Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. м. Рівне Справа № 910/1044/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у загальному позовному провадженні справу

за позовом Акціонерне товариство "РВС БАНК" (04071, м. Київ, вул.Введенська,29/58, )

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (3301, м. Рівне, вул.П.Могили,57, )

про стягнення 904891,70 грн..

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство РВС Банк (далі по тексту Позивач, АТ РВС Банк, Банк) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Текстиль-Рівне (далі по тексту Відповідач, ТОВ Текстиль-Рівне, Товариство) в якому просить стягнути з останнього 904 891,70 грн.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Позивач надав Відповідачу електронні банківські гарантії на загальну суму 809 800,00 грн. за договорами про надання гарантії № Д-5122-17Г від 05.09.2017, № Д-5187-17Г від 07.09.2017, № До 190-17Г від 07.09.2017. № Д-5192-17Г від 07.09.2017, № Д-5193-17Г від 07.09.2017. № Д-5194-17Г від 07.09.2017. № Д-5199-17Г від 07.09.2017, необхідні останньому для участі у відкритих електронних торгах, замовником яких виступало публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії "Центр забезпечення виробництва. Оскільки Відповідачем, як переможцем у ряді відкритих електронних торгів, не були укладені відповідні договори за результатами проведення торгів з замовником таких торгів, останнім на свою користь були стягнуті грошові кошти за вказаними банківськими гарантіями. Стягнення коштів замовником торгів з Банку Позивач підтверджує Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/22706, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 02.07.2018р. та Постановою Верховного суду у складі колегії судів Касаційного господарського суду від 04.12.2018, яким позов бенефіціара задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" грошові кошти: забезпечення тендерної пропозиції - 809 800,00 грн. (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот гривень) та судовий збір - 12 147, грн. (дванадцять тисяч сто сорок сім

гривень).

У зв`язку з цим, керуючись приписами ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України, відповідно до яких гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, а також зважаючи на положення п.п. 4, 4.5 вищевказаних договорів, згідно з якими банк має нічим не обмежене право на зворотну вимогу до принципала (регрес) у розмірі суми гарантії, процентів та будь-яких витрат (збитків) і принципал зобов`язаний відшкодувати банку витрати за гарантією, враховуючи комісії, пов`язані з відправкою повідомлень засобами телекомунікаційного зв`язку (SWIFT, TELEX), комісії авізуючого банка та банка бенефіціара, а також комісії пов`язані з переказом платежів за гарантією, Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідач грошові кошти в загальному розмірі 904 891,70 грн..

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.02.2019 року справу № 910/1044/19 передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Господарського суду Рівненської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, здійсненого в Господарському суді Рівненської області, головуючим у справі № 910/1044/19 визначено суддю Марач В.В..

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 06.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

01.04.2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представником Відповідача подано відзив на позов, в якому проти позову заперечує посилаючись при цьому на наступне.

Позивач стверджує, що Відповідач начебто не подав у строк встановлений законом оригіналу чи нотаріально засвідченої довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів і тим самим не виконав ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про публічні закупівлі». Відповідач вважає, що дане твердження не відповідає дійсності з огляду на таке.

Відповідними повідомленнями про намір укласти договори від 19.09.2017 року було визнано переможцем ТОВ «Текстиль-Рівне». Дані повідомлення були опубліковані 20.09.2017р.. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» Відповідач мав подати довідку про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів до 25 вересня включно.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про публічні закупівлі», подання інформації під час проведення процедури закупівлі здійснюється в електронному вигляді через електронну систему закупівель.

25 вересня 2017 року на електрону систему закупівель відповідачем було завантажено оригінал довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів від 25 вересня 2017 року №452/17-00-17-16/2/д, інформація про що є в публічному доступі.

Відповідно до частини третьої статті 17 вищезазначеного Закону, замовник у тендерній документації зазначає, що інформація про відсутність підстав, визначених у частинах першій і другій цієї статті, надається в довільній формі. При цьому, лише спосіб документального підтвердження (тобто тип самого документа: довідка, лист і т. ін., а не спосіб його надання, який визначений прямою нормою Закону) згідно із законодавством відсутності підстав, передбачених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої та частиною другою цієї статті, визначається замовником для надання таких документів лише переможцем процедури закупівлі. Замовник не вимагає документального підтвердження інформації, що міститься у відкритих єдиних державних реєстрах, доступ до яких є вільним.

Згідно з абзацом другим частини третьої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», переможець торгів у строк, що не перевищує п`яти днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір, повинен надати замовнику документи, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої цієї статті.

Законодавчо встановленим обов`язком переможця закупівлі є надання документів, визначених у самому нормативному акті, і до переліку цих документів не віднесено довідку про відсутність заборгованості зі сплати податків.

На думку Відповідача законодавче встановлення обов`язку з надання певних документів в певний термін, не дозволяє збільшувати перелік таких документів, в тому числі, і в тендерній документації.

При цьому, щодо застосування статей 17, 32 Закону України "Про публічні закупівлі" Відповідач посилається на роз`яснення викладені в листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 24.04.2017 p. N 3304-06/13652-06 та зазначає наступне. У даному листі визначено, що згідно з частиною третьою статті 32 Закону у разі ненадання переможцем документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 цього Закону, замовник відхиляє тендерну пропозицію такого учасника та визначає переможця серед тих учасників, строк дії тендерної пропозиції яких ще не минув. Також у зазначеному листі зазначено, про те, що якщо такі документи переможцем не надані тобто (не надані/не надані у строк, встановлений Законом/ не відповідають вимогам, встановленим замовником у тендерній документації). З огляду на те, що сам документ відповідав вимогам Замовника в тендерній документації, був наданий згідно прямої норми ст.14 Закону України "Про публічні закупівлі", а також на певні дії самого Замовника, Відповідач вважає, що не здійснив порушень стосовно надання довідки про відсутність заборгованості зі сплати податків. Наслідки, встановлені статтею 32 Закону України "Про публічні закупівлі" наступають у випадку ненадання протягом п`яти днів документів, що підтверджують відсутність підстав, визначених пунктами 2, 3, 5, 6 і 8 частини першої статті 17 даного Закону, або не надання взагалі інших документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17.

Таким чином Відповідач зазначає, що виконав всі вимоги ст. 17 ЗУ Закону України «Про публічні закупівлі». Відповідач вважає, що до такого ж рішення дійшов Окружний адміністративний суд міста Києва у справі №826/14170/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про визнання протиправним та скасування рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 7552-р/пк-пз від 26.10.2017 р., № 7551-р/пк-пз від 26.10.2017р., 7492-р/пк-пз від 24.10.2017 р., 7493- р/пк-пз від 24.10.2017р., № 7491-р/пк-пз від 24.10.2017 р., № 7415-р/пк-пз від 20.10.2017 р..

Відповідач вважає, що у даному спорі були з`ясовані обставини, які мають важливе значення і для цього спору. А саме судом досліджувались обставини правомірності вимоги надання довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів та вимог Замовника щодо способу надання довідки у даній закупівлі і суд визнав, що вимоги тендерної документації про надання довідки у певний строк та певним засобом є дискримінаційними, з огляду на таке.

Порядок надання довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів, встановлено наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 № 567.

Даним порядком встановлено, що довідка видається за основним місцем обліку платника податків, який звертається за наданням послуги.

При цьому, строк розгляду заяви платника податків та видачі Довідки або направлення відмови в її наданні становить п`ять робочих днів з дня отримання такої заяви органом доходів і зборів. Згідно з затвердженою формою довідки у ній зазначається строк її дії, який становить 10 календарних днів від дня реєстрації такої довідки в контролюючому органі.

Отже, сукупність умов, визначених п. 2 розділу І Додатку № 6 до тендерної документації, та вищезазначеного Порядку надання довідки, дозволяє дійти висновків, що єдиним засобом дотриматися їх вимог одночасно є отримання довідок про відсутність заборгованості завчасно, до моменту отримання інформації про визначення переможця.

При цьому, з урахуванням розташування замовника у місті Києві, та нормативно встановленої вимоги отримувати довідку за місцем обліку платника податків, перевагу отримували учасники торгів, які також зареєстровані в місті Києві, оскільки витрати часу на переміщення у просторі оригіналу (або нотаріально засвідченої копії) довідки обумовлювали переваги у її наданні підприємствами, які розташовані якнайближче від замовника торгів.

Оскільки, ТОВ «Текстиль-рівне» зареєстрований у м. Рівне, натомість, місцем розташування третіх осіб, визнаних переможцями після відхилення пропозиції ТОВ «Текстиль-Рівне» є м. Київ.

Згідно з частиною другою преамбули Закону України «Про публічні закупівлі», метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до відомостей, які містяться в оголошеннях щодо проведення торгів, 100% критерієм вибору переможця в торгах було визначено ціну закупівлі.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, фактично, при визначенні переможця було застосовано критерій швидкості доставлення документів з моменту опублікування оголошення.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про публічні закупівлі», подання інформації під час проведення процедури закупівлі здійснюється в електронному вигляді через електронну систему закупівель.

Прямою нормою Закону України передбачено подання інформації в електронному вигляді через електронну систему закупівель. Зазначена норма, за умови її дотримання, усуває дискримінацію учасників закупівель за критерієм територіального розташування по відношенню до замовника, на відміну від умови надання документів в паперовому вигляді, встановленій замовником.

Судом було визначено, що подання інформації в електронному вигляді через електронну систему закупівель, як це прямо передбачено вимогами Закону, довідки, яка свідчить про відсутність щодо позивача підстав, встановлених статтею 17 Закону України «Про публічні закупівлі», протягом 5-ти днів (а саме 122-124 годин з моменту публікації протоколу про визнання позивача переможцем), відповідає розумному строку подання інформації для укладення договору.

З висновками та Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/14170/17, які зазначаються у рішенні від 17 січня 2018 року погодився Київський апеляційний адміністративний суд, який залишив вищезгадане рішення без змін постановою від 23 квітня 2018 року.

Отже, Відповідач повторно зазначає, що виконав всі вимоги встановлені закупівлею, згідно із законодавством. При цьому, посилається на те, що рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України, які могли б свідчити про порушення Відповідачем умов тендеру, були скасовані.

У відзиві на позов представник Відповідача також зазначає наступне.

Згідно п.1 ст.509 ЦКУ зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п.3 ст.509 ЦКУ зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 560 ЦКУ гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно ч.І ст. 563 ЦКУ у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Згідно ч. 2 ст. 569 ЦКУ гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

З огляду на наведене Відповідач зазначає, що обов`язковою умовою сплати гарантом кредиторові грошової суми, є порушення боржником зобов`язання. При цьому, Окружний адміністративний суду міста Києва у справі №826/14170/17 зафіксував відсутність порушення ТОВ «Текстиль-Рівне» умов тендеру, зокрема тих, на які посилається позивач у даній позовній заяві.

До того ж Відповідач вказує, що у Договорах про надання гарантії №Д-5122-17Г від 05.09.2017, №Д-5187- 17Г від 07.09.2017, №Д-5190-17Г від 07.09.2017, №Д-5192-17Г від 07.09.2017, №Д-5193-17Г від 07.09.2017, №Д-5194-17Г від 07.09.2017, №Д-5199-17Г від 07.09.2017 прописано визначення гарантійного випадку. Гарантійний випадок це - Порушення Принципалом умов Тендеру при наявності його вини, за яке Принципал має нести перед Бенефіціаром встановлену законодавством та Тендером (тендерною документацією) відповідальність, з урахуванням умов Гарантії та протягом строку дії Гарантії у разі: а) відкликання тендерної пропозиції Принципалом після закінчення строку її подання, але до того, як сплив строк протягом якого тендерні пропозиції вважаються чинними; б) не підписанням Принципалом, який став переможцем процедури торгів, договору про закупівлю; в) ненадання Принципалом, який став переможцем процедури торгів у строк визначений у абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі» документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 ЗУ «Про публічні закупівлі»; г) ненадання Принципалом який став переможцем процедури торгів забезпечення виконання договору про закупівлю після отримання повідомлення про намір укласти договір, якщо надання такого забезпечення передбачено тендерною документацією.

Відповідач вважає, що окрім настання випадку зазначеного у даному визначені обов`язковою умовою є вина Принципала. Однак зазначає, що у п. «в» визначення не був зазначений якійсь інший конкретний, відмінний від законодавчо-встановленого, спосіб надання зазначених документів. З цього робить висновок, що документи були надані в строк, у спосіб обраний ним як найзручніший та в той, що чітко визначений Законом, і це підтверджує Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2018 р. у справі №826/14170/17, вважаючи, що в ньому суд встановив правомірність та відповідність дій відповідача умовам Закупівлі.

З огляду на наведене Відповідач вважає, що оскільки не було настання Гарантійного випадку виплата Гарантом на користь Бенефіціара коштів не відповідала умовам Гарантій, і що є доцільність застосування п. 2 ст. 569 ЦКУ де вказано, що гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Щодо рішення господарського суду м. Києва від 13.03.2018 року по справі №910/22706/17 представник Відповідача зазначає наступне.

Господарський суд м. Києва не брав до уваги обставини встановлені у справі №826/14170/17 оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва набрало законної сили лише після ухвалення Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 р.. Київський апеляційний господарський суд у своїй Постанові від 02.07.2018 безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про долучення доказів, а саме, копії рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 17.01.2018 року у справі № 826/14170/17 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 року у справі № 826/14170/17 з огляду на те, що вищезгадана Постанова була прийнята після постановлення судового рішення у справі №910/22706/17. Тобто Відповідач вважає, що не всі доводи зазначені у цій справі були оцінені у Рішенні господарського суду м. Києва від 13.03.2018 по справі №910/22706/17, тому воно не може бути прямою підставою для застосування регресу.

Таким чином, Відповідач вважає позовні вимоги Акціонерного товариства «РВС Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Рівне» про стягнення 904 891,70 грн. незаконними та такими, що не підлягають до задоволення.

15.04.2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду представником Позивача подано заперечення на відзив, в яких останній зазначає наступне.

Відповідач, в якості аргументів, наводить пояснення стосовно того, що ТОВ «Текстиль-Рівне» належним чином виконало свої обов`язки у відповідності до ЗУ «Про публічні закупівлі», та подало усю необхідну інформацію. В якості доказів, Відповідач посилається на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/14170/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про визнання протиправними та скасування рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 7552-р/пк-пз від 26.10.2017 р., № 7551-р/пк-пз від 26.10.2017р., 7492-р/пк-пз від 24.10.2017 р., 7493- р/пк- пз від 24.10.2017р., № 7491-р/пк-пз від 24.10.2017 р., № 7415-р/пк-пз від 20.10.2017 р..

Відносно цих аргументів Відповідача АТ «РВС БАНК» зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вже зазначалося Позивачем у позовній заяві, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у Справі № 910/22706/17 (залишене без змін згідно із Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 02.07.2018; згідно із Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018), що набрало законної сили, позов бенефіціара задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" грошові кошти: забезпечення тендерної пропозиції - 809 800,00 грн. (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот гривень) та судовий збір - 12 147,00 грн. (дванадцять тисяч сто сорок сім гривень). Під час розгляду господарської справи №910/22706/17, сторонами якої, крім Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва", були і Позивач, і Відповідач по справі №910/1044/19, Верховним Судом було відхилено аргументи ТОВ «Текстиль-Рівне» про ненадання судами першої та апеляційної інстанцій належної оцінки доказам у справі щодо відсутності порушень нею вимог статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки, предметом розгляду у справі №910/22706/17 є встановлення правомірності заявлених вимог позивача, як бенефіціара, до відповідача, як гаранта, за наданими Банківськими гарантіями відповідно до визначених у них умов, а не встановлення правомірності рішення замовника, щодо відхилення тендерної пропозиції та відповідності такого рішення вимогам законодавства (п. 34 Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018 у Справі № 910/22706/17). Крім того, в Постанові Київського апеляційного господарського суду України від 02.07.2018 у справі № 910/22706/17 зазначено, що предметом спору в адміністративній справі № 826/14170/17 є оскарження саме рішення Постійно діючої адміністративної колегії АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, а не рішення позивача про відхилення тендерних пропозицій ТОВ «Текстиль-Рівне». Пункт 38 Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018 у Справі № 910/22706/17 зазначає, що посилання ТОВ «Текстиль-Рівне» на те, що зазначеними рішеннями у адміністративній справі №826/14170/17 встановлено відсутність порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" вимог законодавства є безпідставними, оскільки, предметом розгляду справи в порядку адміністративного судочинства було встановлення обставини невиконання Антимонопольним комітетом України законодавчо покладеного на нього обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного розгляду поданих до нього скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та прийняття за результатами їх розгляду вмотивованого рішення, а не встановлення наявності чи відсутності порушень Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" вимог законодавства. Протоколи розгляду тендерних пропозицій №1030/525/-17-Т, №1031/519/- 17-Т, №1034/522/-17-Т, №1062/524-17-Т, №1063/526/-17-Т, №1065/521/-17-Т, №1079/523/-17-Т від 27.09.2017, відповідно до яких тендерні пропозиції ТОВ «Текстиль-Рівне» були відхилені позивачем у зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо надання документів у повному обсязі та у визначений строк, є чинними, що також встановлено рішенням суду.

Враховуючи викладене, Позивач вважає, що суди першої, апеляційної та касаційної інстанції дійшли висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» до ПАТ «РВС Банк» про стягнення 809 800,00 грн. забезпечення тендерної пропозиції згідно наданих відповідачем банківських гарантій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі і, що в зв`язку з цим, у господарській справі №910/1044/19 не підлягають доведенню обставини стосовно настання гарантійного випадку, так як дані обставини були встановлені господарським судом у справі № 910/22706/17.

Позивач зазначає, що у відповідності до ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси. Саме в зв`язку із наявністю рішення суду у справі № 910/22706/17, АТ «РВС БАНК» здійснило оплату грошових коштів на користь бенефіціара за відповідними гарантіями. Юридичний факт виконання гарантом свого обов`язку у відповідності з умовами гарантії є водночас правоприпиняючим (зобов`язання гаранта припиняється на підставі ст. 569 ЦК України у зв`язку з його належним виконанням) і правовстановлюючим, оскільки є підставою для виникнення нових правовідносин між боржником і гарантом. Гарант набуває права вимагати від боржника відновлення його майнової сфери у попередньому стані і кореспондуючий йому обов`язок боржника здійснити відшкодування майнових витрат гаранта. Реалізація цього права здійснюється за допомогою регресного зобов`язання. Регресне зобов`язання як зобов`язання, в силу якого регредієнт (в даному випадку - гарант)," будучи зобов`язаним перед третьою особою (бенефіціаром) до виконання, має право віднести його повністю або частково на рахунок регресата (принципала). Регресне зобов`язання є окремим інститутом зобов`язального права; самостійним, абсолютно незалежним від основного зобов`язанням, яке виникає лише після припинення першого. З огляду на наведене Позивач вважає, що право на регрес у гаранта виникає з моменту припинення гарантії в результаті належного виконання.

22.04.2019 року до закінчення підготовчого засідання через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника Позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просить: стягнути з ТОВ «Текстиль-Рівне» () на користь АТ «РВС БАНК» () суму заборгованості в розмірі 904891,70 гривень; суму відсотків в розмірі 83299,62 гривень; суму пені в розмірі 99959,54 гривень; сплачений судовий збір в розмірі 16322.26 гривень. Свою заяву обгрунтовує тим, що Договорами про надання гарантії № Д-5122-17Г від 05.09.2017, № Д-5187-17Г від 07.09.2017, № До 190-17Г від 07.09.2017. № Д-5192-17Г від 07.09.2017, № Д-5193-17Г від 07.09.2017. № Д-5194-17Г від 07.09.2017. № Д-5199-17Г від 07.09.2017, встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році - 365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Позивач також зазначає, що вказаними Договорами визначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією /сплати процентів, комісій та/або інших платежів за Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Позивач зазначає, що відповідно до Меморіального ордеру №565 від 18.12.2018 року про сплату 904891,70 гривень, та п. 4.2. Договорів про надання гарантій, Відповідач повинен був погасити заборгованість перед Позивачем в строк до 19.12.2018 року. Таким чином, і відсотки і пеня, у відповідності до п. 4.2. та 5. 1 Договорів про надання гарантій, Позивачем розраховуються з дати заборгованості 19.12.2018 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22 травня 2019 року. В судовому засідання 22 травня 2019 року оголошено перерву на 27 травня 2019 року. В судове засідання 27 травня 2019 року ні Відповідач, ні його представник не з`явилися. Представник Відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку із не можливістю прибуття в судове засідання повноважного представника через хворобу та відрядженням керівника Відповідача.

Ухвалою суду від 27 травня 2019 року розгляд справи по суті відкладено на 10 травня 2019 року. В дане судове засідання ні представник Позивача, ні представник Відповідача не з`явилися. Клопотань, заяв про відкладення розгляду справи та поважності причин неявки в судове засідання представники сторін до суду не подавали. Про дату, час та місце розгляду справи представники сторін повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою представника Позивача (а.с. 206) та рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачу № 33 9 (а.с. 209).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом враховано, що Господарський процесуальний кодекс України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.2, 3 цієї ж статті суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Сторони про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, поважності та причини неявки в судове засідання представники сторін суд не повідомили, а відтак суд зазначає, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи.

Зважаючи на те, що неявка представників Позивача та Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Між Публічним акціонерним товариством "РВС БАНК" (нова назва Акціонерне товариство "РВС БАНК"), як Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне", як Принципалом було укладено ряд Договорів про надання банківських гарантій, а саме №Д-5122-17Г від 05.09.2017, №Д-5187-17Г від 07.09.2017, №Д-5190-17Г від 07.09.2017, №Д-5192-17Г від 07.09.2017, №Д- 5193-17Г від 07.09.2017, №Д-5194-17Г від 07.09.2017, №Д-5199-17Г від 07.09.2017. За умовами вказаних Договорів за заявою Принципала Банк надає на користь ОСОБА_1 , за якою зобов`язується сплатити Бенефіціару на його письмову вимогу грошову суму у разі Гарантійного випадку та дотримання умов Гарантії та цих Договорів.

На виконання умов тендерної документації під час проведення відповідних процедур закупівель, за заявами ТОВ «Текстиль-Рівне» (Принципал) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» (Бенефіціар) Публічним акціонерним товариством "РВС БАНК" (Гарант) було надано електронні банківські гарантії на загальну суму 809 800,00 грн., а саме:

1. Банківська гарантія від 08.09.2017 № 5122-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000260-b).

2. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5187-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000572-а).

3. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5190-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000281-Ь).

4. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5192-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-18-001557-а).

5. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5194-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-18-001241-е).

6. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5193-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-201 7-08-1 8-001 536-а).

7. Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5199-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-22-000639-c).

Згідно з умовами банківських гарантій AT «РВС Банк» взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання протягом п`яти робочих днів сплатити ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» за його першою письмовою вимогою суму у розмірі, що не перевищує вказану у гарантії, за умови одночасного одержання письмової вимоги Бенефіціара що ТОВ «Текстиль-Рівне» не виконало своїх зобов`язань, які передбачаються його пропозицією конкурсних торгів, зокрема, ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Відповідно до протоколів розгляду тендерних пропозицій від 19.09.2017 № 1030/488/-17-Т, № 103 1/497/-1 7-Т, № 1034/491/-17-Т, № 1062/490/-17-Т, № 1063/489/-17-Т, № 1065/492/-17-Т, № 1079/494/-17-Т ТОВ «Текстиль-Рівне» визнане переможцем торгів.

20.09.2017 опубліковано повідомлення про намір укласти договори на закупівлю від 19.09.2017 № 1030/360-17Т, №103 1/367-17Т, № 1034/363-17Т, № 1062/362-17Т, № 1063/361 -17Т, № 1065/364-17Т, № 1079/366-17Т.

Розділом 1 та 2 Додатку 6 тендерної документації встановлено обов`язок переможця процедури закупівлі протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати оприлюднення повідомлення про намір укласти договір - по 25.09.2017 включно - надати Документи на підтвердження відсутності підстав, визначених частина першою і частиною другою статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, оригінал або нотаріально завірену копію довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, що контролюються органами доходів і зборів або ДПІ або відповідним органом Державної фіскальної служби, яка дійсна на дату, яка попадає в 5-денний термін, починаючи з дати оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір.

Оскільки ТОВ «Текстиль-Рівне» не надало оригіналу або нотаріально завіреної копії довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, а лише завантажили в електронному вигляді копію вказаної довідки на сайт Уповноваженого органу, тендерні пропозиції ТОВ «Текстиль-Рівне» були відхилені Бенефіціаром.

У зв`язку з відмовою АТ «РВС Банк» у сплаті за гарантіями, Публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «РВС Банк» за участю третьої особи, яка не заявляє, самостійних вимог на предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстиль-Рівне», про стягнення 809800,00 грн. забезпечення тендерної пропозиції згідно наданих банківських гарантій, посилаючись на неналежне виконання третьою особою зобов`язань щодо надання документів на підтвердження відсутності підстав, визначених ч. 2 ст. 17 Закону України «Про публічні закупівлі» у строк, що не перевищує 5 днів з дати оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір.

Згідно з Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/22706/17, (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.07.2018 та постановою Верховного суду у складі колегії суддіі Касаційного господарського суду від 04.12.2018), що набрало законної сили, позов Бенефіціара задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" грошові кошти: забезпечення тендерної пропозиції - 809800,00 грн. (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот гривень) та судовий збір - 12147, грн. (дванадцять тисяч сто сорок сім гривень).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі №910/22706/17, зокрема, встановлено факт настання Гарантійного випадку за Договорами гарантії, укладеними між Банком та ТОВ "Текстиль-Рівне", та Банківськими гарнатіями, наданими Банком, а саме невиконання ТОВ "Текстиль-Рівне" своїх зобов`язань у строк, передбачений Додатком 6ТД, що полягало у наданні документів не в повному обсязі, а саме неподання оригіналу або нотаріально завіреної копії довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів.

Відтак, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України, вказаний факт не потребує повторного доказування при розгляді даної справи.

Постановою від 05.09.2018 року головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Кравцової О.С. відкрито виконавче провадження ВП №57135393 про примусове виконання вищевказаного рішення.

За меморіальним ордером №565 від 18 грудня 2018 року Позивачем перераховано на рахунок Подільського РВ ДВС м.Києва ГТУЮ 904891 грн. 70 коп., як сплата боргу за ВП №57135393.

Постановою від 20.12.2018 року головного державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у м. Києві Кравцової О. С. закінченно виконавче провадження ВП №57135393.

Відтак Акціонерне товариство "РВС БАНК", як Гарант, виконало свої зобов`язання за Договорами про надання банківських гарантій, а саме №Д-5122-17Г від 05.09.2017, №Д-187-17Г від 07.09.2017, №Д-5190-17Г від 07.09.2017, №Д-5192-17Г від 07.09.2017, №Д- 5193-17Г від 07.09.2017, №Д-5194-17Г від 07.09.2017, №Д-5199-17Г від 07.09.2017, а саме сплатило Бенефіціару на його письмову вимогу, у зв`язку з настанням Гарантійного випадку, гарантійну суму в розмірі 809800, 00 грн..

19.12.2018 року Позивачем Відповідачу було направлено Регресну вимогу №1861/18-БТ від 18.12.2018 року про сплату боргу в розмірі 904891,70 гривень, яка була отримана Відповідачем 09.01.2019 року, що підтверджується загальнодоступною інформацією із веб-сайту Укрпошти (а.с.210).

Станом на день пред`явлення даного позову, відповідь ТОВ «Текстиль-Рівне» на Регресну вим №1861/18-БТ від 18.12.2018 року не надходила, погашення заборгованості не відбувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5122-17Г від 05.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 08.09.2017 № 5122-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117000, 00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000260-b), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гапантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5187-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надна Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5187-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117000, 00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000572-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гапантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5190-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5190-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117000, 00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17-000281-b), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гапантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5192-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5192-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114000,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-18-001557-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5193-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5193-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114700.00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-18-001536-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5194-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5194-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114700.0 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-18-001241-с), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов^язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5199-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5199-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114700.00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-22-000639-с), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 цього ж Кодексу передбачено, що Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховучи те, що Відповідач, як Принципал за вищевказаними Договорами про надання гарантії, не виконав свого зобов`язання, а саме протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю не відшкодував Банку вищевказані виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії, то, відповідно, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача в порядку регресу 809800, 00 грн. грунтуються на договорі та законі і є правомірними.

Вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 12147,00 грн. судового збору, сплаченого AT «РВС БАНК» на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" у відповідності до рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі № 910/22706/17, 82194,70 гривень виконавчого збору, сплаченого AT «РВС БАНК» у виконавчому провадженні №57135393, 750,00 гривень сплачених AT «РВС БАНК» витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №57135393 задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Статтею 560 Цивільного кодексу України передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до статті 563 цього ж Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

За умовами статті 565 ЦК України Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Згідно з умовами банківських гарантій ПАТ «РВС Банк» взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання протягом п`яти робочих днів сплатити ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» за його першою письмовою вимогою суму у розмірі, що не перевищує вказану у гарантії, за умови одночасного одержання письмової вимоги бенефіціара, що ТОВ «Текстиль-Рівне» не виконало своїх зобов`язань, які передбачаються його пропозицією конкурсних торгів, зокрема, ненадання переможцем у строк, визначений в абзаці другому частини третьої статті 17 Закону України «Про публічні закупівлі», документів, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 Закону України «Про публічні закупівлі».

Господарським судом міста Києва при розгляді справи №910/22706/17 встановлено що у зв`язку з тим, що ТОВ «Текстиль-Рівне» не виконало своїх зобов`язань щодо надання вищезазначених документів в повному обсязі у строк, передбачений Додатком 6 ТД, а саме, не надало оригіналу або нотаріально завіреної копії довідки про відсутність заборгованості з податків, зборів, платежів, 28.09.2017 на офіційному Веб-порталі Уповноваженого органу замовником було опубліковано протоколи розгляду тендерних пропозицій від 27.09.2017 № 1030/525/-17-Т, № 1031/519/-17-Т, № 1034/522/-17-Т, № 1062/524-17-Т, № 1063/526/-17-Т, № 1065/521/-17-Т, № 1079/523/-17-Т, відповідно до яких тендерні пропозиції ТОВ «Текстиль-Рівне» були відхилені позивачем .

Враховуючи невиконання ТОВ «Текстиль-Рівне» своїх зобов`язань, ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ», в порядку ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, звернулось до ПАТ «РВС Банк» з вимогами від 09.10.2017 № ЦЗВ-20/4234, № ЦЗВ-20/4236, № ЦЗВ-20/4237, № ЦЗВ-20/4238, № ЦЗВ-20/4239, № ЦЗВ-20/4240 про виплату гарантійних сум у строк, передбачений банківськими гарантіями, а саме протягом п`яти робочих днів.

Разом з тим, листами від 18.10.2017 № 721/17-БТ, № 722/17-БТ, № 723/17-БТ, № 724/17-БТ, № 725/17-БТ, № 726/17-БТ, № 727/17-БТ Банк відмовив у виплаті забезпечення тендерних пропозицій, посилаючись на ту обставину, що вимоги останнього не відповідають умовам гарантії та суперечать нормам Закону України «Про публічні закупівлі».

В листопаді 2017 року ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ», в порядку ч. 1 ст. 530 ЦК України, повторно звернулось до ПАТ «РВС Банк» з вимогами від 17.11.2017 № ЦЗВ-20/5234, № ЦЗВ-20/5235, № ЦЗВ-20/5236, № ЦЗВ-20/5237, № ЦЗВ-20/5238, № ЦЗВ-20/5239, № ЦЗВ-20/5240 про виплату гарантійних сум у строк, передбачений банківськими гарантіями.

Проте, листами від 30.10.2017 № 907/17-БТ, № 908/17-БТ, № 909/17-БТ, № 910/17-БТ, № 911/17-БТ, № 912/17-БТ, № 913/17-БТ Банк повторно відмовив у виплаті забезпечення тендерних пропозицій, посилаючись на ту обставину, що вимоги останнього не відповідають умовам гарантії та суперечать нормам Закону України «Про публічні закупівлі», а тому у ПАТ «РВС Банк» відсутні правові підстави для сплати за вказаними гарантіями.

Тобто з даного слідує, що саме Банк не виконав своїх зобов`язань про виплату гарантійних сум у строк, передбачений банківськими гарантіями, і, відповідно, з вини останнього понесені витрати в частині 12147,00 грн. судового збору за рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі № 910/22706/17, в частині 82194,70 гривень виконавчого збору та 750,00 гривень витрат на проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №57135393.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 566 Цивільного кодексу України обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.

Відповідно до частини 2 статті 569 цього ж Кодексу Гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником. Суд зазначає, що Договорами про надання гарантії передбачено, що якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов^язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. Одночасно умовами цих Договорів (п.4.5.) передбачено що Принципал зобов`язаний відшкодувати Банку витрати за Гарнтією, враховуючи комісії, пов`язані з відправкою повідомлень засобами телекомунікаційного зв`язку (SWIFT, TELEX), комісії авізуючого банка та банка Беніфіціара, а також комісії пов`язані з переказом платежів за Гарантією.

Тобто ні умовами Договорів про надання гарантії, на самими Банківськими гарантіями не передбачено обов`язку Принципала відшкодовувати Банку витрати понесені останнім у зв`язку з порушенням Банком своїх зобов`язань за Грантією.

Відповідач, в якості аргументів проти позову, наводить пояснення стосовно того, що ТОВ «Текстиль-Рівне» належним чином виконало свої обов`язки у відповідності до ЗУ «Про публічні закупівлі», та подало усю необхідну інформацію. В якості доказів, Відповідач посилається на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/14170/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" про визнання протиправними та скасування рішення постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель № 7552-р/пк-пз від 26.10.2017 р., № 7551-р/пк-пз від 26.10.2017р., 7492-р/пк-пз від 24.10.2017 р., 7493- р/пк- пз від 24.10.2017р., № 7491-р/пк-пз від 24.10.2017 р., № 7415-р/пк-пз від 20.10.2017 р..

Відносно цих аргументів Відповідача суд зазначає, що у відповідності до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вже зазначалося вище рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2018 у справі № 910/22706/17 (залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду України від 02.07.2018 та Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018), що набрало законної сили, позов Бенефіціара задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "РВС Банк" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва" грошові кошти: забезпечення тендерної пропозиції - 809 800,00 грн. (вісімсот дев`ять тисяч вісімсот гривень) та судовий збір - 12 147,00 грн. (дванадцять тисяч сто сорок сім гривень). Під час розгляду господарської справи №910/22706/17, сторонами якої, крім Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Центр забезпечення виробництва", були і Позивач, і Відповідач по справі №910/1044/19, Верховним Судом було відхилено аргументи ТОВ «Текстиль-Рівне» про ненадання судами першої та апеляційної інстанцій належної оцінки доказам у справі щодо відсутності порушень нею вимог статті 17 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки, предметом розгляду у справі №910/22706/17 є встановлення правомірності заявлених вимог позивача, як бенефіціара, до відповідача, як гаранта, за наданими Банківськими гарантіями відповідно до визначених у них умов, а не встановлення правомірності рішення замовника, щодо відхилення тендерної пропозиції та відповідності такого рішення вимогам законодавства (п. 34 Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018 у справі № 910/22706/17). Крім того, в Постанові Київського апеляційного господарського суду України від 02.07.2018 у справі № 910/22706/17 зазначено, що предметом спору в адміністративній справі № 826/14170/17 є оскарження саме рішення Постійно діючої адміністративної колегії АМКУ з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, а не рішення позивача про відхилення тендерних пропозицій ТОВ «Текстиль-Рівне». Пункт 38 Постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.12.2018 у справі № 910/22706/17 зазначає, що посилання ТОВ «Текстиль-Рівне» на те, що зазначеними рішеннями у адміністративній справі №826/14170/17 встановлено відсутність порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" вимог законодавства є безпідставними, оскільки, предметом розгляду справи в порядку адміністративного судочинства було встановлення обставини невиконання Антимонопольним комітетом України законодавчо покладеного на нього обов`язку щодо повного, всебічного та об`єктивного розгляду поданих до нього скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель та прийняття за результатами їх розгляду вмотивованого рішення, а не встановлення наявності чи відсутності порушень Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" вимог законодавства. Протоколи розгляду тендерних пропозицій №1030/525/-17-Т, №1031/519/- 17-Т, №1034/522/-17-Т, №1062/524-17-Т, №1063/526/-17-Т, №1065/521/-17-Т, №1079/523/-17-Т від 27.09.2017, відповідно до яких тендерні пропозиції ТОВ «Текстиль-Рівне» були відхилені позивачем у зв`язку з невиконанням зобов`язань щодо надання документів у повному обсязі та у визначений строк, є чинними, що також встановлено рішенням суду.

Враховуючи викладене, суди першої, апеляційної та касаційної інстанції у справі № 910/22706/17 дійшли висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрзалізниця» в особі філії «ЦЗВ» до ПАТ «РВС Банк» про стягнення 809 800,00 грн. забезпечення тендерної пропозиції згідно наданих відповідачем банківських гарантій є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі і, що в зв`язку з цим, у господарській справі №910/1044/19 не підлягають доведенню обставини стосовно настання гарантійного випадку, так як дані обставини були встановлені господарським судом у справі № 910/22706/17.

У відповідності до ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси. Саме в зв`язку із наявністю рішення суду у справі № 910/22706/17, АТ «РВС БАНК» здійснило оплату грошових коштів на користь бенефіціара за відповідними гарантіями. Юридичний факт виконання гарантом свого обов`язку у відповідності з умовами гарантії є водночас правоприпиняючим (зобов`язання гаранта припиняється на підставі ст. 569 ЦК України у зв`язку з його належним виконанням) і правовстановлюючим, оскільки є підставою для виникнення нових правовідносин між боржником і гарантом. Гарант набуває права вимагати від боржника відновлення його майнової сфери у попередньому стані і кореспондуючий йому обов`язок боржника здійснити відшкодування майнових витрат гаранта. Реалізація цього права здійснюється за допомогою регресного зобов`язання. Регресне зобов`язання як зобов`язання, в силу якого регредієнт (в даному випадку - гарант), будучи зобов`язаним перед третьою особою (бенефіціаром) до виконання, має право віднести його повністю або частково на рахунок регресата (принципала). Регресне зобов`язання є окремим інститутом зобов`язального права; самостійним, абсолютно незалежним від основного зобов`язанням, яке виникає лише після припинення першого. З огляду на наведене суд вважає, що право на регрес у гаранта виникає з моменту припинення гарантії в результаті належного виконання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України вказано, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5122-17Г від 05.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 08.09.2017 № 5122-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № UA-2017-08-17- 000260-b), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5187-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5187-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № ИА- 2017-08-17-000572-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5190-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5190-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 117 000,00 грн. (сто сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) (оголошення № 11А- 2017-08-17-000281-b), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5192-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5192-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № ІІА-2017-08-18-001557-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5193-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5193-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № иА-2017-08-18-001536-а), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5194-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017-№ 5194-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № ІІА-2017-08-18-001241-с), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 4.2. Договору про надання гарантії №Д-5199-17Г від 07.09.2017, згідно із яким надана Банківська гарантія від 07.09.2017 № 5199-17Г на суму забезпечення тендерної пропозиції у розмірі 114 700,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.) (оголошення № иА-2017-08-22-000639-с), встановлений обов`язок Принципала, а саме: якщо на вимогу Бенефіціара Банк виплачує кошти за Гарантією, Принципал зобов`язаний протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю відшкодувати Банку такі виплати та усі пов`язані з цим витрати Банку, у валюті Гарантії. До повного такого відшкодування Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. Пунктом 5.1 цього ж Договору зазначено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Як встановлено судом Відповідач, як Принципал за Договорами про надання гарантії, не виконав свого зобов`язання по відшкодуванню Банку коштів, виплачених останнім за Гарантією.

Таким чином правомірним є нарахування Банком на суму, виплачену ним за Гарантією та невідшкодованою Відповідачем, відсотків річних та пені, відповідно до умов Договорів про надання гарантії.

Однак перевіривши розрахунки відсотків річних та пені, зроблені Позивачем, суд встановив, що останні є арифметично невірними.

По-перше, сумою, яка підлягає відшкодуванню Принципалом Банку в порядку регресу є сума Гарантій в розмірі 809800, 00 грн., про що встановлено судом вище, і, відповідно, на дану суму підлягають нарахуванню відсотки річних та пеня.

Як передбачено умовами Договорів про надання гарантії (п.4.2.) в разі якщо Принципал протягом 1 (одного) робочого дня, але не пізніше дня закінчення строку Гарантії, повністю не відшкодує Банку виплати по Гарантії, то Принципал сплачує Банку проценти від суми боргу в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних (за методом факт/факт (фактична кількість днів у місяці/фактична кількість днів у році-365(366)) у валюті Гарантії, за період з моменту виконання Банком вимоги Бенефіціара до моменту зарахування суми боргу на належні рахунки Банку. За Меморіальним ордером №565 від 18.12.2018 року Банк сплатив суму Гарантій, відтак Відповідач повинен був погасити заборгованість перед Позивачем в строк до 19.12.2018 року. Таким чином, відсотки, у відповідності до п. 4.2. Договорів про надання гарантій, розраховуються з дати заборгованості 19.12.2018 року.

Відтак розрахунок відсотків річних є наступним:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
809800.019.12.2018 - 09.04.201911230 %74545.97

Таким чином стягненню з Відповідача підлягають відсотки річних в сумі 74545 грн. 97 коп..

Що стосується нарахування пені, то суд зазначає наступне.

Пунктом 5.1. Договорів про надання гарантії передбачено, що за порушення строків повернення Банку коштів, сплачених Банком за Гарантією/сплати процентів, комісій та/або інших платежів за цим Договором Принципал сплачує Банку пеню від суми заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочки, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Пунктом 5.6 Договорів про надання гарантії передбачено Сторони передбачили, що штрафні санкції за цими Договорами нараховуються без обмеження шестимісячним строком, встановленим ч.6 ст.232 Господарського кодексу України та підлягають стягненню у межах строку, встановленого першим абзацом даного пункту.

Відтак розрахунок відсотків річних є наступним:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
809800.019.12.2018 - 31.01.20194418.0000 %0.099 %*35143.10
809800.001.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %*33545.69
809800.015.03.2019 - 09.04.20192618.0000 %0.099 %*20766.38
Таким чином, загальна сума пені складає 89455.17 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи те, що Акціонерне товариство "РВС БАНК" довело належними та допустимими доказами факт неналежного виконання Відповідачем - ТОВ "Текстиль-Рівне" зобов`язань за Договорами про надання гарантії, а саме №Д-5122-17Г від 05.09.2017, №Д-5187-17Г від 07.09.2017, №Д-5190-17Г від 07.09.2017, №Д-5192-17Г від 07.09.2017, №Д- 5193-17Г від 07.09.2017, №Д-5194-17Г від 07.09.2017, №Д-5199-17Г від 07.09.2017, а Відповідач не довів зворотнього, то, відповідно позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з Відповідача суми основного боргу в розмірі 809800,00 гривень, суми відсотків в розмірі 74545 грн. 97 коп., суми пені в розмірі 89455.17 грн..

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Текстиль-Рівне" (3301, м. Рівне, вул.П.Могили,57, ) на користь Акціонерного товариства "РВС БАНК" (04071, м. Київ, вул.Введенська,29/58, ) 809800 (вісімсот дев"ять тисяч) грн. 00 коп. основного боргу, 89455 (вісімдесят дев`ять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 17 коп. пені, 74545 (сімдесят чотири тисячі п`ятсот сорок п`ять) грн. 97 коп. відсотків річних та 14 607 (чотирнадцять тисяч шістсот сім ) грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 25 червня 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.