ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2019 року Справа № 902/43/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О. , суддя Савченко Г.І.

секретар судового засідання Кушнірук Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Холодов Л.Ю. - адвокат, представник за договором про надання правової допомоги

від 02.01.2019р.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: Августова М.В. - адвокат, представник за довіреністю від 24.05.2019р.

№0001000/11739-19

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ", м.Харків

на рішення Господарського суду Вінницької області, ухваленого 18.04.19р. суддею Тварковським А.А. о 10:08 год. у м.Вінниці, повний текст складено 26.04.19р.

у справі № 902/43/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ", м.Харків

до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", м.Вінниця

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", м.Київ

про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 229 942 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України", про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 229 942,50грн. відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає, що рішення місцевого господарського суду ухвалене з порушенням норм чинного законодавства;

- зауважує, що суд першої інстанції в рішенні послався на ст.610 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Вказує, що при цьому, суд проігнорував ст.611 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

- зазначає, що за укладеним між сторонами договором конкретна кількість, асортимент та ціна партії товару, що передається за даним договором, вказується у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору;

- зауважує, що уповноважені особи КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" підписавши без зауважень видаткові накладні №24 від 11.05.2018р., №26 від 18.05.2018р. та №35 від18.06.2018р. фактично та юридично погодили партію товару у визначених в ній асортименті та якості, та засвідчили згоду з асортиментом та якістю поставленого товару, зазначених у видаткових накладних відповідно до умов договору, що свідчить про схвалення КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" поставки за договором №354-18/333. При цьому, з 11.05.2018р., 18.05.2018р. та 18.06.2018р. вказаний у видаткових накладних №24 від 11.05.2018р., №26 від 18.05.2018р. та №35 від 18.06.2018р. товар став власністю КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на яке перейшли всі ризики як власника товару. До 26.11.2018р., дати укладання додаткової угоди про розірвання договору №354- 18/333, КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" не відмовлялося від товару отриманого за видатковими накладними №24 від 11.05.2018р., №26 від 18.05.2018р. та №35 від 18.06.2018р.;

- вважає, що суд першої інстанції проігнорував висновки постанови Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/6129/17, в якій зазначено, що ст.1212 ЦК України може бути застосована, в тому числі, коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Перерахування банком на користь КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" 229942,50грн. відбулося з посиланням на договір та гарантію, однак не на їх виконання, тобто перерахування відбулося без правових підстав, отже у позивача виникло право на витребування цих коштів у відповідача за приписами ст.1212 ЦК України;

- вказує, що оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на правову позицію зафіксовану у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2019р. у справі 910/2693/18, однак у вказаній постанові сторони договору визнавали факт порушення зобов`язань за договором;

- додає, що при цьому, суд першої інстанції проігнорував фактично правову позицію зафіксовану у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 14.11.2018р. по справі №906/192/18 в якій судами трьох інстанцій розглянуто аналогічні обставини;

- обґрунтовує, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що якість товару поставленого позивачем не відповідає якісно-кількісним характеристикам визначеним умовами договору, що доводить не належність виконання зобов`язання з поставки товару;

- зауважує, що суд послався на лист №33/3775 від 26.06.2018р. з комісійним актом рекламації від 21.06.2018р., яким встановлено, що в ході проведення обстеження товару "Шаф керування в комплекті з ПЧ та відвідним автоматним вимикачем, датчиком тиску, кулачковим перемикачем, пультом керування, фільтром виявлено недоліки. При цьому, лист №33/3775, з додатком - актом рекламації від 21.06.2018р. (надійшов на адресу ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" 26.06.2018р.) підписний заступником генерального директора Довгалюком М.В. містить взаємовиключну та недостовірну інформацію;

- зазначає, що в листі вказано, що комісія КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" провела обстеження товару, тобто "Шаф керування в комплекті з ПЧ та ввідним автоматним вимикачем, датчиком тиску, кулачковим перемикачем, пультом керування, фільтром du/dt" в кількості 44 шт., по договору поставки №354-18/33 від 22.03.2018р. та встановила факт поставки обладнання не в повному обсязі та з грубим відхиленням від технічних, якісних та кількісних характеристик предмету договору. Тобто, товар визначений невідповідним. При цьому, в договорі поставки №354-18/33 від 22.03.2018р. не містяться вимоги до товару з посиланням на вимоги вказані в акті рекламації від 21.06.2018р. При цьому, лист №33/3775 містив вимогу з посиланням на п.4.3 договору, яка регулює заміну неякісного/дефектного товару протягом 10 (десяти) календарних днів, тобто товару який визначений неякісним - дефектним;

- звертає увагу суду, що на відміну від виразу "відхилення від технічних, якісних та кількісних характеристик предмету договору", який можна умовно визначити як "якісний товар, але такий, що не відповідає вимогам договору", під виразом "неякісний - дефектний товару" слід розуміти принципово відмінний зміст, який можна умовно визначити як "товар, який позбавлений корисних властивостей внаслідок порушень при виготовленні або пошкоджений при транспортуванні - брак";

- додає, що далі суд послався на лист ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" вих.№Ш20/850 від 02.08.2018р., яким воно начебто повідомило КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" про проведення ним заходів щодо усунення зауважень та підтвердження відповідності товару вимогам КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" та зобов`язалось в строк до 21.09.2018 р. усунути всі недоліки;

- вказує, що суд не дав належної оцінки факту, що лист вих.№Ш20/850 від 02.08.2018р. підписаний не керівником ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ", а неуповноваженою особою "керівником напрямку" А.Воротинцевим;

- також зазначає, що суд першої інстанції вважав, що наведені обставини переконливо свідчить, що 20.11.2019р. списання коштів за гарантією відбулось у зв`язку з порушення взятих на себе позивачем зобов`язань за договором, тобто за наявності правової підстави. Однак, при цьому, суд першої інстанції не взяв до уваги претензію щодо невиконання умов договору поставки товару №354-18/33 від 22.03.2018р. датовану 29.08.2018р.. Відповіддю на претензію від 07.09.2018р. за підписом керівника, ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" не погодилось з претензією та зазначило, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм ЦК України та ГК України;

- додає, що у відповіді на претензію ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" наголошувало, що по договору поставки №354-18/33 поставило на КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" належний, комплектний та якісний товар, у суворій відповідності до умов договору, та пропонувало провести товарознавчу експертизу в Харківському науково - дослідного інституту судових експертиз ім.Засл.Проф.М.С. Бокаріуса з вирішенням питань, якими є споживчі властивості шаф керування, які були поставлені ТОВ НВО "Вертікаль" по договору поставки №354-18/33 від 22.03.2018р. на КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", чи відповідають вони за найменуванням, призначенням та комплектності умовам договору та вимогам стандартів;

- стверджує, що суд першої інстанції проігнорував факт, що розірвання договору було обумовлене різним трактуванням сторонами предмета поставки та неможливістю дійти згоди;

- додає, що накладними повернення постачальнику №5, №6, №7 від 04.12.2018р. КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" повернуло ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" товар отриманий по договору поставки №354-18/333 від 26.11.2018р.. Дослідження змісту накладних повернення постачальнику №5, №6, №7 від 04.12.2018р. дозволяє стверджувати, що КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" повернуло ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" належний та якісний товар, який чітко відповідає умовам договору поставки, без зазначення про його невідповідність або неякісність. Вважає, що суд першої інстанції проігнорував вказане вище.

Листом Північно - західного апеляційного господарського суду №902/43/19/2183/19 від 16.05.2019р. матеріали справи №902/43/19 витребувано з Господарського суд Вінницької області.

30.05.2019р. до Північно - західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №902/43/19.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. у справі №902/43/19 та призначено справу №902/43/19 до розгляду на 25.06.2019р. об 16:00год., тощо.

11.06.2019р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" надійшло клопотання від 06.06.2019р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/43/19, забезпечення проведення якої просить у Господарському суді Харківської області або у Другому апеляційному адміністративному суді, або у Східному апеляційному господарському суді.

Ухвалою Північно - західного апеляційного господарського суду від 12.06.2019р. клопотання Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" від 06.06.2019р. про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/43/19 задоволено та забезпечення проведення якої доручено у Господарському суді Харківської області (адреса: 61022, м.Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 8-й під`їзд).

24.06.2019р. на поштову адресу Північно - західного апеляційного господарського суду від Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 - без змін.

Представник скаржника в судовому засіданні 25.06.2019р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим. Просить суд рішення Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 скасувати та ухвалити нове, яким позов задоволити.

Представник третьої особи в судовому засіданні 25.06.2019р. надала пояснення стосовно обставин справи та вказала, зокрема, що банк діяв в межах укладених між сторонами договірних зобов`язань, а стосовно вимог апеляційної скарги поклалась на розсуд суду.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надала суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, відповідач наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з`явився, своїх повноважних представників не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю відповідача.

У відповідності до ст.ст.222, 223 ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол судового засідання.

Згідно із ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 22.03.2018р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" (постачальник) укладено договір поставки товару №354-18/33 (ділі - договір), згідно п.1.1 якого, постачальник зобов`язується на умовах, визначених Договором, поставити і передати покупцю товар (відповідно до п.1.2 договору), зазначений в специфікації, що додається Договору і є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язується на умовах, визначених Договором, прийняти і оплати товар (а.с.21-26, т.1).

Предметом закупівлі є "шафи керування в комплекті з частотними перетворювачами" (код ДК 021:2015:31710000-6 Електронне обладнання). Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю та будь-які інші характеристики товару визначаються на підставі специфікації, яка додається до Договору (Додаток № 1) (п.2.1 договору).

У відповідності до п.2.5 Договору оплата товару здійснюється протягом року після поставки товару на підставі видаткової накладної (за кожну партію окремо) згідно заявки замовника.

Згідно п.п.2.8, 2.9 договору, до моменту укладення договору, в забезпечення своїх зобов`язань за договором, постачальник надає покупцю, електронну банківську гарантію №G07443/3/2018 в розмірі 229 942,50грн.. Строк дії забезпечення виконання договору, відповідає строку дії договору. Електронна банківська гарантія може використовуватись покупцем для стягнення штрафних санкцій з постачальника у разі порушення останнім умов договору.

У п.2.10 договору сторонами погоджено, що покупець повертає забезпечення виконання договору (за винятком стягнутих на умовах договору сум) після виконання договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору недійсними та у випадках, передбачених ст.37 Закону України "Про публічні закупівлі", але не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Відповідно до п.4.2 договору, приймання товару за кількістю здійснюється в момент підписання видаткової накладної на товар, а за якістю - протягом 90 календарних днів з моменту підписання видаткової накладної на товар.

У випадку виявлення невідповідності товару кількості/якості/виявлення дефектів на момент приймання товару або протягом всього гарантійного термін, покупцем складається в односторонньому порядку акт/рекламація про що інформується постачальник. Постачальник зобов`язаний здійснити допоставку товару та/або заміну неякісного/дефектного товару, протягом 10 календарних днів з моменту відправлення відповідного повідомлення постачальнику. При цьому витрати по доставці товару на склад покупця в м. Вінниця покладаються на постачальника (п.4.3 договору).

У розділі 5 договору сторонами встановлено права та обов`язки сторін. При цьому у п.5.3. договору встановлено, що постачальник зобов`язаний, зокрема, забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 4 цього договору.

Згідно п.6.1 договору, у випадку порушення зобов`язання, що виникає з договору, винна сторона несе відповідальність перед іншою стороною на умовах, викладених в цьому договорі.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2018р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором (п.8.1 договору).

Договір поставки товару від 22.03.2018р. №354-18/33 підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

У додатком №1 до договору (Специфікація товару) сторонами погоджено найменування товару, кількість одиниць товару, його ціну та загальну вартість (а.с.27, т.1)

Матеріали справи містять Інформацію про необхідні технічні, якісні та кількісні характеристики предмету закупівлі (додаток 1 до тендерної документації), тендерна пропозиція ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" з відповідністю запропонованого товару вимогам технічного завдання замовника (а.с.139-153, т.1).

У відповідності до Гарантії виконання зобов`язань №G07443/3/2018 від 21.03.2018р. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (гарант) відповідно до ст.560 ЦК України гарантує перед Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (бенефіціар) належне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" (принципал) всіх зобов`язань за договором поставки товару, що буде укладений між бенефіціаром та принципалом (а.с.28-29, т.1).

Умовами гарантії визначено, що гарант безвідклично та безумовно гарантує сплатити бенефіціару суму, розмір якої не перевищує 229 942,50грн., за умови отримання гарантом першої письмової вимоги бенефіціара про сплату за цією гарантією у розмірі платежу, що не перевищує розмір гарантованого цією гарантією, підписаної уповноваженою особою бенефіціара та скріпленої печаткою бенефіціара, в якій буде міститись твердження про те, що принципал порушив свої зобов`язання за договором, із зазначенням, які саме зобов`язання за договором порушені принципалом.

Зазначена гарантія набуває чинності з дати підписання договору між принципалом і бенефіціаром та діє до 31.12.2018р. (включно), або дня виконання гарантом своїх зобов`язань за цією гарантією, або дня одержання гарантом оригіналу цієї гарантії або письмової заяви бенефіціара про звільнення гаранта від обов`язків за цією гарантією, в залежності від того, що сталося раніше.

22.03.2018р. між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" (банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" (принципал) укладено договір про надання гарантії №G07443/3/2018, згідно п.3.1.1 якого, за погодженням між сторонами та на умовах цього договору банк видає принципалу безвідкличну безумовну гарантію на користь бенефіціара, а принципал зобов`язується виконати свої зобов`язання за цим договором (а.с.90-97, т.1).

У відповідності до п.п.3.1.2, 3.1.3 договору про надання гарантії видом гарантії є гарантія виконання зобов`язань за контрактом, яка видається з метою забезпечення виконання зобов`язань принципала за контрактом. При цьому принципал усвідомлює, що гарантія, яка надається за договором є незалежною від основного зобов`язання за контрактом (його припинення або недійсності) та такою, що має бути виконана банком на вимогу бенефіціара в усіх випадках та банк жодною мірою не пов`язаний та не зобов`язаний займатись таким контрактом.

Гарантійним випадком за договором буде вважатись отримання банком від бенефіціара вимоги, за якою банк зобов`язаний сплати бенефіціару кошти у розмірі платежу, що не перевищує розміру гарантованого гарантією (п.3.1.7 договору про надання гарантії).

Загальна сума гарантії 229 942,50грн. (п.3.2.1 договору про надання гарантії).

Відповідно до п.8.1 договору про надання гарантії принципал зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання перед бенефіціаром за контрактом.

19.04.2018р. та 25.04.2018р. відповідачем направлено на адресу позивача заявки №33/2274 від 19.04.2018р. та №33/2417 від 25.40.2018р. на поставку товару (продукції): Код ДК 021:2015:31710000-6 Електронне обладнання в кількості 19 та 25 одиниць відповідно (а.с.30-31, т.1).

В подальшому, у період з 11.05.2018р. по 18.06.2018р. ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" на підставі видаткових накладних поставлено КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" товар на суму 3 218 328,00грн. (а.с.323-34, т.1).

29.05.2018р. КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" в рахунок оплати поставленого йому товару перераховано позивачу на підставі платіжних доручень №8597 від 29.05.2018р. та № 596 від 29.05.2018р. суму коштів в розмірі 2 036 041,92грн. (а.с.35-36, т. 1).

21.06.2018р. КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" за результатами обстеження поставленого ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" товару за договором №354-18/33 від 22.03.2018р. в кількості 44-ох одиниць складено комісійний акт рекламації, яким встановлено, що в ході проведення обстеження товару "Шаф керування в комплекті з ПЧ та відвідним автоматним вимикачем, датчиком тиску, кулачковим перемикачем, пультом керування, фільтром dU/dt" виявлено недоліки (а.с.38, т.1).

26.06.2018р. КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" направлено на адресу позивача лист №33/3775 від 26.06.2018р. про виявлені недоліки в ході обстеження товару, результат яких оформлено актом рекламації від 21.06.2018р., з проханням в порядку п.4.3 договору протягом 10 календарних днів з моменту відправлення повідомлення усунути зазначені недоліки або замінити товар, який відповідає кількісним та якісним характеристикам предмету договору в строк зазначений у п.4.5 договору (а.с.37, т.1).

02.08.2018р. у відповідь на вказаний лист ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" листом вих.№Ш20/850 від 02.08.2018р. повідомило КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" про проведення ним заходів щодо усунення зауважень та підтвердження відповідності товару вимогам КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" та зобов`язалось в строк до 21.09.2018р. усунути всі недоліки (а.с.154,т.1).

29.08.2018р. КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" направлено на адресу ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" претензію №34/4956 від 29.08.2018р. з вимогою повернути на банківський рахунок перераховані кошти за поставлений товар та сплати штрафні санкції, 3% річних (а.с.39-43, т.1).

10.09.2018р. ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" направлено на адресу КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" відповідь на претензію вих.№1001 від 10.09.2018р., в якій запропоновано деталізувати певні неврегульовані договором зобов`язання та усунути з його редакції невідповідності шляхом укладання додаткової угоди. Також вказано, окрім іншого, що для усунення непорозумінь між контрагентами за договором, ТОВ НВО "Вертікаль" має намір розглянути можливість узгодити та виконати певні роботи, про які вказано в претензії, листі та акті рекламації (а.с.44-50, т.1).

25.09.2018 р. КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" звернулось до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" з вимогою про стягнення банківської гарантії №G07443/3/2018, яку банком, повідомивши позивача (№068-07/3051 від 11.10.2018р.), залишено без задоволення у зв`язку з невідповідністю умовам гарантії (лист №068-07/3050 від 11.10.2018р.) (а.с.99-101, т.1).

13.11.2018р. КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" вдруге звернулося до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" з вимогою про стягнення гарантії виконання зобов`язання № G07443/3/2018 від 21.03.2018 р. (а.с.102-103, т.1).

Листом №068-07/3443 від 19.11.2018р. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" повідомлено ТОВ НВО "Вертікаль" про отримання вимоги про стягнення банківської гарантії. Додатком до листа долучено зазначену вимогу (а.с.104, т.1).

20.11.2018р. ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" виконано вказану вимогу КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення гарантії виконання зобов`язання №G07443/3/2018 в сумі 229 942,50грн., про що повідомлено ТОВ НВО "Вертікаль" листом №068-07/3484 від 20.11.2018р. (а.с.60, 105, т.1).

У матеріалах справи міститься журнал вхідної кореспонденції 23.11.2018р. ТОВ НВО "Вертікаль" про отримання від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" адресованої йому кореспонденції (а.с.61-66, т.1).

В подальшому, 26.11.2018 р. між Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" (постачальник) укладено додаткову угоду про розірвання договору поставки товару №354-18/33 від 22.03.2018р., згідно умов якої, сторони дійшли згоди про розірвання зазначеного договору та домовились про повернення покупцем товару протягом 7 календарних днів, а постачальником коштів на рахунок покупця протягом 3 календарних днів. Також погодили, що після підписання даної угоди сторони не мають одна до одної жодної претензії щодо сплати штрафних санкцій (а.с.51, т.1).

Також, відповідно до платіжного доручення від 28.11.2018 р. ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" повернуто КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" перераховані йому кошти за договором, а КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" на підставі накладних від 04.12.2018р. повернуто переданий товар за договором (а.с.52-55, т.1).

За вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 229942,50грн..

Обґрунтовуючи позовну заяву, ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" посилається на списання гарантії в сумі 229 942,50грн. з рахунку ТОВ НВО "Вертікаль" без належних на те правових підстав та в порушення порядку забезпечення зобов`язання, оскільки зобов`язання між сторонами припинено на підставі додаткової угоди про розірвання договору, за наслідками чого між ним відбулась двостороння (фактична та юридична) реституція, що свідчить про відсутність у сторін фінансових претензій, в тому числі і в частині штрафних санкцій. До того ж додаткова угода про розірвання договору не містить інформації про неналежне виконання обов`язків по договору. З огляду на вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача 229 942,50грн., набутих без належних правових підстав.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.01.2019р. відкрито провадження у справі № 902/43/19 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 19.02.2019р.. Також, залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України".

18.02.2019р. на адресу Господарського суду Вінницької області від Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надійшов відзив на позовну заяву вих. №34/1233 від 18.02.2019р., в якому відповідач позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню зазначаючи, що вимоги до технічних, якісних та кількісних характеристик товару, яка були оприлюднені для вільного доступу на веб-порталі://prozorro.gov.ua, та з якими позивач погодився (тендерна документація вих. №Ш20/95 від 16.02.2018р.). Однак, як вказує відповідач, у зв`язку з тим, що претензійна робота стосовно усунення позивачем виявлених недоліків, поставленого ним товару, не дала позитивних результатів, 13.11.2018р. відповідач був змушений звернутись до гаранта з вимогою про стягнення суми гарантії, яку останнім виконано, сплативши КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" як бенефіціару за гарантією суму коштів в розмірі 229 942,50грн.. Тому, на думку відповідача, гарантія була списана з рахунку позивача на законних підставах та просить суд в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" відмовити повністю.

18.02.2019р. до суду від ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" надійшло пояснення б/н від 12.02.2019р. (вх.№02.1-34/1387/19 від 18.20.2019р.), в якому банк зазначає, що він, як гарант, діяв правомірно у відповідності до умов гарантії, договору про надання гарантії G07443/3/2018 від 22.03.2018р. та вимог чинного законодавства України. Зокрема, третя особа, наряду з іншим, зазначає, що у позивача (принципала за гарантією) був час та період, протягом якого в нього була можливість запобігти повторному пред`явленню гарантії шляхом належного виконання зобов`язань або шляхом внесення змін до договору поставки за результатом переговорів з відповідачем (бенефіціаром) про звільнення гаранта від обов`язків за гарантією. Однак, станом на момент пред`явлення повторної вимоги відповідача зазначеного не виконано, домовленості досягнуто не було, від бенефіціара не надходило заяви про звільнення гаранта від обов`язків за цією гарантією.

Крім того, ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" вказує, що твердження позивача стосовно необізнаності на момент видачі гарантії з умовами договору є необґрунтованими враховуючи п.2.8 договору поставки.

Також банк відзначає, що умовами п.3.1.3 договору про надання гарантії погоджено, що принципал усвідомлює, що гарантія, яка надається за договором, є незалежною від основного зобов`язання за контрактом (його припинення або недійсності) та має бути виконана у всіх випадках.

19.02.2019р. представником позивача до Господарського суду Вінницької області подано заяву б/н від 19.02.2019р. про залучення доказів, якою долучено до матеріалів справи на підтвердження витрат на надання правової допомоги ряд документів.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 19.02.2019 р. відкладено розгляд справи до 12.03.2019 р. та встановлено учасникам справи строки для вчинення процесуальних дій.

05.03.2019р. на адресу Господарського суду Вінницької області від ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" надійшла відповідь на відзив б/н від 28.02.2019р., в якій позивач не погоджується із доводами відповідача, наведеними у відзиві, та просить суд врахувати при ухваленні рішення вказану відповідь. Також, зазначено, що відповідачем не спростовано аргументів та тверджень по змісту позовних вимог. Жодних належних доказів порушення позивачем зобов`язання за договором відповідачем не надано. При цьому двостороння реституція, здійснена між сторонами за наслідками додаткової угоди про розірвання договору, свідчить про відсутність фінансових претензій сторін договору, в тому числі і штрафних санкцій. Додаткова угода не містить інформації про неналежне виконання обов`язків по договору.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.03.2019р. відкладено розгляд справи до 04.04.2019 р. та продовжено у ній передбачений ч.3 ст.177 ГПК України строк підготовчого провадження на 30 днів, про що постановлено ухвали, які занесено до протоколу судового засідання.

За результатами судового засідання 04.04.2019р. змінено процесуальний статус третьої особи - ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", визначивши його як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, про що постановлено ухвалу.

Крім того, враховуючи виконання завдань підготовчого провадження, визначених ст.177 ГПК України, судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 18.04.2019 р., про що постановлено відповідну ухвалу.

12.04.2019р. на адресу Господарського суду Вінницької області надійшло клопотання третьої особи б/н від 08.04.2019 р., в якому банк повідомляє про неможливість забезпечити участь в засіданні повноважного представника та просить суд провести розгляд справи за його відсутності.

Як вже зазначалося, рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

В силу ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Гарантуючи судовий захист з боку держави, Конституція України, водночас, визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань і це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.5 ст.55 Конституції України).

Відповідно до п.2 ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

У відповідності до п.1 ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Як встановлено ст.67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2 ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке ж положення містить і ст.173 ГК України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобовязання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобовязання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

У відповідності до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1статті 526 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.268 ГК України, якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Номери та індекси стандартів, технічних умов або іншої документації про якість товарів зазначаються в договорі. Якщо вказану документацію не опубліковано у загальнодоступних виданнях, її копії повинні додаватися постачальником до примірника договору покупця на його вимогу. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості.

Статтею 269 ГК України унормовано, що стандартами, технічними умовами або договором щодо товарів, призначених для тривалого користування чи зберігання, можуть передбачатися більш тривалі строки для встановлення покупцем у належному порядку зазначених недоліків (гарантійні строки). Сторони можуть погодити в договорі гарантійні строки більш тривалі порівняно з передбаченими стандартами або технічними умовами. Гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем), а щодо виробів народного споживання, які реалізуються через роздрібну торгівлю, - з дня роздрібного продажу речі, якщо інше не передбачено стандартами, технічними умовами або договором. Гарантійний строк придатності та зберігання товарів обчислюється від дня виготовлення товару.

Частиною 6 вказаної статті визначено, що постачальник (виробник) зобов`язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. У разі усунення дефектів у виробі, на який встановлено гарантійний строк експлуатації, цей строк продовжується на час, протягом якого він не використовувався через дефект, а при заміні виробу гарантійний строк обчислюється заново від дня заміни.

Враховуючи те, що якість товару, його відповідність якісно-кількісним характеристикам визначеним умовами Договору є критерієм належності виконання зобов`язання з поставки товару, то порушення постачальником зазначеної умови Договору є свідченням порушення зобов`язання з поставки товару.

За приписами ст.663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (стаття 664 ЦК України).

Відповідно ст.692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, аналізуючи вище викладене слід дійти висновку про те, що двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної із сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.03.2018р. між сторонами спору укладено договір поставки товару №354-18/33 (договір), відповідно до якого позивач зобов`язався на умовах визначених даним договором поставити відповідачу товар визначений специфікацією до договору, а останній зобов`язався його оплатити.

Таким чином, зобов`язаними сторонами за спірними правовідносинами з поставки товару на підставі договору є ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" як постачальник товару, у якого наявний обов`язок поставити визначений договором товар у обумовлений строк, та КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" як покупець товару, який зобов`язаний його прийняти та сплатити за нього певну грошову суму.

Також, на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором поставки позивачем надано банківську гарантію в розмірі 229 942,50грн..

Згідно ст.200 ГК України, гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управленої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України.

Відповідно до ст.560 ЦК України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 561 ЦК України встановлено, що, що гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання (ст.562 ЦК України).

У відповідності до ч.1 ст.563 ЦК України, разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Згідно ч.1 ст.565 ЦК України, гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Враховуючи викладене, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Аналогічне сторонами встановлено у п.2.9 договору поставки, в якому зазначено, що електронна банківська гарантія може використовуватись покупцем для стягнення штрафних санкцій з постачальника у разі порушення останнім умов договору.

Водночас умовами гарантії від 21.03.2018р. визначено, що гарант безвідклично та безумовно гарантує сплатити бенефіціару суму, розмір якої не перевищує 229 942,50грн., за умови отримання гарантом першої письмової вимоги бенефіціара про сплату за цією гарантією у розмірі платежу, що не перевищує розмір гарантованого цією гарантією, підписаної уповноваженою особою бенефіціара та скріпленої печаткою бенефіціара, в якій буде міститись твердження про те, що принципал порушив свої зобов`язання за договором, із зазначенням, які саме зобов`язання за договором порушені принципалом.

Таким чином, враховуючи вище викладене, підставою для використання покупцем гарантії є порушення постачальником (позивачем) умов зазначеного договору.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову у ній є вимога позивача про стягнення безпідставно набутих коштів в сумі 229 942,50грн..

В якості правової підстави позову позивачем визначено положення ст.1212 Цивільного кодексу України.

Також, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач послалася на списання банківської гарантії з його рахунку без належних на те правових підстав в порушення порядку забезпечення зобов`язання.

За приписами ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України, положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність достатньої правової підстави або те, що така підстава відпала.

Отже, необхідною умовою для задоволення вимог позивача є встановлення обставин відсутності підстав для списання зазначених коштів ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" або відпадання підстав для їх списання з його рахунку, а тому, необхідним є з`ясування обставин, за яких кошти, які є предметом спору, були списані з рахунку позивача.

Як свідчать матеріали справи, 21.06.2018р. відповідачем за результатами обстеження поставленого позивачем товару за договором №354-18/33 від 22.03.2018р. в кількості 44-ох одиниць складено комісійний акт рекламації, яким встановлено, що в ході проведення обстеження товару "Шаф керування в комплекті з ПЧ та відвідним автоматним вимикачем, датчиком тиску, кулачковим перемикачем, пультом керування, фільтром dU/dt" виявлено недоліки.

Тобто, в даному випадку, як встановлено судом, зазначеному критерію поставлений позивачем товар не відповідав.

Надалі, зазначений акт рекламації відповідачем було направлено листом на адресу позивача з проханням усунення зазначених недоліків.

Однак, за результатами листування між сторонами стосовно виявлених недоліків Товариство з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" листом вих.№Ш20/850 від 02.08.2018р. повідомило КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" про проведення ним заходів щодо усунення зауважень та підтвердження відповідності товару вимогам КП ВМР "Вінницяміськтелоенерго" та зобов`язалось в строк до 21.09.2018р. усунути всі недоліки.

З наведеного вбачається, що позивач фактично підтвердив наявність недоліків поставленого ним товару відповідачу, а відтак і порушення ним взятих на себе договірних зобов`язань.

Водночас, як свідчать матеріали справи, виявлені відповідачем недоліки товару, позивачем не усунено, що стало підставою звернення КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" до ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" двічі з вимогою про стягнення гарантії виконання зобов`язання №G07443/3/2018 від 21.03.2018р., яка за наслідком другого звернення була банком виконана, про що повідомлено позивача листом №068-07/3484 від 20.11.2018р..

З врахуванням наведеного вище, слід дійти висновку, що встановлені судом у даній справі обставини переконливо свідчать, що 20.11.2019р. списання коштів за гарантією відбулось у зв`язку з порушення взятих на себе позивачем зобов`язань за договором, тобто за наявності правової підстави на виконання умов укладеного між сторонами договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в обґрунтування заявлених вимог покликається на додаткову угоду про розірвання договору поставки товару №354-18/33 від 22.03.2018р., за наслідком якої, на його думку, відпала підстава для перерахування коштів відповідачу.

Однак дані обґрунтування позивача до уваги суду не беруться з огляду на те, що, позивачем в даному випадку помилково ототожнено правову підставу для перерахування коштів відповідачу зі строком дії договору поставки, позаяк списання коштів з рахунку ТОВ НВО "ВЕРТІКАЛЬ" відбулось за наявного на момент звернення відповідача з вимогою про їх списання порушення діючого договору поставки, виконання зобов`язань за яким було забезпечено гарантією.

Зокрема, підставою перерахування коштів слугувало наявне порушення взятих позивачем на себе зобов`язань за таким договором поставки, встановлене судом та підтверджене наявними у матеріалах справи доказами та визнане позивачем в листі вих.№Ш20/850 від 02.08.2018р..

Таким чином, подальше розірвання договору поставки жодним чином не спростовує факту наявності порушення зобов`язання зі сторони позивача.

Доказів на спростування зворотнього матеріали справи не містять і також не містить додаткова угода про розірвання договору поставки. Водночас, вказана угода про розірвання договору може бути підставою лише для повернення перерахованих на її виконання коштів та товару, що мало й місце в даному випадку.

При цьому, слід відмітити, що виконання зобов`язань згідно гарантії є за своїм змістом отриманням компенсації зі сторони покупця, спричиненої понесенням ним негативних наслідків, пов`язаних з неналежним виконанням позивачем договірних зобов`язань. Тобто, забезпечувальним заходом спрямованим на дотримання постачальником умов Договору, який, як встановлено судом, порушено позивачем.

Інші наведені позивачем обґрунтування заявлених вимог, з урахування викладеного вище, не можуть слугувати підставою для задоволення позову.

Отже, виходячи із системного аналізу обставин встановлених при розгляді даної справи у їх сукупності та наданих доказів, виходячи із загальних засад, встановлених у ст.3 ЦК України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги те, що позивачем не спростовано обґрунтувань, які покладені в основу оскаржуваного рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову позивача, оскільки грошові кошти, визначені ним як кошти, що списані з його рахунку безпідставно (без належних правових підстав), перераховані відповідачу у зв`язку з порушенням умов договору, тобто внаслідок невиконання ним договірних зобов`язань, що виключає підстави для застосування приписів ст.1212 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з вірним висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Слід також зазначити, що відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржниками не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, рішення Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ" - без задоволення.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю НВО "ВЕРТІКАЛЬ", м.Харків залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 18.04.2019р. по справі №902/43/19 - без змін.

2. Справу №902/43/19 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "26" червня 2019 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.