ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

12.06.2019 Справа № 917/1717/13

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні

скаргу (вхід. № 16 від 03.05.2019р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан - Україна"

на дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (державного виконавця Пуршеги І.В.); (вул. Князя Острозького, буд.14, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008) у справі № 917/1717/13 порушеної

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан - Україна" (вул. Довнар -Запольського, буд. 5, м. Київ, 04116)

до Приватного підприємства "Фірма "Лєон" (вул. Острозького, буд.12, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія "Кама" (вул. Дорогожицька, буд.13, м. Київ, 04050; вул. Раскової буд. 11, корп. Б, а/с 19, м. Київ, 02660)

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "GТS" (юридична адреса вул. Заболотного, буд.150 - А, офіс 8, Голосіївський район, м. Київ, 03680, фактична адреса вул. Воровського, буд. 36, офіс 214, м. Київ, 04053)

2. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

про стягнення 181225,15 грн.

Представники учасників справи: не з`явились

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан - Україна" (стягувача) на дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (далі - Тернопільський МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

В цій скарзі стягувач прохає визнати незаконною постанову головного державного виконавця Тернопільського МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області Пуршеги І.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018р. (ВП № 51896432), посилаючись на те, що державним виконавцем не були вчинені всі дії щодо виявлення майна боржника.

Стягувач надав заяву (вхід. № 5586 від 29.05.2019р.) про розгляд скарги без участі його представника.

Боржник відзив на заяву не надав.

Тернопільський МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області відзив на заяву та витребувані судом документи виконавчого провадження не надав.

Про час та місце розгляду заяви стягувач, боржник, Тернопільський МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області та інші учасники справи повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 23.05.2019р., від 04.06.2019р.

Також суд на офіційному сайті судової влади розмістив оголошення про дату та час розгляду даної скарги.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.05.2019 боржник Приватне підприємство "Фірма "Лєон" знаходиться за адресою: вул. Острозького, буд.12, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008

Ухвали, надіслані на адресу вул. Острозького, буд.12, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008 були повернуті до суду з відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання.

Отже, суд вчинив всі можливі дії для належного та своєчасного повідомлення боржника про розгляд даної справи.

Таким чином, відповідно до ч. 7 ст. 120, ст. 242 ГПК України ухвали суду вважаються врученими боржнику.

Згідно ч. 2 ст. 342 ГПК України неявка стяувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Під час розгляду справи судом досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 12.06.2019р. судом було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Господарським судом Полтавської області у справі № 917/1717/13 було прийнято рішення від 28.04.2014р. про стягнення з Приватного підприємства "Фірма "Лєон" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан - Україна" 181225 грн. 15 коп. вартості втраченого вантажу, 3624 грн. 51 коп. витрат з оплати судового збору, 6256 грн. 00 коп. витрат на проведення експертизи (т.2, а.с.119-123).

Дане рішення сторонами не оскаржувалося та набрало законної сили.

На виконання вказаного рішення господарським судом Полтавської області був виданий відповідний наказ від 26.05.2014р. ( т.2, а.с.146).

Як свідчать дані Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавче провадження за вказаним наказом суду було відкрито Тернопільським МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області 10.08.2016р. (ВП № 51896432).

27.02.2018р. головним державним виконавцем Тернопільського МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП № 51896432). Копія постанови отримана стягувачем 22.04.2019, що підтверджено витягом з сайту УДППЗ "Укрпошта" "Пошук поштових відправлень" (т.2 а.с.157, 161).

В мотивувальній частині постанови державний виконавець як підставу її винесення зазначив, що за боржником транспортні засоби, нерухоме майно, с/г техніка, земельні ділянки не зареєстровані, а майно, яке належить Боржнику та підлягає опису з метою подальшої реалізації не виявлено.

Стягувач подав до суду скаргу на дії Тернопільського МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області в якій прохає визнати незаконною постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (ВП №51896432).

В обґрунтування скарги стягувач посилається на те, що державним виконавцем у постанові про повернення виконавчого документа від 27.02.2018р. відсутня інформація щодо проведення державним виконавцем усіх дій, необхідних для виконання наказу № 917/1717/13 від 26.05.2014р., а саме, щодо подання запитів на отримання інформації, зокрема, але не виключно: з Державного реєстру обтяжень рухомого майна; з Державної служби України з питань праці або її територіальних управлінь; з Державної архітектурно-будівельної інспекції; з Державної служби статистики України або її територіальних управлінь; з Державної служби України з безпеки на транспорті; з Державної фіскальної служби України щодо відсутності в реєстрі осіб, які здійснюють операції з товарами; з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру; про наявність відомостей щодо наявності майна, закріпленого за Боржником, в інформаційних базах ПАТ «Укрзалізниця», в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України; щодо володіння значними пакетами акцій емітентів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; зі спеціалізованих баз даних: «Винаходи (корисні моделі) в Україні», «Відомості про добре відомі знаки в Україні», «Промислові зразки, зареєстровані в Україні».

При вирішенні скарги суд зазначає наступне.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна сторона має право на виконання рішення суду протягом розумного строку.

Отже, право на забезпечення примусового виконання судового рішення є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно- правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч.8 статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Надана до справи спірна постанова від 27.02.2018р. не містить ідентифікатора доступу до виконавчого провадження. Тому суд не має можливості дослідити в електронному реєстрі виконавчих проваджень які саме дії були вчинені державним виконавцем з виконання наказу у цій справі.

Ухвалою від 22.05.2019р. суд зобов"язував Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надати суду письмовий відзив на скаргу; копії матеріалів виконавчого провадження № 51896432 з виконання наказу господарського суду Полтавської області від 26.05.2014 № 917/1717/13.

Ухвалою від 03.06.2019р. суд відклав розгляд скарги для надання можливості державному виконавцю надати копій матеріалів виконавчого провадження.

На вимогу суду копій матеріалів виконавчого провадження Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області не надані.

За ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують позовні вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст. 74 ГПК)

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ч.3, ч.4 ст. 74 ГПК).

Як свідчить текст спірної постанови від 27.02.2018р. державним виконавцем були зроблені лише запити до Регіонального сервісного центру УМВСУ в Тернопільській області щодо реєстрації транспортних засобів боржника, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності майна боржника, до Управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області щодо реєстрації сільськогосподарської техніки, до управління Держкомзему щодо земельної ділянки. (а.с.157).

Проте, державним виконавцем не вчинені дії щодо виявлення інших видів майна, інформація про які може міститися в інших реєстрах чи мається в інших державних органах.

Зокрема, державним виконавцем не подано суду доказів щодо надання інформації: Державного реєстру обтяжень рухомого майна ведення якого передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» щодо наявного рухомого майна боржника, яке було обтяжено; з Державної служби України з питань праці або її територіальних управлінь, зокрема щодо наявності виданих боржнику дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; з Державної архітектурно-будівельної інспекції зокрема, щодо наявності повідомлень про початок будівельних робіт, про реєстрацію декларацій про готовність об`єкта до експлуатації, про отримання боржником ліцензії із будівництва об`єктів; з Державної служби статистики України або її територіальних управлінь щодо поданої боржником статистичної звітності; з Державної служби України з безпеки на транспорті; з Державної фіскальної служби України щодо відсутності в реєстрі осіб, які здійснюють операції з товарами; з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру щодо відомостей про земельні ділянки боржника; про наявність відомостей щодо наявності майна, закріпленого за Боржником, в інформаційних базах ПАТ "Укрзалізниця", в Державному реєстрі цивільних повітряних суден України; щодо володіння значними пакетами акцій емітентів до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку; зі спеціалізованих баз даних: "Винаходи (корисні моделі) в Україні", "Відомості про добре відомі знаки в Україні", "Промислові зразки, зареєстровані в Україні".

Отже, в матеріалах справи відсутні докази проведення державним виконавцем усіх належних дій на виконання наказу господарського суду Полтавської області про примусове виконання рішення від 26.05.2014 р. у справі № 917/1717/13, а тому слід визнати незаконною постанову від 24.10.2016р. ВП № 49350566 про закінчення виконавчого провадження як таку, що не відповідає вимогам Закону, а скаргу - задовольнити.

Керуючись ст.ст. 342, 343, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лан-Україна" на дії Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області - задовольнити.

2. Визнати незаконною постанову головного державного виконавця Тернопільського МВДВС ГТУЮ у Тернопільській області Пуршеги І.В. про повернення виконавчого документа стягувачу від 27.02.2018р. (ВП № 51896432).

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги через відповідний суд згідно з підп.17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений: 18.06.2019р.

Суддя Т. М. Безрук