ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа№ 910/14628/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Скрипки І.М.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання Бендюг І.В.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 18.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 20.03.2019 (повний текст складено 29.03.2019)

у справі № 910/14628/18 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод"

до Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс"

про стягнення неустойки у розмірі 405 847, 61 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" про стягнення неустойки у розмірі 405 847, 61 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №472/ДК від 03.10.2017.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/14628/18 позов Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" задоволено частково: за рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача штраф у розмірі 186 297, 40 грн. та судовий збір у розмірі 2 794, 46 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем зобов`язання щодо здійснення заміни неякісної продукції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Корпорація "Об`єднання підприємств "Марс" звернулася до суду з апеляційною скаргою, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги тим, що оскаржуване рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини, викладені у рішенні, не відповідають дійсності.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що повернення продукції позивачем відповідачу відбулось з підстав неоплати її вартості. Крім того, вимоги про усунення недоліків продукції від позивача не надходило. Таким чином, зобов`язання з поставки у відповідача не виникло, а прострочення не настало.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції, відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Явка учасників справи в судове засідання

Представник відповідача в судове засідання 18.06.2019 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення штрих-код 043 (вх.. №09.2-04/57871/19 від 28.05.2019), 035 (вх.. №09.2-04/57050/19 від 27.05.2019).

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи ( його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина третя статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»(«Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника відповідача, оскільки він не скористався своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

03.10.2017 між Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" (покупець) та Корпорацією "Об`єднання підприємств "Марс" (постачальник) укладено договір №472/ДК, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти й оплатити продукцію, вказану у специфікаціях, на умовах та в строки, передбачені Договором.

Кількість та номенклатура продукції вказується у специфікаціях, що є невід`ємною частиною договору. (п.2.1 договору)

Згідно з п.2.4 договору якість продукції, що є предметом договору перевіряється комісією управління якості покупця з залученням представників філії ПЗ №637, результати перевірки оформляються Актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції. В разі незгоди постачальника з висновками комісії щодо якості продукції, викладеними в Акті вхідного контролю, постачальник протягом 5 робочих днів має право подати покупцю обґрунтовані заперечення на даний акт, які мають бути розглянуті та враховані комісією під час прийняття відповідного рішення. У випадку не отримання заперечень у встановлений термін, висновки комісії покупця вважаються погодженими постачальником.

Відповідно до п.2.5 договору у разі виявлення недоліків під час приймання продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам договору постачальник усуває виявлені недоліки, доукомплектовує продукцію за місцем розташування покупця (за письмовою згодою покупця) протягом 30 календарних днів з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. В разі неможливості усунути виявлені недоліки, продавець здійснює заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги, продукція, відносно якої проводиться заміна, вважається непоставленою та зберігається в умовах не змішування з іншими однорідними вантажами. Витрати по заміні продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням продукції.

У п.2.6 договору зазначено, що виявлені під час гарантійного строку приховані недоліки продукції постачальник зобов`язаний виправити протягом 30 календарних днів з моменту отримання відповідної вимоги покупця або замінити продукцію, власними силами та за власний рахунок, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням продукції при потребі усунення цих недоліків поза місцем розташування покупця. Акт про приховані недоліки продукції повинен бути складений протягом 5 днів після виявлення недоліків.

Згідно з п.3.1 договору поставка продукції здійснюється силами та за рахунок постачальника, можливо через перевізника на склад в місці знаходження покупця (або на інших умовах, обговорених сторонами), в строки/терміни, встановлені сторонами у відповідній специфікації. Моментом поставки кожної окремої партії продукції та передача її покупцю є дата підписання сторонами видаткової накладної.

Оплата покупцем продукції здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений у договорі (якщо постачальник не повідомить покупцеві реквізитів іншого рахунка). (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином:

- покупець перераховує постачальнику попередню оплату в розмірі 50% від загальної вартості продукції, що постачається відповідно до специфікації на протязі 7 (семи) робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку на оплату;

- остаточний розрахунок за партію відвантаженої продукції в розмірі 50% здійснюється покупцем на протязі 7-ми банківських днів, з моменту поставки партії продукції та підписання сторонами видаткової накладної.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання постачальником умов договору про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, поставки, доукомплектування, заміну продукції, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

У випадку поставки продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості. Доказом підтвердженням продукції, яка не відповідає умовам договору в частині якості та номенклатури є акт вхідного контролю покупця, погоджений у встановленому порядку з постачальником. (п.7.4 Договору).

Згідно з п.10.3 договору зазначено, що усе листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов`язаних з виконанням даного договору, або що випливають із нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адреси, зазначені в договорі, у відповідності з порядком, установленим чинним законодавством і договором.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від зобов`язань та відповідальності за порушення зобов`язань (у тому числі гарантійних), які виникли під час дії договору. (п.10.5 договору)

Специфікацією до договору №472/ДК від 03.10.2017 сторони узгодили найменування продукції, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість товару - 5 123 178 грн. 72 коп. Термін поставки продукції згідно специфікації складає 14 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати в розмірі, встановленому в п.5.2 договору. (а.с.22)

Як підтверджено матеріалами справи, на виконання умов договору №472/ДК від 03.10.2017 Корпорація "Об`єднання підприємств "Марс" поставила позивачу продукцію - гусеничну стрічку у загальній кількості 2 шт., а позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №22 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., №25 від 30.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., а також товарно-транспортними накладними №10 від 30.10.2017, №8 від 10.10.2018 (а.с.23-28)

Листами №240-10.17 від 10.10.2017, №247-10.17 від 30.10.2017 відповідач повідомив Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" про здійснення поставки продукції, яка відповідає вимогам технічної документації (а.с.29-30).

Актом вхідного контролю №1040 від 19.10.2017 у складі комісії за участю представників філії ПЗ №637 встановлено, що гусенична стрічка в кількості 1 комплекту, яка надійшла 11.10.2017 від Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" по накладній №22 від 10.10.2017 непридатна для подальшого використання за призначенням, підлягає поверненню постачальнику для заміни на відповідну вимогам ТУ (а.с.31).

Актом вхідного контролю №1150 від 06.11.2017 у складі комісії за участю представників філії ПЗ №637 встановлено, що гусенична стрічка в кількості 1 комплекту, яка надійшла 02.11.2017 від Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" по накладній №25 від 30.10.2017 не є новою, що передбачено договором №342/3/5/16/99 та підлягає поверненню постачальнику для заміни (а.с.32).

Згідно з накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №№129, 130 від 12.12.2017 Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" повернуло відповідачу продукцію - гусеничну стрічку у загальній кількості 2 шт., яка була отримана уповноваженою особою підприємства відповідача на підставі довіреностей №30 від 05.12.2017, №29 від 05.12.2017 (а.с.33-36).

За доводами позивача, відповідач всупереч умов договору не здійснив заміну неякісного товару та не поставив 2 комплекти гусеничної стрічки. Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс"" пеню у розмірі 154 346 грн. 12 коп., штраф за прострочення виконання зобов`язання понад 30 днів у розмірі 65 204 грн. 09 коп. та 20% штрафу від вартості продукції неналежної якості у розмірі 186 297 грн. 40 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.07.2018 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №401-11/2235 від 25.07.2018 з вимогою провести заміну та поставку продукції, сплатити штрафні санкції у розмірі 186 297 грн. 40 коп., що підтверджується копією фіскального чеку від 27.07.2018 (а.с.37-42).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договір відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з приписами статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання умов договору №472/ДК від 03.10.2017 Корпорація "Об`єднання підприємств "Марс" поставила позивачу продукцію - гусеничну стрічку у загальній кількості 2 шт., а позивач в свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №22 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., №25 від 30.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., а також товарно-транспортними накладними №10 від 30.10.2017, №8 від 10.10.2018 (а.с.23-28).

Відповідно до п.5.2 договору покупець здійснює оплату продукції шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника наступним чином:

- покупець перераховує постачальнику попередню оплату в розмірі 50% від загальної вартості продукції, що постачається відповідно до специфікації на протязі 7 (семи) робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку на оплату;

- остаточний розрахунок за партію відвантаженої продукції в розмірі 50% здійснюється покупцем на протязі 7-ми банківських днів, з моменту поставки партії продукції та підписання сторонами видаткової накладної.

Специфікацією до Договору №472/ДК від 03.10.2017 сторони узгодили, що термін поставки продукції по специфікації складає 14 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати в розмірі, встановленому в п.5.2 договору (а.с.22).

Таким чином, сторони у договорі №472/ДК від 03.10.2017 передбачили, що Корпорація "Об`єднання підприємств "Марс" здійснює поставку продукції протягом 14 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості продукції, яка сплачується Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" протягом 7 (семи) робочих днів з моменту отримання відповідного рахунку на оплату.

За твердженнями відповідача, викладеними у запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву, рахунок - фактуру було надіслано на електронну адресу позивача @zhbtz. com, яка знаходиться в доменному найменуванні zhbtz.com, який вказаний як офіційний сайт у позовній заяві та відповіді на відзив Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод", тобто вказана електронна пошта належить Позивачу.

Проте, суд першої інстанції правомірно не прийняв до уваги вказані доводи відповідача, оскільки у п.10.3 договору зазначено, що усе листування, пересилання документів, повідомлень, заяв і претензій, пов`язаних з виконанням даного договору, або що випливають із нього, повинні направлятися сторонами безпосередньо на адреси, зазначені в договорі, у відповідності з порядком, установленим чинним законодавством і договором. Як вбачається яз розділу 11 договору, сторонами не зазначено жодних електронних адрес та адрес електронної пошти, а тому враховуючи умови договору надсилання рахунку - фактури на електронну адресу позивача не передбачено умовами договору, так як така адреса не зазначена у договорі.

При цьому, пунктом 10.11 договору передбачено, що договір, заявки, зміни та доповнення до договору, отримані за допомогою факсимільного та електронного зв`язку (електронною поштою) мають таку ж юридичну силу, що й оригінали до моменту обміну сторін оригіналами. Таким чином, можливість надсилання рахунків - фактур засобами електронного або факсимільного зв`язку не передбачено умовами договору, оскільки електронною поштою можливе надсилання лише договору, заявки, змін та доповнень до договору у разі, якщо така адреса електронної пошти зазначена в договорі. Крім того, матеріали справи не містять, а відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження направлення вказаного рахунку на електронну адресу позивача.

Судом першої інстанції також встановлено, що рахунок - фактуру №15 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., який дійсний до сплати до 16.10.2017, був надісланий відповідачем на адресу позивача разом з відзивом на позовну заяву, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 11.12.2018, накладною від 11.12.2018 (а.с.77-78). Проте, за умовами договору №472/ДК від 03.10.2017 попередня оплата складає 50% від загальної вартості продукції, тобто 2 561 589 грн. 36 коп. (5123178 грн. 72 коп./2)

Відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що станом на час розгляду даної справи Корпорацією "Об`єднання підприємств "Марс" не було виконано його зобов`язання з виставлення рахунку - фактури на оплату покупцю, з отриманням якого протягом 7 (семи) робочих днів у останнього виникає обов`язок по перерахуванню попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості продукції, тобто у розмірі 2 561 589 грн. 36 коп.

В свою чергу, у зв`язку з неперерахуванням Державним підприємством "Житомирський бронетанковий завод" попередньої оплати відповідно до п.5.2 договору, у постачальника не виникло зустрічне зобов`язання із здійснення поставки продукції протягом 14 календарних днів з моменту отримання попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості продукції. При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на зобов`язання відповідача із зупинення виконання свого обов`язку, відмовитись від його виконання частково або у повному обсязі, оскільки відповідно до статті 538 Цивільного кодексу України це є правом відповідача, а не обов`язком.

Водночас у позові, позивач стверджує, що у зв`язку із здійсненням відповідачем поставки продукції на підставі видаткових накладних №22 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., №25 від 30.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., сторони фактично змінили умови договору в частині поставки партії продукції на умовах попередньої оплати.

Відповідно до п.10.8 Договору усі зміни й доповнення до даного Договору дійсні лише в тому випадку, якщо вони зроблені в письмовій формі (як додаткові договори), підписані Сторонами й скріплені печатками Сторін.

Проте, матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження укладання сторонами додаткової угоди до договору №472/ДК від 03.10.2017, якою було б передбачено здійснення поставки продукції відповідачем без отримання попередньої оплати.

Крім того, здійснення відповідачем поставки продукції - гусеничної стрічки у загальній кількості 2 шт. без попередньої оплати є правом постачальника і не свідчить про вчинення конклюдентних дій, які призвели до фактичної зміни умов договору щодо порядку розрахунків за договором.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на час розгляду даної справи у Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" не виникло зустрічного зобов`язання із здійснення поставки продукції на виконання умов Договору №472/ДК від 03.10.2017, у зв`язку з неперерахуванням покупцем попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості продукції.

Проте, Корпорацією "Об`єднання підприємств "Марс" всупереч умов договору №472/ДК від 03.10.2017 та при наявності порушень умов спірного договору кожною зі сторін вирішено здійснити поставку продукції - гусеничної стрічки у загальній кількості 2 шт., що підтверджується видатковими накладними №22 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., №25 від 30.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., а також товарно-транспортними накладними №10 від 30.10.2017, №8 від 10.10.2018.

Як вбачається з матеріалів справи, актом вхідного контролю №1040 від 19.10.2017 у складі комісії за участю представників філії ПЗ №637 встановлено, що гусенична стрічка в кількості 1 комплекту, яка надійшла 11.10.2017 від Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" по накладній №22 від 10.10.2017 непридатна для подальшого використання за призначенням, підлягає поверненню постачальнику для заміни на відповідну вимогам ТУ (а.с.31).

Актом вхідного контролю №1150 від 06.11.2017 у складі комісії за участю представників філії ПЗ №637 встановлено, що гусенична стрічка в кількості 1 комплекту, яка надійшла 02.11.2017 від Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" по накладній №25 від 30.10.2017 не є новою, що передбачено договором №342/3/5/16/99 та підлягає поверненню постачальнику для заміни (а.с.32).

Згідно з п.2.4 договору якість продукції, що є предметом договору перевіряється комісією управління якості покупця з залученням представників філії ПЗ №637, результати перевірки оформляються актом вхідного контролю, на кожну окрему партію продукції. В разі незгоди постачальника з висновками комісії щодо якості продукції, викладеними в акті вхідного контролю, постачальник протягом 5 робочих днів має право подати покупцю обґрунтовані заперечення на даний акт, які мають бути розглянуті та враховані комісією під час прийняття відповідного рішення. У випадку не отримання заперечень у встановлений термін, висновки комісії покупця вважаються погодженими постачальником.

27.07.2018 позивач надіслав на адресу відповідача претензію №401-11/2235 від 25.07.2018 з вимогою провести заміну та поставку продукції, сплатити штрафні санкції у розмірі 186 297 грн. 40 коп., до якої було додано копії актів вхідного контролю, що підтверджується копією фіскального чеку від 27.07.2018 (а.с.37-42).

Проте, в матеріалах справи не містить доказів подання постачальником протягом 5 робочих днів покупцю обґрунтованих заперечень на дані акти вхідного контролю, а тому відповідно до п.2.4 договору висновки комісії покупця вважаються погодженими постачальником.

Згідно з накладними - вимогами на відпуск (внутрішнє переміщення) матеріалів №№129, 130 від 12.12.2017 Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" повернуло відповідачу продукцію - гусеничну стрічку у загальній кількості 2 шт., яка була отримана уповноваженою особою підприємства відповідача на підставі довіреностей №30 від 05.12.2017, №29 від 05.12.2017 (а.с.33-36).

Відповідно до п.2.5 договору у разі виявлення недоліків під час приймання продукції по якості, номенклатурі, комплектності, умовам договору постачальник усуває виявлені недоліки, доукомплектовує продукцію за місцем розташування покупця (за письмовою згодою покупця) протягом 30 календарних днів з моменту отримання від покупця відповідної вимоги. В разі неможливості усунути виявлені недоліки, продавець здійснює заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги, продукція, відносно якої проводиться заміна, вважається непоставленою та зберігається в умовах не змішування з іншими однорідними вантажами. витрати по заміні продукції здійснюються власними силами та за власний рахунок постачальника, в тому числі витрати пов`язані з транспортуванням продукції.

Заперечення відповідача щодо ненадсилання на адресу постачальника вимоги про заміну поставленої продукції, не приймаються до уваги, оскільки в матеріалах справи наявна претензія №401-11/2235 від 25.07.2018 (а.с.37-42). Крім того, судом розглянуті та відхилені заперечення відповідача в частині здійснення повернення продукції саме у зв`язку з неперерахуванням попередньої оплати, оскільки вказані доводи спростовуються вищенаведеними та оціненими судом доказами, а факт повернення товару сторонами не заперечується.

Що стосується доводів відповідача щодо надсилання розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної, то судами встановлено факт повернення позивачем та прийняття постачальником поставленої продукції, а тому вказані заперечення не впливають на суть правовідносин, які виникли між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що незважаючи на неналежне виконання кожною із сторін умов договору №472/ДК від 03.10.2017, відповідачем було здійснено поставку продукції - гусеничної стрічки у загальній кількості 2 шт., що підтверджується видатковими накладними №22 від 10.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., №25 від 30.10.2017 на суму 465 743 грн. 52 коп., а також товарно-транспортними накладними №10 від 30.10.2017, №8 від 10.10.2018, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Проте, вказана продукція виявилась неналежної якості, що встановлено актами вхідного контролю №1040 від 19.10.2017, №1150 від 06.11.2017, а тому враховуючи надіслання на адресу постачальника претензії з вимогою здійснити заміну неякісного товару, відповідно до умов спірного договору у відповідача виникло зобов`язання із здійснення заміни продукції на таку, що відповідає вимогам договору протягом 30 календарних днів з моменту отримання від покупця відповідної вимоги.

Судом також встановлено, що претензія Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" №401-11/2235 від 25.07.2018, була надіслана на адресу постачальника 27.07.2018, проте матеріали справи не містять доказів отримання вказаної претензії відповідачем.

Згідно з п.1 глави ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 № 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку):

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання.

Враховуючи те, що відправлення здійснено з смт. Новогуйвинське у м. Київ, у даному випадку нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції становлять 5 днів. Таким чином, відповідач отримав вимогу 01.08.2018, а відповідно до п.2.5 договору продавець повинен був здійснити заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги, тобто у строк по 31.08.2018, а тому з 01.09.2018 розпочалась прострочка відповідача.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку порушення строків виконання постачальником умов договору про усунення виявлених недоліків (дефектів) продукції, поставки, доукомплектування, заміну продукції, постачальник сплачує покупцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено вимоги щодо стягнення пені у зв`язку з неналежним виконанням умов договору за загальний період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання з 12.01.2018 по 12.07.2018 у розмірі 154 346 грн. 12 коп.

Водночас, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до п.2.5 договору продавець повинен був здійснити заміну продукції на таку, що відповідає вимогам договору, протягом 30 календарних днів, з моменту отримання від покупця відповідної вимоги, тобто у строк по 31.08.2018, а тому прострочка відповідача розпочалась з 01.09.2018. Проте, позивачем самостійно визначено перебіг прострочки відповідача з 12.01.2018 по 12.07.2018, а відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України суд при ухваленні рішення не може виходити у рішенні за межі заявлених позовних вимог, тому вказана частина позовних вимог не підлягає задоволенню.

Позивач також просив стягнути з відповдіача 20% штрафу на підставі п.7.4 договору у розмірі 186 297 грн. 40 коп.

Так, пунктом 7.4 договору передбачено, що у випадку поставки продукції неналежної якості та/або номенклатури постачальник сплачує покупцеві штраф в розмірі 20% від вартості продукції неналежної якості, доказом підтвердженням продукції, яка не відповідає умовам договору в частині якості та номенклатури є акт вхідного контролю покупця, погоджений у встановленому порядку з постачальником.

Судом першої інстанції встановлено, що поставка відповідачем продукції неналежної якості підтверджена актами вхідного контролю №1040 від 19.10.2017 та №1150 від 06.11.2017, які відповідно до п.2.4 договору вважаються погодженими постачальником.

З огляду на викладене, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 20% штрафу у розмірі 186 297 грн. 40 коп.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 65 204 грн. 09 коп.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Виходячи із положень зазначеної норми, застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції у вигляді пені, передбаченого абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені.

При цьому, штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовуються за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Як встановлено місцевим господарським судом, Державне підприємство "Житомирський бронетанковий завод" є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, розмір пені за прострочку поставки товару не передбачений умовами Договору №472/ДК від 03.10.2017.

В той же час, судом першої інстанції встановлено, що у Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" не виникло зустрічного зобов`язання із здійснення поставки продукції на виконання умов договору №472/ДК від 03.10.2017, у зв`язку з неперерахуванням покупцем попередньої оплати в розмірі 50% від загальної вартості продукції, а тому в даному випадку відсутнє прострочення постачальника з поставки продукції. За таких підстав, до вказаних правовідносин сторін не підлягає застосуванню абзац 3 частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, оскільки господарське зобов`язання не порушене, а тому судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 65 204 грн. 09 коп.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" на користь Державного підприємства "Житомирський бронетанковий завод" штрафу у розмірі 186 297 грн. 40 коп.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/14628/18 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281- 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Корпорації "Об`єднання підприємств "Марс" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/14628/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2019 у справі №910/14628/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/14628/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 24.06.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.М. Скрипка

Ю.Б.Михальська