ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/470/19

Розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРГУМА-2010»

до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ`ЯЗОК»

прo стягнення 246 102,28 грн.

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання: Фроль В.В.

За участю представників:

позивача: Преснякова І.В.

вiдповiдача: Оніщук В.М.

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРУМА-2010» (надалі - позивач) до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ`ЯЗОК» (надалі - відповідач) прo стягнення 246 102,28 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.03.2019 року відкрито провадження у справі № 911/470/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.04.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 08.04.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву б/н б/д.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.04.2019 року підготовче засідання відкладено на 25.04.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 24.04.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив б/н від 23.04.2019 року.

У підготовчому засіданні 25.04.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 25.04.2019 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 16.05.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.05.2019 року відкладено розгляд справи на 30.05.2019 року.

У судовому засіданні 30.05.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно зі ст. 217 Господарського процесуального кодексу України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

У судовому засіданні 30.05.2019 року суд закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами та оголосив про перехід до судових дебатів, судове засідання призначено на 18.06.2019 року.

В судовому засіданні 18.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечував.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 18.06.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРГУМА-2010» (Постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «УКРТРАНСГАЗ» філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ`ЯЗОК» (Покупець, відповідач) 20.11.2017 року було укладено Договір № (далі - Договір) відповідно до умов якого відповідач поставив, а Покупець отримав Шини для транспортних засобів великої та малої тонажності (автошини, надалі - Товар).

Однак, відповідачем зобов`язання з оплати отриманого товару своєчасно та в повному обсязі не виконав, оплату за отриманий Товар провів з простроченням встановленого строку, що є підставою для нарахування відповідачу у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання, пені, інфляційних витрат та 3 % річних на загальну суму 246 102,28 грн.

В рамках укладеного Договору позивачем було поставлено, а відповідачем сплачено товар на загальну суму 3 978 348,00 грн.

Згідно з п. 1.1 розділу 1 Договору Постачальник поставляє, а Покупець купує на умовах цього Договору поставки: «Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (Автошини) за кодом ДК 021:2015 - 34350000-5» (надалі - товар) партіями, в кількості та номенклатурі відповідно до специфікації (Додаток 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 2.2 Договору покупець оплачує Постачальнику товар по факту поставки протягом 30 календарних днів після отримання від Постачальника оригіналів первинних документів, які підтверджують поставку товарів і є підставою для оплати.

Згідно з п.п. 3.2.2 п. 3 розділу 3 Договору Покупець зобов`язаний сплатити кошти за отриманий товар у повному обсязі.

При кожному постачанні товару Постачальником надавався повний пакет документів згідно умов договору, а саме: накладна в 2 примірниках, рахунок-фактура, товарно- транспортна накладна, сертифікати відповідності (якості).

Згідно з п. 5.6 Договору датою поставки товару є дата, що зазначена в накладній.

Як передбачено п. 10.3 Договору, Покупець відповідає за несвоєчасну оплату Товару, що був поставлений шляхом сплати пені в розмірі 0,1% від не перерахованої суми за кожен день прострочення платежу, але не більше 5% несплаченої суми і не звільняється від виконання зобов`язань.

Відповідно до п. 5.5. Договору Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі та оформлену належним чином, з зазначенням обов`язкових реквізитів, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням умов щодо належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та в строки, встановлені ПКУ.

Своєчасне ненадання Постачальником податкової накладної, розрахунку/розрахунку коригування, або її оформлення з порушенням порядку заповнення, встановленого ПКУ, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або не підтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН в терміни, передбачені ПКУ, є відкладною обставиною для настання обов`язку Покупця щодо здійснення оплати товарів за цим Договором, до моменту одержання Покупцем такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з Єдиного реєстру податкових накладних про підтвердження факту здійснення такої реєстрації Постачальником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення та підписання.

Факт підтвердження реєстрації всіх податковій накладній по кожній партії поставленого товару є вагомим доказом реальності здійснення господарських операції, а саме поставки обумовленого Договором товару та як наслідок виникнення заборгованості Покупця перед Покупцем по оплаті пені, 3 % річних та інфляційним витратам, у зв`язку із прострочення виконання своїх зобов`язань передбачених Договором.

У зв`язку із виникненням заборгованості до Покупця була направлена претензія вих.№ 17 від 17.01.2018 року з вимогою сплатити заборгованість з додатком у вигляді оригіналів всіх первинних документів.

Остаточний розрахунок за поставлений Товар відповідачем було здійснено на користь позивача лише 29.10.2018 року, що є підставою для нарахування відповідачу пені, інфляційних витрат та 3 % річних у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за період з 21.02.2018 року по 29.10.2018 року відповідно кожної окремої поставленої партії Товару.

Факт оплати поставленого Товару з боку відповідача, свідчить про визнання останнім своїх боргових зобов`язань по Договору.

Відповідно до частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Отже, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов`язку, що не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. Строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 Цивільного кодексу України.

До дій особи, які свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку можуть бути будь-які дії боржника, які свідчать, що боржник визнав себе зобов 'язаною особою по відношенню до кредитора. Зокрема, до дій які свідчать про визнання боргу можуть відноситися: повне або часткове визнання претензії, часткове погашення самим боржником чи за його згодою іншою особою основного боргу і (або) неустойки, сплата процентів по основному боргу; прохання про відстрочку виконання. При цьому в тих випадках, коли передбачалось виконання зобов 'язання частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник здійснив дії, які свідчать про визнання лише частини (періодичного платежу), такі дії не можуть бути підставою для перерви перебігу строку позовної давності по іншим частинам (платежам).

Таким чином, фактична оплата Товару з боку відповідача є конклюдентною дією направленою на виконання своїх боргових зобов`язань в рамках Договору.

Факт прострочення оплати відповідачем на користь позивача підтверджується Довідкою № 70-1-1/393 від 05.02.2019 року АТ «ОТП Банк» від 05.02.2019 року щодо зарахування коштів на поточний рахунок ТОВ «ІНТЕРГУМА-2010» № НОМЕР_1 від АТ «УКРТРАНСГАЗ» за період 19.11.2017 року по 30.11.2018 року.

Враховуючи прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати поставленого товару, в силу дії п. 10.3 Договору поставки та ст. 625 Цивільного кодексу України у Постачальника виникло право на нарахування Покупцю пені, 3% річних та інфляційних.

Як вбачається з наданого позивача розрахунку, з врахування п. 2.2 Договору розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних проведено на 31 день з моменту поставки та до повного розрахунку по кожній партії поставленого товару.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку 3% річних становить 26 327,03 грн., інфляційні становлять 77 433,03 грн., пеня становить 142 342,22 грн.

В ході розгляду спору відповідачем подано відзив на позов, в якому викладено заперечення позовних вимог. При цьому, відповідачем визнано факт укладення з позивачем 20.11.2017 року Договору № та факт поставки товару.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на поставку позивачем товару з простроченням та не в повному обсязі.

Однак, відповідне порушення постачальника є підставою для застосування до нього передбаченої Договором або законом відповідальності, при цьому, не є підставою для порушення покупцем строків оплати фактично прийнятого товару.

Відповідач у відзиві заперечував суму заявлених позивачем до відшкодування 45 000,00 грн. виртрат на послуги адвоката, посилаючись на їх не співмірність.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч.2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених в позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, що є підставою для застосування до нього передбаченої Договором та законом відповідальності.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторонами в Договорі погоджено неустойку за прострочення виконання зобов`язання, яка відповідає ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань».

Також, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з наданого позивача розрахунку, з врахування п. 2.2 Договору розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних проведено на 31 день з моменту поставки та до повного розрахунку по кожній партії поставленого товару по день фактичної сплати.

Відповідачем не надано контр розрахунку, розрахунок позову по суті не заперечено.

Таким чином, вимоги про стягнення 26 327,03 грн. 3% річних, 77 433,03 грн. інфляційних та 142 342,22 грн. пені обґрунтовані правомірні і підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу, проти яких відповідач заперечував, судом встановлено, що між позивачем та Адвокатським та ріелтерським об`єднання України 19.12.2018 року, з метою захисту прав та законних інтересів, було укладено Договір про надання правової допомоги № 19-12/18а.

Як передбачено п.п.2, 3.4 Додатку № 1 до Договору №19-12/18а від 19.12.2018 року про надання правової допомоги, вартість послуг, що надаються Виконавцем згідно даного додатку складає 45 000,00 грн. в межах 90 годин із розрахунку 500 грн. за 1 год.

Оплата послуг здійснюється у 2 етапи наступним чином: 20000 грн. Замовник оплачує протягом 30 днів з моменту підписання даного Договору про надання правової допомоги; 25 000 грн. Замовник оплачує по факту відкриття провадження за поданим позовом до суду.

Позивач оплатив Адвокатському та ріелтерському об`єднанню України надані послуги, що підтверджується платіжним дорученням №2346 від 03.01.2019 року. Також 08.04.2019 року позивачем було здійснено оплату послуг виконавця за Договором про надання правової допомоги, згідно платіжного доручення № 2908 від 08.04.2019 року.

Також позивачем надано Акт приймання-передачі послуг №23/04-19 від 23.04.2019 року, який містить опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши надані позивачем докази понесення витрат на оплату послуг адвокта, судом встановлено, що понесені позивачем свитрати є завищеними і неспівмірними з огляду на складність справи та обсяги фактично наданих послуг, виходячи з погодженої сторонами вартості 1 год. послуг адвоката.

Як вбачається з наданого позивачем Актуприймання-передачі послуг №23/04-19 від 23.04.2019 року, відповідний Акт містить позиції, які фактично повторюються, що призвело до завищення кількості витрачених годин, в яких не було реальної необхідності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з огляду на складність справи та реально необхідний обсяг послуг адвоката, виходячи з погодженої сторонами вартості години роботи адвоката, відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу в сумі 25000 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРУМА-2010» до Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ`ЯЗОК» прo стягнення 246 102,28 грн. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРТРАНСГАЗ» в особі філії «Управління «УКРГАЗТЕХЗВ`ЯЗОК» (08153, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Білогородська, 61, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕГРУМА-2010» (03191, м. Київ, вул. Академіка Вільямса, буд. 6, оф. 3, ) 142 342,22 грн. пені, 77 433,03 грн. інфляційних, 26 327,03 грн. 3 % річних, 3691,53 грн. витрат на сплату судового збору та 25000 грн. витрат на правову допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повне рішення складено 27.06.2019 року