ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 915/156/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54)

до відповідача: Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А)

про: стягнення 91656,66 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

Суть спору:

21.01.2019 комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 18.01.2019 (вх. № 981/19) про стягнення з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» заборгованості за Договором купівлі-продажу, у розмірі 91 656,66 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов Договору № 2/1 від 24.02.2017 на виконання робіт, надання послуг; актів прийому-здачі виконаних робіт (наданих послуг) б/н від 17.03.2017, б/н від 31.03.2017; актів надання послуг № 43 від 19.04.2017, № 46 від 28.04.2018, № 80 від 19.06.2017, № 165 від 31.05.2017, № 85 від 30.06.2017; рахунків на оплату: № 27 від 17.03.2017, № 40 від 31.03.2017, № 43 від 19.04.2017, № 46 від 28.04.2017, № 80 від 19.06.2017, № 165 від 31.05.2017, № 85 від 30.06.2017; застосування норм статей 525, 526,530, 629, 901, 903 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині повноти та своєчасності оплати за надані послуги.

Позовна заява б/н від 18.01.2019 (вх. № 981/19) містить попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, який складається із судового збору в розмірі 1762,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Ухвалою суду від 15.02.2019, після виправлення недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/156/19, яка розглядається за правилами загального позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 12.03.2019 о 15 год. 00 хв.; встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

07.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому заявник вважає позов необґрунтованим, не доведеним та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

За умовами п. 2.2 Договору про виконання робіт, надання послуг № 2/1 від 24.02.2017 року, вартість виконаних робіт встановлюється згідно калькуляцій, затверджених виконавцем. позивачем в підтвердження виконання робіт в додатки до позовної заяви надано копії рахунків на оплату та актів надання послуг на відповідні роботи. Але, при цьому позивачем не надано затверджених калькуляцій, згідно яких у відповідності до п. 2.2 Договору встановлюється вартість виконаних робіт. Відповідач вважає, що зазначені калькуляції є первинними документами, з яких випливає ціноутворення предметних послуг, а отже вони є обов`язковою і невід`ємною частиною Договору. Зазначені калькуляції відповідачу від позивача не надавались. І за таких обставин відповідач вважає, що пред`явлення йому рахунків на оплату наданих послуг без ненадання зазначених первинних документів, не може вважатись достатньою підставою для оплати цих послуг.

Крім того, відповідач зазначає що, позивачем не надано суду належного розрахунку заборгованості та вказує про невідповідність, необґрунтованість та необ`єктивність сум, які позивач вважає боргом відповідача перед собою, у зв`язку з суперечливістю сум заборгованості відповідача перед позивачем, зазначених у доданій до матеріалів позову претензії від 06.12.2017 № 711 та в акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2017 по 22.05.2018.

За результатами судового засідання, проведеного 12.03.2019 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11 квітня 2019 року о 11:00

У судовому засіданні 11.04.2019 представник позивача клопотав про продовження строку проведення підготовчого засідання на 30 днів, у зв`язку з неотриманням відзиву на позовну заяву та необхідністю ознайомитися з матеріалами справи, повідомивши про намір підготувати та подати суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 11.04.2019 за клопотанням позивача було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 915/156/19 на 30 днів, та підготовче засідання відкладено на 16 травня 2019 року об 11:00.

11.05.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив б/н від 08.05.2019 (вх. № 7746/19) за текстом якої заявник просить суд задовольнити позов комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в повному обсязі.

11.05.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 08.05.2019 (вх. № 7748/19), за текстом якої заявник надав суду розрахунок заборгованості Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» перед комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг».

16.05.2019 до суду від відповідача надійшла заява б/н від 16.05.2019 (вх. № 8041/19) про відкладення розгляду справи, за текстом якої заявник повідомляє суд про те, що на призначену дату судового засідання представник відповідача з`явитися не має можливості через участь у цей же час в іншому судовому засіданні по іншій справі, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи на іншу дату в межах встановленого строку її розгляду.

За результатами судового засідання проведеного 16.05.2019, враховуючи положення ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 915/156/19, з призначенням її до судового розгляду по суті на 11 червня 2019 року о 09:30.

21.05.2019 до суду від позивача надійшла заява б/н від 20.05.2019 (вх. № 8397/19), якою відповідач надав суду обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу.

Станом на момент проведення судового засідання інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань від учасників справи до суду не надходило.

11.06.2019 сторони своїх повноважних представників в судове засідання не направили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать відмітки про отримання позивачем (23.05.2019) та відповідачем (23.05.2019) копій ухвали Господарського суду Миколаївської області від 16.05.2019 у справі № 915/156/19 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 221, 213.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Дану справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження.

11.06.2019 за результатами розгляду справи на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України суд підписав вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2017 року між комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та дочірнім підприємством «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» був укладений договір № 2/1 на виконання робіт, надання послуг (далі Договір), відповідно до предмету якого відповідач, як замовник, доручає, а позивач, як виконавець, бере на себе зобов`язання по виконанню робіт з навантаження асфальтної крихти, на умовах та в термін передбачений цим договором.

За умовами наведеного Договору:

- ціна за одну навантажену тону асфальтної крихти складає 15,27 грн без ПДВ (п. 2.1 Договору);

- вартість виконаних робіт встановлюється, згідно калькуляцій, затверджених виконавцем (п. 2.2 Договору);

- замовник протягом одного дня здійснює оплату за надані послуги, згідно виставлених рахунків (п. 2.3 Договору);

- виконавець зобов`язаний виконати роботи на протязі 5 днів (п. 3.1 Договору);

- замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи по факту їх виконання (п. 3.2 Договору);

- по завершенні робіт виконавець передає замовнику в 2-х денний термін Акт прийому-передачі виконаних робіт (п. 4.1 Договору);

- замовник підписує Акт прийому-передачі робіт, або мотивує відмову його підписання на протязі робочого дня з моменту надання цього акту (п. 4.2 Договору);

- за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за даним договором виконавець і замовник несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства (п. 5.1 Договору);

- даний договір набирає чинності з дати укладання і діє до 31 грудня 2017 р. (п. 6.1 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як виконавця, про стягнення з відповідача, як замовника, заборгованості за договором про виконання робіт, надання послуг внаслідок порушення останнім строків розрахунків за надані послуги.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про надання послуг.

Так, згідно з приписами статей 901, 902 та 903 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Виконавець повинен надати послугу особисто.

У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов вищенаведеного Договору позивачем було виконано роботи з навантаження асфальтної крихти, а відповідачем прийнято відповідні роботи на загальну суму 91656,66 грн, що підтверджується:

1. Копіями актів прийому-здачі виконаних робіт (послуг):

- б/н від 17.03.2017 на суму 32983,20 грн;

- б/н від 31.03.2017 на суму 4251,17 грн;

2. Копіями актів надання послуг:

- № 43 від 19.04.2017 на суму 5533,85 грн;

- № 46 від 28.04.2017 на суму 2656,98 грн;

- № 80 від 19.06.2017 на суму 27339,41 грн;

- № 85 від 30.06.2017 на суму 14732,50 грн

- № 165 від 31.05.2017 на суму 4159,55 грн

У відповідності до умов п. 3.2 Договору, позивачем (виконавцем) були виставлені відповідачу (замовнику) рахунки на оплату на загальну суму 91656,66 грн, зокрема:

- № 27 від 17.03.2017 на суму 32983,20 грн;

- № 40 від 31.03.2017 на суму 4251,17 грн;

- № 43 від 19.04.2017 на суму 5533,85 грн;

- № 46 від 28.04.2017 на суму 2656,98 грн;

- № 80 від 19.06.2017 на суму 27339,41 грн;

- № 85 від 30.06.2017 на суму 14732,50 грн;

- № 165 від 31.05.2017 на суму 4159,55 грн.

За даними позивача, оплата за виконані роботи (надані послуги) відповідачем не проведена.

Наведені факти та обставини відповідачем не спростовані.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З метою досудового врегулювання спору, позивач оформив та скерував на адресу відповідача претензію № 711 від 06.12.2017. У вказаній претензії позивач просив сплатити прострочену заборгованість перед комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг».

За даними позивача, відповідач відповіді на претензію не надав.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, відповідно до наданих суду позивачем доказів та вищезазначених обставин, що не спростовані відповідачем, відповідач свого обов`язку по оплаті виконаних робіт (наданих послуг) в сумі 91656,66 грн не виконав, що і спонукало позивача звернутися до господарського суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту належної оплати за виконані роботи (надані послуги) закон покладає на замовника.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором в частині повної та своєчасної оплати за виконані роботи (надані послуги) за договором № 2/1 на виконання робіт, надання послуг від 24.02.2017 не представив, доводи позивача не спростував.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом відхиляється заперечення відповідача щодо не надання позивачем до позову затверджених калькуляцій, згідно яких у відповідності до п. 2.2 Договору встановлюється вартість виконаних робіт та ненадання зазначених калькуляцій відповідачу від позивача.

Дійсно, як вже було зазначено вище, умовами п. 2.2 Договору передбачено, що вартість виконаних робіт встановлюється, згідно калькуляцій, затверджених виконавцем. Разом з тим, договором не передбачається надання виконавцем зазначених калькуляцій замовнику. За такого, твердження відповідача про те, що пред`явлення йому рахунків на оплату наданих послуг без ненадання калькуляцій, не може вважатись достатньою підставою для оплати цих послуг є безпідставним, оскільки умовами договору прямо передбачено, що замовник здійснює оплату за надані послуги згідно виставлених рахунків.

Крім того, суд зауважує, що матеріалами справи спростовується твердження відповідача про ненадання позивачем належного розрахунку заборгованості, оскільки надана позивачем до суду та направлена ним на адресу відповідача заява б/н від 08.05.2019 (вх. № 7748/19) містить арифметичний розрахунок заборгованості Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» перед комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг».

Крім того, суд зазначає, що акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.07.2017 по 22.05.2018 та претензія № 711 від 06.12.2017, якими обґрунтовує свої заперечення відповідач, не є первинними документами, які підтверджують, або спростовують факт виконання робіт (надання послуг) позивачем за спірним договором. Разом із тим, акти прийому-здачі виконаних робіт та акти надання послуг, які підписані відповідачем без будь-яких зауважень та заперечень, містять необхідні ознаки первинного документу та слугують підтвердженням здійснення господарських операцій між позивачем та відповідачем по спірним правовідносинам.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед позивачем за договірними зобов`язаннями.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності оплати за виконані роботи (надані послуги) за договором № 2/1 на виконання робіт, надання послуг від 24.02.2017 на суму 91656,66 грн, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Судом перевірено розрахунок основної заборгованості та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 91656,66 грн зазначено вірно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивач просив покласти на відповідача судові витрати, які відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За такого судовий збір в сумі 1921,00 грн у даній справі покладається на відповідача.

Щодо стягнення на користь позивача 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд зазначає таке.

Згідно ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як встановлено судом за матеріалами господарської справи № 915/156/19, до закінчення судових дебатів у даній справі позивачем подано до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- копію договору про надання правової допомоги від 27.04.2018, укладеного між комунальним підприємством «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» та адвокатським бюро Євгенія Павловича в особі Керуючого Павловича Євгенія Володимировича;

- копію акта виконаних робіт від 30.04.2019 з описом наданих послуг по справі № 915/156/19;

- копія платіжного доручення №1296 від 16.05.2019 на суму 4000,00 грн (призначення платежу: «За послуги з підготовки позову(справа № 915/156/19) зг. договору з надання прав. допомоги№03/04/19 від 27.04.2018. Без ПДВ Конкурсних торгів не потребує»).

Суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 ст.126 ГПК України).

Разом із цим клопотання про зменшення розміру витрат комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» на професійну правничу допомогу від дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» до суду не надходило.

Таким чином, зважаючи на відсутність заперечень відповідача стосовно розміру заявленої до стягнення суми грошових коштів, з огляду на предмет позову та розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, враховуючи ступінь складності справи та обсяг наданих послуг, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн документально доведені, є співмірними з предметом позову, змістом та обсягом наданих послуг, а, отже, підлягають стягненню.

За такого, у відповідності до положень п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн у даній справі покладаються на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 201, 219, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А; ідентифікаційний код 31159920) на користь комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54; ідентифікаційний код 03349499) заборгованість у розмірі 91656,66 грн, а також судові витрати у загальній сумі 5921,00 грн, з яких: 1921,00 грн судового збору та 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Гречишнікова, 54; ідентифікаційний код 03349499);

Відповідач: Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія» автомобільні дороги України» (54029, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вул. Галини Петрової, 2А; ідентифікаційний код 31159920).

Повне рішення складено та підписано 21.06.2019.

Суддя О.Г. Смородінова