричною енергією, Правилами улаштування електроустановок, іншими нормативними документами. В разі прийняття нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов`язуються до внесення до договору відповідних змін керуватися вимогами цих нормативних документів.

Сторони погодили, що у разі звільнення споживачем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації (у тому числі банкрутства), відчуження в будь-який спосіб займаного приміщення споживач зобов`язаний письмово повідомити постачальника за 20 діб до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цим Договором, до дня зміни власника приміщення включно та/або остаточного припинення користування електричною енергією (п. 2.5 Договору).

Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію викладений у додатку №3.1 від 19.02.2018 до Договору, згідно якого здійснюється постачання електричної енергії на наступні об`єкти: м. Харків, вул . Гвардійців Широнінців, 86; м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 106.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитними договорами №124 від 15.06.2006, №125 від 15.06.2006, №329 від 30.07.2007, набуло право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю літ. "А-1", загальною площею 802,2 кв.м, розташовану за адресою: м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, буд. 86 .

Судами першої та апеляційної інстанцій з`ясовано, що у червні-липні 2017 року позивач звернувся до відповідача з листами щодо укладення договору на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1", загальною площею 802,2 кв.м, розташованої за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 86.

Листом Акціонерної компанії "Харківобленерго" від 01.08.2017 №46е-01/05-19992 було повідомлено позивача, що відповідно до вимог Національного стандарту України "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003р. №55, всі надані документи мають бути завірені з зазначенням назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, з відміткою «Згідно з оригіналом», засвідченою печаткою, датою засвідчення копії. Таким чином, після надання всіх документів, передбачених п.5.4 ПКЕЕ компанією будуть підготовлені проекти договорів та видані для підписання.

Не погодившись із фактом нерозірвання Акціонерною компанією "Харківобленерго" договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, а також неукладанням із ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" нового договору про постачання електричної енергії, останнє звернулось із позовом до господарського суду.

Відповідно статті 13 Конвенції "Про захист прав і основоположних свобод людини", кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічні норми містяться у ст. 20 ГК України.

Нормами ч. 1 ст. 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема: визнання права, визнання правочину недійсним та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням

Предметом даного судового розгляду є вимоги ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" про зобов`язання Акціонерної компанії "Харківобленерго" розірвати договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. «А-1», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 8б, та про спонукання Акціонерної компанії "Харківобленерго" укласти договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. «А-1»., яка розташована за адресою: м . Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 8 Б .

Взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Законом України "Про електроенергетику" та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ №28 від 31.07.1996 (далі - ПКЕЕ) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" та п.5.1 ПКЕЕ, споживання електроенергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно п. 6.18 ПКЕЕ у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

Постачальник електричної енергії зобов`язаний припинити постачання електричної енергії за договором, а електропередавальна організація (основний споживач) - передачу електричної енергії (спільне використання технологічних електричних мереж) з заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією. За умови одночасного розірвання договору про постачання електричної енергії з попереднім споживачем, виплати всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, та звернення нового споживача щодо укладення договору про постачання електричної енергії в межах одного розрахункового періоду припинення електропостачання об`єкта не здійснюється.

У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів, виходячи з умов відповідних договорів.

З новим споживачем укладаються договори відповідно до вимог законодавства України, зокрема цих Правил та нормативно-технічних документів після розірвання договорів із споживачем, який звільняє приміщення.

За змістом ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, установлених зазначеною нормою. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід з`ясувати не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у виді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

При цьому, аналіз вищевказаних положень діючого законодавства дає підставу для висновку, що з позовною вимогою про розірвання договору може звернутись лише сторона такого договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, сторонами Договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005 є Акціонерна компанія "Харківобленерго" та Науково-технічне приватне підприємство "Дінас".

Враховуючи наведене та встановивши, що ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не є стороною Договору, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що у позивача були відсутні правові підстави для звернення до господарського суду із вимогою про зобов`язання Акціонерної компанії "Харківобленерго" розірвати Договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. «А-1», яка розташована за адресою: м . Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86.

До викладено слід додати, що як вбачається з матеріалів справи, постачання електричної енергії за Договором здійснюється за двома різними об`єктами (м.Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 86 та м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 106), власником яких є позивач згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, проте, в позовній заяві просить зобов`язати Акціонерну компанію "Харківобленерго" розірвати договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. «А-1», яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, 86 , тобто в його окремій частині, а не в цілому.

Нормами ст. ст. 651, 652 ЦК України та п. 6.18 ПКЕЕ не передбачено підстав для розірвання договору в його окремій частині.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для розірвання договору про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, укладеного між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Науково-технічним приватним підприємством "Дінас".

Крім того, суд апеляційної інстанції правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про спонукання відповідача укласти договір на електропостачання до нежитлової будівлі літ. "А-1"., яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців,86 з огляду на те те, що, як встановлено судом, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не направляло на адресу Акціонерної компанії "Харківобленерго" проект договору про постачання електричної енергії та не надало такого проекту договору та всіх істотних умов до нього і до місцевого господарського суду під час звернення із позовною заявою, що унеможливлює розгляд та задоволення таких позовних вимог.

Аргументи позивача у касаційній скарзі про те, що суд першої інстанції підставно вийшов за межі позовних вимог та здійснив правомірний спосіб захисту прав, відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч.2 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції в порушення названої норми вийшов за межі позовних вимог та визнав припиненим договір про постачання електричної енергії №066803 від 10.10.2005, укладений між Акціонерною компанією "Харківобленерго" та Науково-технічним приватним підприємством "Дінас".

При цьому, як вірно зазначив апеляційний суд, і колегія суддів погоджується з ним, місцевий господарський суд в порушення вимог господарського процесуального законодавства взагалі не обґрунтував підставу припинення дії договору та не навів у зв`язку із чим ефективним способом захисту порушених прав позивача буде саме припинення дії спірного Договору.

Внаслідок визнання припиненим Договору, як зазначив суд першої інстанції, застосувавши ст. 5 ГПК України, є припинення постачання електричної енергії, про що позивач не заявляв, оскільки спір між сторонами виник у зв`язку з необхідністю продовження користування електричною енергією позивачем як новим власником та споживачем.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" під час звернення до господарського суду із позовом не просило припинити Договір, наслідком чого є припинення електропостачання до об`єкту, що перебуває у його власності, а навпаки, просило укласти із ним договір на постачання електричної енергії.

Таким чином, місцевий господарський суд невірно надав оцінку предмету та підставі заявленого позову, його меті та не з метою захисту порушеного права, безпідставно вийшов за межі позовних вимог, у зв`язку із чим, апеляційний суд правильно скасував як незаконне рішення суду першої інстанції.

Водночас, виходячи з аналізу наведених вище норм та встановлених судами обставин справи, колегія суддів вважає, що обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав не відповідає положенням ст. 15, 16 ЦК України, а отже не є ефективним в розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, враховуючи викладене, касаційний суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про скасування рішення місцевого господарського суду та відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, як вірно зазначив апеляційний суд, і колегія суддів погоджується з ним, ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" не позбавлене права звернутись до суду із позовом про спонукання до укладання договору на постачання електричної енергії в разі надання суду відповідного проекту договору та зазначення в позові конкретних умов угоди на яких позивач просить її укласти.

Доводи заявника касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм ПКЕЕ та ЦК України і не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

Відтак, наведені позивачем у касаційній скарзі доводи не можуть бути підставами для скасування судових рішень, оскільки вони спростовуються встановленими у справі обставинами та не доводять порушення або неправильного застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, а колегія суддів не встановила фундаментальних порушень судом апеляційної інстанції при розгляді спору у даній справі.

Враховуючи викладене, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі № 922/994/18 прийнята у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на заявника касаційної скарги.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М.А. залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.01.2019 у справі № 922/994/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді - Білоус В.В.

Жуков С.В.