ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Справа№ 910/4316/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №26/2 від 24.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3488/19 від 15.05.2019) Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 про відмову у відкритті провадження

у справі №910/4316/19 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл»

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним розпорядження Антимонопольного комітету України

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явились

від відповідача: Гречківський В.Д. довіреність № 60-02/11д від 03.04.2019

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «КСВ Інтернешнл» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 відмовлено Приватному підприємству "КСВ Інтернешнл" у відкритті провадження у справі.

Не погодившись з даною ухвалою суду, позивач - Приватне підприємство «КСВ Інтернешнл», 24.04.2019 подав апеляційну скаргу №26/2 від 24.04.2019, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/4316/19 скасувати та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права та є незаконною. Так, апелянт стверджує, що ст. 20 ГПК України та ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначають підвідомчість спорів за участю органів Антимонопольного комітету України саме господарським судам.

Згідно Витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.05.2019 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Жук Г.А., суддів Мальченко А.О., Дикунська С.Я.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019. Встановлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також надано учасникам справи строк для подання заяв, клопотань, пояснень, але не пізніше 19.06.2019. Справу призначено до розгляду на 10.06.2019.

30.05.2019 від Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить задовольнити апеляційну скаргу Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» в частині скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду та відкриття провадження у справі. Відмовити позивачеві в частині покладення обов`язку сплати судових витрат на відповідача.

В обґрунтування доводів відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що оскільки спір у даній справі стосується правомірності чи неправомірності прийняття територіальним відділенням Антимонопольного комітету України розпорядження, що ухвалено на забезпечення виконання завдань, визначених ст. 3 Закону України «Про захист економічної конкуренції», то у відповідності до ст. 20 ГПК України та ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» він підвідомчий господарським судам.

Представник позивача в судове засідання 10.06.2019 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого відправлення, згідно якого процесуальні документи суду вручені позивачу - 24.05.2019. Клопотань та заяв до початку судового розгляду справи від даного учасників апеляційного провадження не надходило, про поважність причин неприбуття в судове засідання не повідомлялось.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача, повідомлених належним чином про судовий розгляд даної справи.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.06.2019 вимоги апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі №910/4316/19 скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

За змістом п. 7 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення присутнього представника відповідача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд виходить із наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 2, 20 ГПК України, ст. ст. 35, 37, 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст. ст. 19, 245 КАС України, дійшов висновку, що спір про визнання недійсним розпорядження органів Антимонопольного комітету України підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується, що предметом позову у даній справі є вимога Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» про визнання недійсним розпорядження адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №60/28-рп/к від 19.03.2019 року про початок розгляду справи №27/60/28-рп/к.19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване розпорядження територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято в порушення норм чинного законодавства.

Так, позивач зазначає, що у відповідності до листа Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60-02/3457 від 10.10.2018 відповідач звернувся до підприємства із запитом про надання інформації в межах дослідження на предмет наявності чи відсутності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції під час проведення державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» процедури закупівлі - код ДК 016:2010:06.20.1 Газ природний, скраплений або в газоподібному стані (код ДК 021:2015:09123000-7 Природний газ) за допомогою електронних закупівель «Prozorro», ідентифікатор в системі закупівель UА-2016-10-21-000146-с.

Позивач, посилаючись на положення Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та Положення про територіальне відділення антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23.02.2001 року № 32-р, Інформаційного листа Голови Антимонопольного комітету України №60/01 від 02.04.2012 року «Про проведення дослідження ринків», Інформаційного листа Голови Антимонопольного комітету України № 43/01 від 28.05.2002 року «Про запитування інформації», ст. 9 Закону України «Про Антимонопольний комітету України», Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001 року №182-р, вважає, що органи Антимонопольного комітету України не мають права вимагати у суб`єктів господарювання інформацію що не стосується питань, які перебувають на розгляді даного державного органу. Оскільки підприємство відмовилось від виконання незаконної вимоги територіального відділення Антимонопольного комітету України про надання інформації, то норми пункту 13 частини першої статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на думку позивача, не порушено, а отже і відсутні правові підстави прийняття відповідачем оскаржуваного розпорядження про відкриття справи за ознаками вчинення Приватним підприємством «КСВ Інтернешнл» порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» (далі - Закон № 3659-XII) основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 3659-XII для реалізації завдань, покладених на АМК, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення АМК, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення.

За приписами ст. 22 Закону № 3659-XII розпорядження, рішення та вимоги органу АМК, голови територіального відділення АМК, вимоги уповноважених ними працівників АМК, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу АМК, голови територіального відділення АМК, вимог уповноважених ними працівників АМК, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу АМК, голови територіального відділення АМК, уповноважених ними працівників АМК, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання АМК, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання (ст. 221 Закону № 3659-XII).

У відповідності до ч. 5 ст. 14 Закону № 3659-XII Адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України, зокрема, має повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначені Законом України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон № 2210-III), який спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

У відповідності до ст. ст. 35, 37 Закону № 2210-III розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. У разі виявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, в тому числі наслідків такого порушення, органи Антимонопольного комітету України приймають розпорядження про початок розгляду справи.

Таким чином, правовий аналіз вищенаведених норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що задля забезпечення виконання завдань, передбачених ст. 3 Закону № 3659-XII, Антимонопольний комітет та його територіальні відділення ухвалюють відповідні рішення у формі розпоряджень та рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом ч. 2 ст. 60 Закону № 2210-III рішення АМК, адміністративної колегії АМК та державного уповноваженого АМК оскаржуються до Господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, у тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень АМК, а також справи за заявами органів АМК з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.

Враховуючи те, що спір у даній справі виник у зв`язку із прийняттям територіальним відділенням Антимонопольного комітету України рішення, оформленого у відповідності до вимог ст. ст. 35, 37 Закону № 2210-III у формі розпорядження, та яке пов`язане з розглядом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, судова колегія, з огляду на приписи вищенаведених норм чинного законодавства, вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у даній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про відмову у відкритті провадження у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до Господарського суду міста Києва. Апеляційна скарга Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним спору, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «КСВ Інтернешнл» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 про відмову у відкритті провадження у справі № 910/4316/19 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 у справі № 910/4316/19 скасувати.

3. Справу № 910/4316/19 передати до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі відповідно до Глави 2 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову до Верховного Суду в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 24.06.2019