ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/481/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Дімова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" (68643, Одеська обл., Ізмаїльський район, с. Кам`янка, вул. Успенська, буд. 95-А);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження" (65031, м. Одеса, вул. Проценка, буд. 23-Д);

про стягнення збитків у сумі 89 937,40 грн

за участю:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Захватаєв Р.А. - довіреність № б/н від 04.05.2019;

ВСТАНОВИВ:

25.02.2019р. Комунальне некомерційне підприємство Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження", в якій просить суд стягнути з відповідача на його користь збитки у розмірі 89 937,40 грн.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на неналежне виконання відповідачем укладеного з КП "Центральна районна лікарня Ізмаїльського району", правонаступником якого є позивач, договору підряду №77-12/17 від 21.12.2017р., згідно якого ТОВ "Централізоване протипожежне спостереження" зобов`язалось виконати монтаж та пусконаладку системи автоматичної пожежної сигналізації на об`єкті замовника, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Хотинська, 52.

Як зазначає позивач, в період дії гарантійного строку, встановленого договором, інспекційним органом за результатом перевірки відповідності системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу на об`єкті, розташованому за адресою: Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Хотинська, 52, встановлено, що система знаходиться у непрацездатному стані та не готова до експлуатації.

Позивач вказує, що з огляду на встановлення вищевказаних недоліків, позивачем на адресу відповідача було направлено декілька претензій про їх усунення, водночас, враховуючи, що відповідач на такі звернення ніяким чином не відреагував, позивач був вимушений звернутись до суду з відповідним позовом про відшкодування збитків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.03.2019р. позовну заяву Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" за вх. №499/19 від 25.02.2019р. залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду доказів направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами; відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

18.03.2019р. до канцелярії суду від позивача за вх.№2-1178/19 надійшла заява з додатками, згідно якої позивач, на виконання вимог вищевказаної ухвали суду надав підтвердження того, що ним не подано іншого позову до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, підтвердження щодо наявності у нього оригіналів документів, копії яких додано до позовної заяви. У підтвердження направлення відповідачу позовної заяви з додатками позивачем надано фіскальний чек.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2019р. відкрито провадження у справі № 916/481/19, справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на 24.04.2019р. о 10 год. 15 хв.

Водночас, ухвалою суду від 26.03.2019р., з огляду на встановлення судом недоліків позовної заяви, останню було залишено судом без руху із встановленням позивачу п`ятиденного строку з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів направлення відповідачу позовної заяви з додатками, а саме опису вкладення із переліком документів, які надсилаються.

01.04.2018р. до канцелярії Господарського суду Одеської області надійшов лист Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" разом із належними доказами (фіскальний чек та опис вкладення) направлення відповідачу позовної заяви з додатками.

Враховуючи усунення позивачем недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, ухвалою суду від 15.04.2019р. судом було продовжено розгляд справи №916/481/19.

24.04.2019р. до Господарського суду Одеської області від позивача надійшло клопотання, згідно якого останній просив суд відкласти розгляд справи для надання сторонам часу вирішити питання щодо уточнення розміру позовних вимог та можливості укладення мирової угоди.

У судовому засіданні 24.04.2019р. судом оголошено перерву до "20" травня 2019 р. о 14:30, про що винесено відповідну ухвалу.

20.05.2019р. до суду від позивача за вх.№9990/19 надійшло клопотання, згідно якого Комунальне некомерційне підприємство Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" просило суд відкласти розгляд справи №916/481/19 для надання можливості, зокрема, сторонам вирішити питання щодо врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди.

Приймаючи до уваги вказане клопотання позивача, у судовому засіданні 20.05.2019р. судом було оголошено перерву до 10.06.2019р. о 14 год. 15 хв.

У судовому засіданні 10.06.2019р. судом оголошено протокольну перерву до 12.06.2019р. о 10 год. 15 хв.

Ухвалою суду від 10.06.2019р. судом повідомлено позивача про перерву у судовому засіданні до 12.06.2019р.

Крім того, з метою завчасного повідомлення позивача про перерву у судовому засіданні до 12.06.2019р., секретарем судового засідання було здійснено телефонограму, яку було прийнято представником Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" Шамрай К.В.

Представник позивача у судове засідання 12.06.2019р. не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини відсутності суд не повідомляв.

Водночас, 12.06.2019р. до канцелярії суду від Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" надійшла відправлена 11.06.2019р. заява про збільшення позовних вимог, згідно якої позивач, зазначивши про відмову від договору підряду, просив стягнути з відповідача 116 759,71 грн, яка складається з суми основного боргу у розмірі 89 937,40 грн, неустойки у розмірі 17 822,31 грн, витрат на підтвердження невиконання робіт підрядником у розмірі 9 000 грн.

Надаючи оцінку такій заяві, суд вказує наступне.

Згідно до ч.1 ст. 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч.1 ст. 118 ГПК України).

Згідно до ч.2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Водночас, оскільки заява позивача про збільшення позовних вимог була подана після початку першого судового засідання, тобто з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку, та без клопотання про поновлення такого строку, суд, керуючись положеннями ст. 118 ГПК України, залишає заяву позивача про збільшення позовних вимог без розгляду.

Крім того, 12.06.2019р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження" надійшла заява про проведення врегулювання спору за участю судді, яка також залишається судом без розгляду оскільки, в порушення вимог ст.186 Господарського процесуального кодексу України, подана одноособово та після початку розгляду справи по суті.

Представник відповідача у судовому засіданні 12.06.2019р. надав пояснення з приводу позовної заяви, зазначив, що недоліки в системі могли виникнути внаслідок неправильної експлуатації протипожежної системи, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Проаналізувавши надані сторонами докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 статті 224 Господарського кодексу України, передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила правопорушення, в силу ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

З наведеного випливає, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

У пункті 1 Роз`яснень Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 р. N 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 29 грудня 2007 року N 04-5/239 визначено, що, вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому, господарському суду слід відрізняти обов`язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Крім застосування принципу вини при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою.

Згідно ж до п. 6 Роз`яснень встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Таким чином, предметом доведення по справам про стягнення збитків є: по-перше, наявність збитків та визначення правових підстав їх виникнення, по-друге, наявність вини особи, яка завдала ці збитки, а по-третє, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і завданими збитками.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" направлені на стягнення з відповідача суми збитків у розмірі 89 937,40 грн., заподіяних відповідачем внаслідок неналежного виконання договору підряду, оскільки передана система автоматичної пожежної сигналізації знаходиться у непрацездатному стані та не готова до експлуатації, що встановлено за результатом перевірки відповідності системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу.

Враховуючи викладене, з`ясовуючи питання наявності фактичних та правових підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення заявленої суми збитків, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Як свідчать матеріали справи, 21.12.2017р. між Комунальною установою "Центральна районна лікарня Ізмаїльського району" (правонаступником якої є Комунальне некомерційне підприємство Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня") (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження" (Підрядник) було укладено договір підряду №77-12/17 (а.с.10-12), відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на власний ризик виконати відповідно до умов даного договору в повному об`ємі та в строк роботи, які Замовник зобов`язується прийняти та оплатити, згідно ДСТ 021:2015 код 45340000-2 "Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів".

Розділом 1 договору сторонами визначено, що Підрядник зобов`язується виконати монтаж та пусконаладку системи автоматичної пожежної сигналізації на об`єкті замовника, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Хотинська, буд.52. Строк виконання робіт складає 30 робочих днів з моменту перерахування Замовником попередньої оплати згідно з п. 2.2. договору.

Згідно п. 2.1. договору загальна вартість договору складає 89 937,40 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 14 989,57 грн.

Пунктом 2.2. договору сторони погодили, що Замовник здійснює оплату, встановлену п.2.1. договору, протягом п`яти банківських днів з дня підписання акту здачі-приймання робіт шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підрядника.

При завершенні робіт за договором складаються акти здачі-приймання виконаних робіт. Акт здачі-приймання виконаних робіт готує та надає (направляє) Замовнику Підрядник протягом 2 (двох) робочих днів з дати закінчення виконання робіт. Разом із актом здачі-приймання робіт Підрядник передає замовнику проектну документацію в одному екземплярі, розроблену у відповідності до діючих будівельних норм і умов даного договору (п.3.1. договору).

Замовник протягом трьох робочих днів після одержання від Підрядника акту здачі-приймання виконаних робіт зобов`язаний направити підписаний ним акт здачі-приймання виконаних робіт або мотивовану письмову відмову від його приймання (п. 3.2. договору).

Відповідно до п.3.3. договору у випадку мотивованої письмової відмови Замовника від приймання робіт, сторонами в 3-х денний строк складається двосторонній акт із вказівкою всіх недоліків і строків їх усунення.

Пунктом 3.4. договору сторони погодили, що порядок усунення недоліків визначається сторонами з урахуванням погодженого між ними строку усунення. Після повного усунення підрядником всіх виявлених недоліків Замовник протягом двох робочих днів підписує акт здачі-приймання виконаних робіт.

У відповідності до п. 4.1.2. договору Замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану Підрядником відповідно до договору, оглянути її, і в разі виявлення допущених у роботі відхилень від умов договору або інших недоліків, негайно заявити про них Підрядникові.

Згідно п. 4.2.1. договору Замовник має право здійснювати контроль за ходом та якістю виконаних робіт.

Пунктом 5.3. договору сторони погодили, що гарантійний строк на якість виконаних згідно даного договору робіт встановлюється на один рік з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Гарантійний строк на встановлене обладнання (матеріали) передбачається сертифікатами, паспортами, або іншими документами, які надаються від виробника такого обладнання.

Згідно п. 5.4. договору у разі виявлення у період дії гарантії дефектів у виконаних роботах, Підрядник протягом одного місяця усуває дефекти за свій рахунок або створює умови для його швидкого гарантійного ремонту.

У відповідності до п.5.5. договору підрядник не дає гарантії, якщо обладнання вийшло з ладу внаслідок стрибків електроживлення, критичного зносу або неправильної експлуатації.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов`язань за цим договором сторонами.

Як встановлено судом та сторонами по справі не заперечується, на виконання умов договору відповідачем було виконано роботи з монтажу та пусконаладку системи автоматичної пожежної сигналізації.

Стаття 853 Цивільного кодексу України визначає, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

З вищенаведеного вбачається, що як умовами укладеного між сторонами Договору (розділ 3, п.п.4.1.2., 4.2.1.), так і нормами ст. 853 ЦК України саме на замовника (в даному випадку - позивача) покладено обов`язок зі здійснення протягом усього строку надання послуг контролю за відповідністю якості та обсягу наданих послуг умовам цього договору, контролю надання послуг у строки, встановлені цим договором.

Як встановлено судом, виконані відповідачем роботи були прийняті Комунальним некомерційним підприємством Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" в повному обсязі, без зауважень щодо недоліків пожежної системи та строків їх усунення.

Статтею 852 Цивільного кодексу України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором.

За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 857 Цивільного кодексу України робота виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Згідно статті 858 Цивільного кодексу України якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника:

1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк;

2) пропорційного зменшення ціни роботи;

3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Якщо відступи у роботі від умов договору підряду або інші недоліки у роботі є істотними та такими, що не можуть бути усунені, або не були усунені у встановлений замовником розумний строк, замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування збитків (ч. 3 ст. 858 ЦК України).

З аналізу вказаних норм вбачається, що у разі виявлення недоліків у роботі замовник фактично наділений правом на безоплатне усунення недоліків у роботі в розумний строк, пропорційне зменшення ціни роботи чи відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором, а у разі виявлення істотних порушень відмовитись від договору та вимагати відшкодування збитків.

Як встановлено судом, після інспектування системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу, за наслідком якої було виявлено, що така система знаходиться у непрацездатному стані та не готова до експлуатації, позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями (а.с.18-19) про усунення за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження" виявлених недоліків.

Водночас ані жодна претензія, ані позовна заява не містили вказання щодо відмови позивача від договору підряду, який до того ж фактично припинив свою дію внаслідок повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Враховуючи, що претензії позивача, надіслані ТОВ "Централізоване протипожежне спостереження", залишились без відповіді, а виявлені перевіркою недоліки усунуто не було, позивач і звернувся до суду з вимогою про стягнення суми збитків у розмір 89 937,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначаючи про непрацездатність та неготовність системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу до експлуатації, позивач посилається на Звіт про інспектування систем протипожежного захисту за №170-ПС/2018, складений ТОВ "Південний експертний центр" 14.11.2018р. (а.с.14-15), згідно якого встановлено, що роботи з влаштування системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу виконано з порушенням проектної документації та нормативно-правових актів у цій галузі.

Надаючи оцінку такому звіту про інспектування систем протипожежного захисту за №170-ПС/2018, суд вказує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно п. 4 ст. 853 Цивільного кодексу України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Водночас, експертного висновку чи дослідження позивачем суду надано не було, як не було надано і клопотання про призначення у справі судової експертизи з метою визначення дійсного розміру збитків, спричинених позивачу.

Дослідивши наданий позивачем звіт, суд зазначає, що останній за своєю правовою природою не може підтверджувати наявність збитків, заподіяних внаслідок недоліків виконаних відповідачем підрядних робіт. Такий звіт за своєю суттю є носієм доказової інформації про виявлені порушення проектної документації та нормативно-правових актів. Крім того, вказаний звіт є одностороннім, складеним за відсутності відповідача. Доказів повідомлення відповідача про проведення обстеження матеріали справи не містять.

Наданий позивачем звіт в своєму розумінні не є висновком експерта чи експертним дослідженням як за формою, так і за змістом, оскільки не містить інформації щодо причин виникнення недоліків, зазначення виду та вартості робіт, необхідних для їх усунення, тощо.

Крім того, атестат про акредитацію, наданий без відповідного додатку, не дозволяє зробити висновок щодо наявності у ТОВ „Південний експертний центр повноважень щодо проведення експертних досліджень. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що наданий позивачем звіту про інспектування систем протипожежного захисту за №170-ПС/2018 в даному випадку не є тим належним та допустимим доказом, що підтверджує наявність збитків, а отже не може бути прийнятий судом.

В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що недоліки в роботі системи протипожежної сигналізації могли виникнути внаслідок неправильної експлуатації, оскільки фактично така пожежна система передбачає технічний нагляд та обслуговування.

Відповідно до п.2.2. Правил пожежної безпеки, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014р. за №1417, керівники об`єктів, підприємств повинні забезпечити утримання засобів протипожежного захисту у працездатному стані та забезпечити їх технічне обслуговування.

З урахуванням зазначеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів належного здійснення позивачем технічного обслуговування системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу, суд погоджується з твердженням відповідача щодо недоведеності факту виникнення недоліків у такій системі внаслідок дій відповідача, а не наслідок, наприклад, стрибків електроживлення.

Крім того позивачем жодним чином не доведено, що виявлені в процесі перевірки недоліки є підставою для проведення робіт в повному обсязі спочатку, як не доведено і неможливість використання системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу в цілому взагалі, тоді як вимоги позивача направлені фактично на стягнення всієї сплаченої суми за договором підряду у розмірі 89 937,40 грн.

До того ж, як встановлено порівнянням звітів від 14.11.2018р. (а.с.14-15) та від 16.05.2019р. (а.с.76), кількість недоліків зменшилася внаслідок їх часткового усунення.

З урахуванням зазначеного, з огляду на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів причин виникнення недоліків у роботи системи пожежної сигналізації та оповіщення про пожежу внаслідок дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Централізоване протипожежне спостереження", а також вартості робіт, необхідних для їх усунення, суд зазначає про відсутність юридичного складу, необхідного для стягнення збитків, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального некомерційного підприємства Ізмаїльської районної ради "Центральна районна лікарня" не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача та відшкодуванню, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають.

Керуючись ст.ст.129,232,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 18 червня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська