ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019м. ДніпроСправа № 904/234/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Гладкової А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес", сел. Микільське-на-Дніпрі Солонянського району Дніпропетровської області

до відповідача-1: Солонянської районної державної адміністрації, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області

відповідача-2: Солонянської районної ради, смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області

про визнання недійсним акту приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району від 27.03.2007 та визнання права власності

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача-1: Могильна А.П., дов. №07-25-252/0/224-19 від 27.02.19, представник;

від відповідача-2: Догонова Т.В., дов. №02-19-24/0/2-19 від 14.01.19, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача-1: Солонянської районної державної адміністрації та відповідача-2: Солонянської районної ради, в якому просить:

- визнати недійсним акт приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району від 27.03.2007, що складений комісією з питань передачі об`єктів у комунальну власність Солонянської районної державної адміністрації;

- визнати за позивачем право власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу у кількості 35,3 км (строк введення в експлуатацію 1976, 1978 роки) та дощувальну техніку: "Фрегат" - 4 шт., "Дніпро" - 3 шт. та опорні візки - 43 шт.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 28.02.1998 зборами уповноважених створено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (С/г ТОВ "Прогрес", позивач), відповідно до статуту якого засновниками Товариства були ЗАТ "Приват-Сервіс" та колектив КСП "Прогрес". Враховуючи п. п. 5.2., 5.5. статуту С/г ТОВ "Прогрес", 14.03.1998 між головою КСП "Прогрес" Кравченком І.А. та уповноваженим Збитюком Я.А. складено акт про прийомку-передачу, згідно якого Кравченко І.А. передав зі складу КСП "Прогрес", а Збитюк Я.А. прийняв у спільну часткову власність громадян, зокрема спірне майно. 15.04.2000 на зборах засновників ухвалено рішення про внесення змін і доповнень до статуту С/г ТОВ "Прогрес", а саме: зазначено, що засновниками Товариства є колектив фізичних осіб у кількості 530 чол., відповідно до установчого договору від 19.03.1998, які є правонаступниками боргів і обов`язків колишнього КСП "Прогрес", а також виведено зі складу засновників ЗАТ "Приват-Сервіс". Позивач вважає, що 21.04.2000, тобто після формування статутного фонду у розмірі 4 245 682 грн., він отримав у власність майно, що передане йому колективом фізичних осіб колишніх членів КСП "Прогрес" в якості внесків до статутного фонду, і, як наслідок, набув право власності на спірне майно. Однак, 27.03.2007 комісією з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем проведено обстеження цих систем і складено відповідний акт приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району. Надалі, 29.03.2007 Солонянською районною радою на X сесії V скликання прийнято рішення "Про передачу об`єктів внутрішньогосподарської меліоративної системи у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району". Згідно цього рішення прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району спірне майно. Позивач зазначає, що 27.03.2007, вже після того як він отримав у власність майно, що передане йому колективом фізичних осібколишніх членів КСП "Прогрес", комісією, шляхом складення вказаного акту, фактично позбавлено його права власності на спірне майно. На думку позивача, колектив колишніх робітників КСП "Прогрес" через уповноваженого Збитюка Я.А. мав законні підстави отримати у спільне володіння та користування спірне майно під час реорганізації КСП "Прогрес" у 1998 році. Крім того, редакція частини 8 статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", яка передбачає, що об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, прийнята лише 20.02.2003, тобто після завершення процедури формування статутного фонду С/г ТОВ "Прогрес". При цьому, 27.03.2007 під час складення комісією оскаржуваного акту позивач не здійснював реорганізацію товариства, у зв`язку з чим ч. 8 ст. 31 цього Закону не може бути застосована до спірних правовідносин.

Ухвалою господарського суду від 18.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 12.03.2019.

12.03.2019 відповідач-1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Відповідач-1 зазначає, що приймання-передача спірного майна здійснена за згодою сторін та з урахуванням положень п. 3 Постанови КМУ від 13.08.2003 № 1253. Рішенням Х сесії V скликання Солонянської районної ради від 29.03.2007 № 6-10/V спірне майно було прийняте у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району, а також передане за актом приймання-передачі у повне господарське відання позивача. Вказане рішення прийнято відповідно до вимог ч. 8 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", в редакції 20.02.2003, є чинним та є законною підставою набуття права власності територіальною громадою сіл, селищ Солонянського району на спірне майно. Відповідач-1 вважає, що в частині вимог про визнання недійсним акту прийому-передачі від 27.03.2007 провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки цей акт не носить характеру акту в розумінні ст. 20 ГПК України. Підставою прийняття спірних об`єктів у власність територіальної громади району є саме рішення відповідної ради, а не акт прийому-передачі, який лише засвідчує факт передачі однією стороною та прийняття іншою стороною майна і може бути використаний в якості доказу у разі звернення будь-якої із сторін з позовом до суду та підлягатиме оцінці судом у відповідності до вимог ст. 86 ГПК України. Відповідач-1 зауважує, що ніяким чином не порушував прав та охоронюваних законом інтересів позивача і є неналежним відповідачем. Спірне майно не підлягало приватизації, а підлягало передачі до комунальної власності територіальної громади, що і було зроблено. Тому посилання позивача на Закон України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" та Закон України "Про меліорацію земель" є безпідставним та у даному випадку застосуванню не підлягають. Відповідач-1 звертає увагу на те, що позивачем до матеріалів справи не надано доказів перетворення радгоспу "Прогрес" у колгосп "Прогрес"; доказів передачі колективом фізичних осіб у власність позивача 21.04.2000 спірного майна та його входження до статутного фонду товариства; а також доказів того, що спірні меліоративні системи будувались/придбавались виключно позивачем та за його рахунок чи за рахунок його правонаступників тощо. Відповідач-1 зазначає, що спірне майно було передано на баланс колгоспу "Прогрес". Однак перебування спірного майна на балансі позивача ще не є безспірною ознакою його права власності. Таким чином, КСП "Прогрес" без законних на те підстав передало у спільну часткову власність колишніх робітників КСП "Прогрес" спірне майно, яке надалі, як стверджує позивач, в якості вкладів, передано колективом фізичних осіб у кількості 530 чол. до статутного фонду позивача. Крім того, положення п. 5.2. статуту С/г ТОВ "Прогрес" не відповідають вимогам ст. 12 Закону України "Про господарські товариства". Доказів проведення загальних зборів (зборів уповноважених) його членів з питання реорганізації/ліквідації КСП "Прогрес" позивачем не подано. Позивачем не подано доказів, які б свідчили про наявність законних підстав набуття ним права власності на спірне майно з моменту існування колгоспу "Прогрес", перереєстрації його у КСП "Прогрес" та реструктуризації у С/г ТОВ "Прогрес".

12.03.2019 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач-2 зазначає, що права власності позивача не порушувались, оскільки під час паювання земель та майна колективних сільськогосподарських підприємств меліоративні системи не паювались. Спірне майно було включено до переліку об`єктів, що підлягали безоплатній передачі у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району та знято з балансу позивача. Факт такого зняття підтверджується листом від 27.02.2007 № 27, яким позивач повідомив про неможливість провести роботи з ремонту та установки дощувальних машин на полях товариства через те, що немає з ким укласти договір оренди внутрішньогосподарських зрошувальних систем, які у 2005 були зняті з балансу С/г ТОВ "Прогрес", та прохав прискорити процес реалізації передачі зрошувальної системи колишнього колгоспу "Прогрес". У зв`язку із вказаними обставинами 27.03.2007 комісія провела обстеження та склала спірний акт приймання-передачі меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад Солонянського району. Після чого, листом від 05.03.2007 № 34 С/г ТОВ "Прогрес" підтвердило надання згоди на прийняття спірного майна на праві господарського відання. Спірне майно не підлягало приватизації, а підлягало передачі до комунальної власності територіальної громади, що і було зроблено. Надалі, рішенням Х сесії V скликання Солонянської районної ради від 29.03.2007 № 6-10/V спірне майно було прийняте у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району, а також передане за актом приймання-передачі у повне господарське відання позивача. 03.12.2007 між Солонянською районною радою та С/г ТОВ "Прогрес" укладений договір управління майном, відповідно до умов якого спірне майно було безоплатно передано позивачу в управління. 30.09.2010 комісією відповідача-2 за участю представника позивача було виконане обстеження спірного майна та складено відповідний акт, яким зафіксовано, що майно використовується за призначенням, за кошти господарства проведено ремонт меліоративних систем та капітальний ремонт дощувальних машин. Відповідач-2 вважає, що наведені обставини свідчать, що спірне майно було добровільно передано позивачем до спільної власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району. Але позивач після управління майном протягом 12 років, порушуючи зобов`язання за договором від 03.12.2007, намагається позбавити відповідача-2 права власності на вказане майно. Відповідач-2 наголошує, що оскарження акту від 27.03.2007 суперечить нормам чинного законодавства України. Крім того, відповідач-2 зауважує, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із заявленими вимогами, що є підставою для відмови у позові. Відповідач-2 стверджує, що відповідачі діяли відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим права позивача не порушені.

12.03.2019 позивач надав до суду письмові пояснення щодо обраного способу захисту порушеного права, в яких вказав, що обрав такі способи захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання правочину недійсним, оскільки право власності на спірне майно у територіальної громади виникло 27.03.2007 після складання оскаржуваного акту, і, як наслідок, визнання недійсним саме цього правочину захистить цивільні права та інтереси позивача; 2) визнання права власності, оскільки на даний час втрачено значну кількість документів, що стосуються періоду створення С/г ТОВ "Прогрес" та набуття ним права власності на майно, яке отримано за рахунок вкладів учасників, у тому числі втрачено технічну документацію на спірне майно. Крім того, право власності позивача на спірне майно оспорюється та не визнається відповідачами. Визнання права власності дозволить позивачу здійснити відповідну реєстрацію свого права власності у встановленому законом порядку.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2019 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів, у підготовчому засідання оголошено перерву до 16.04.2019.

21.03.2019 позивач подав до суду відповіді на відзиви, в яких виклав свої заперечення проти доводів відповідачів. Позивач зазначає, що комісія під час складання акту самовільно розширила перелік суб"єктів господарювання, до яких можливо застосувати механізм безоплатної передачі внутрішньогосподарської меліоративної системи шляхом включення до нього позивача, який не є правонаступником будь-яких зареєстрованих юридичних осіб, у т.ч. КСП "Прогрес". Наявність чи відсутність підпису директора позивача в акті не породжує будь-яких правових наслідків, адже рішення про безоплатну передачу майна ухвалюється виключно комісією. Право власності на спірне майно у територіальної громади виникло 27.03.2007 після складання комісією оскаржуваного акту, у зв"язку з чим його скасування відновить право власності позивача на спірне майно, яке було порушено рішенням від 29.03.2007. На думку позивача, першочергове або виключне оскарження п. 1 цього рішення не відновить його права власності. Позивач вважає, що під час вирішення спірних правовідносин у частині набуття ним права власності необхідно керуватись законодавством, що діяло станом на 14.03.1998 (отримання у спільну часткову власність спірного майна трудовим колективом КСП "Прогрес") та 21.04.2000 (отримання у власність спірного майна С/г ТОВ "Прогрес" шляхом завершення формування статутного фонду). Законодавча заборона на паювання внутрішньогосподарської меліоративної системи та обов"язкова безплатна передача до комунальної власності розповсюджується на правовідносини, що виникли після 20.02.2003 (редакція ч. 8 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство"). Позивач стверджує, що саме 14.03.1998 вперше відбулось паювання майна КСП "Прогрес", як наслідок, перша зміна власника внутрішньогосподарської меліоративної системи з КСП "Прогрес" на трудовий колектив КСП "Прогрес", який отримав її на праві спільної часткової власності громадян. Надалі, трудовий колектив КСП "Прогрес" у складі 530 колишніх членів КСП "Прогрес" вніс цю внутрішньогосподарську меліоративну систему з трудового колективу КСП "Прогрес" на С/г ТОВ "Прогрес". Таким чином, під час створення та формування статутного фонду С/г ТОВ "Прогрес" не існувало законодавчих приписів щодо обов"язкової безоплатної передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств, до комунальної власності. Акт про прийомку-передачу від 14.03.1998 є належним доказом того, що станом на 14.03.1998 спірне майно належало КСП "Прогрес" та було передане членам КСП "Прогрес" у спільну часткову власність. До того ж, оскаржуваний акт є доказом того, що 27.03.2007 спірне майно належало позивачу. Доводи відповідача-1 про те, що спірна внутрішньогосподарська меліоративна мережа нібито була передана на баланс КСП "Прогрес", і, як наслідок, йому не належала на праві власності, позивач вважає безпідставними, оскільки відповідач-1 надав документи, які не мають жодного відношення до внутрішньогосподарської меліоративної мережі зі строком введення в експлуатацію 1976, 1978 роки. Редакції статутів позивача не оскаржувались та у судовому порядку незаконними не визнавались, а тому є чинними і такими, що відповідають вимогам законодавства. Складення акту від 14.03.1998 не може трактуватись як реорганізація або ліквідація КСП "Прогрес". Право власності на спірне майно у територіальної громади виникло 27.03.2007, тобто після складання оскаржуваного акту, у зв"язку з чим саме після позбавлення позивача права власності було укладено договір управління майном від 03.12.2007, який не створює правових підстав для підтвердження законності або незаконності рішення комісії від 29.03.2007. Крім того, позивач просить суд поновити строк позовної давності.

10.04.2019 відповідач-1 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують правомірність набуття ним права власності на спірне майно. Акт від 14.03.1998, на який позивач посилається як на підставу придбання у власність спірного майна, за своїми ознаками не є правочином і до таких актів не відноситься, оскільки лише засвідчує факт передачі однією стороною та прийняття іншою стороню певного майна і не містить ознак самостійного волевиявлення осіб чи наміру набути, змінити або припинити цивільні права та обов"язки. Спірне майно на законних підставах, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1253 від 13.08.2003, було передане у спільну комунальну власність територіальних громад Солонянського району.

11.04.2019 відповідач-2 подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що позивач не набув права власності на спірне майно на підставі акту про прийомку-передачу від 14.03.1998 та шляхом завершення формування статутного фонду 21.04.2000.

У підготовчому засіданні 16.04.2019 оголошено перерву до 02.05.2019.

02.05.2019 позивачем подано клопотання про подання доказів, а саме: копій договору про спільне володіння, користування і розпорядження майном, що знаходиться у спільній частковій власності від 28.02.1998, з Додатками № 1, 2, 3. Також позивачем подано заяву про неможливість подання доказів, відповідно до якої повідомив суд, що ним зроблено адвокатські запити щодо реєстраційних та архівних справ КСП "Прогрес" та СТОВ "Прогрес" до Солонянської районної державної адміністрації (Сектор державної реєстрації), Солонянської районної державної адміністрації (Архівний сектор), Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області, однак станом на 02.05.2019 відповіді на адвокатські запити не отримано.

Ухвалою господарського суду від 02.05.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 27.05.2019.

У засіданнях 27.05.2019 та 11.06.2019 оголошено перерву до 11.06.2019 і до 19.06.2019 відповідно.

19.06.2019 позивач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про перерву у судовому засіданні від 11.06.2019.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

У судовому засіданні 19.06.2019 представники відповідачів просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзивах на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.1998 зборами уповноважених створено Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (С/г ТОВ "Прогрес", позивач), у зв`язку з чим 04.04.1998 в Солонянській державній адміністрації Дніпропетровської області проведено реєстрацію статуту товариства (реєстраційний № 134-р від 04.04.1998).

Відповідно до п. 1.1. статуту С/г ТОВ "Прогрес" засновниками товариства були Закрите акціонерне товариство "Приват-Сервіс" та колектив КСП "Прогрес" (згідно списку в установчому договорі).

Пунктом 5.2. статуту С/г ТОВ "Прогрес" передбачено, що товариство є власником, зокрема майна, а також землі, переданих йому учасниками у користування.

Згідно п. 5.5. статуту С/г ТОВ "Прогрес" джерелами формування майна товариства є, серед іншого, вклади учасників.

Відповідно до п. 8.1. статуту С/г ТОВ "Прогрес" для забезпечення діяльності товариства в ньому створюється статутний фонд у розмірі 10 млн. грн. Товариство має право змінювати/збільшувати або зменшувати/розмір статутного фонду.

14.03.1998 між головою КСП "Прогрес" Солонянського району Дніпропетровської області Кравченком І.А., на підставі рішення загальних зборів від 28.02.1998 протокол №1, та уповноваженим Збитюком Я.А . , на підставі договору про спільне володіння та користування майном, що належить громадянам на праві спільної часткової власності від 28.02.1998, складено акт про прийомку-передачу.

Згідно цього акту представник КСП "Прогрес" Кравченко І.А. передав зі складу колективного сільськогосподарського підприємства, а уповноважений Збитюк Я.А. прийняв у спільну часткову власність громадян майно на загальну суму - 4 245 682 грн.

Серед іншого майна також передано:

Спорудження:

п. 52 «Орошаемый участок» - 780 га, вартістю 122 195 грн.;

п. 53 «Орошение» - 1056 га, вартістю 1 929 381 грн.;

Силові машини:

п. 111 «Дожд.маш. ДДА_100» - 1 шт., вартістю 1 000 грн.;

п. 112 «Дожд.маш. ДДАм100» - 1 шт., вартістю 1 500 грн.;

п. 113 «Дожд.маш. ДФ_120» - 11 шт., вартістю 106 362 грн.;

п. 114 «Дожд.маш. Фрегат» - 4 шт., вартістю 55 292 грн.

15.04.2000 на зборах засновників ухвалено рішення про внесення змін і доповнень до статуту С/г ТОВ "Прогрес", які зареєстровані в Солонянській райдержадміністрації (реєстраційна справа №04052382-Ю-0010514).

У вказаних змінах і доповненнях зазначено, що засновниками Товариства є колектив фізичних осіб у кількості 530 чол., відповідно до установчого договору від 19.03.1998, які є правонаступниками боргів і обов`язків колишнього КСП "Прогрес".

Крім того, виведено зі складу засновників ЗАТ "Приват-Сервіс", за невиконання договірних обов`язків з виконання статутного фонду відповідно до ст. 52 Закону України "Про господарські товариства".

Також, у п. 8.1. статуту С/г ТОВ "Прогрес" замінено "Статутний фонд в розмірі 10 млн. грн." на "Статутний фонд в розмірі 4 245 682 гривень, який внесли фізичні особи - 530 чол.".

Позивач вважає, що 21.04.2000, тобто після формування статутного фонду у розмірі 4 245 682 грн., він отримав у власність майно, що передане йому колективом фізичних осіб у кількості 530 чол. в якості внесків до статутного фонду, і як наслідок набув право власності на спорудження «Орошаемый участок - 780 га» та «Орошение - 1056 га» (меліоративна мережа), а також силові машини: «Дожд.маш. ДДА 100 - 1 шт.», «Дожд.маш. ДДАм100 - 1 шт.», «Дожд.маш. ДФ 120 - 11 шт.», «Дожд.маш. Фрегат - 4 шт.» (дощувальні машини).

Розпорядженням голови Солонянської районної державної адміністрації від 26.02.2007 №115-р-07 поновлено діяльність комісії з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем.

На виконання цього розпорядження, 27.03.2007 комісія з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем провела обстеження внутрішньогосподарської меліоративної мережі С/г ТОВ "Прогрес" та склала відповідний акт приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району (далі - Акт).

Відповідно до вказаного Акту об`єктом обстеження є внутрішньогосподарські трубопроводи довжиною 35,3 км, а також дощувальні машини "Фрегат" - 4 шт., "Дніпро" - 3 шт. та опорні візки - 43 шт.

Комісією встановлено, що балансова вартість меліоративної мережі складає 684 820 грн., а дощувальної техніки - 205 156 грн.

Надалі, комісією розроблено пропозиції про передачу внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району.

Враховуючи вказані пропозиції, 29.03.2007 Солонянською районною радою на X сесії V скликання прийнято рішення "Про передачу об`єктів внутрішньогосподарської меліоративної системи у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району" (далі - Рішення).

У пункті 1 вказаного Рішення зазначено, що прийнято у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району внутрішньогосподарську меліоративну систему на території Микільської-на-Дніпрі сільської ради у кількості 35,3 км та дощувальні машини "Фрегат" - 4 шт., "Дніпро" - 3 шт. та опорні візки - 43 шт.

Позивач зазначає, що 27.03.2007, вже після того як він отримав у власність майно, що передане йому колективом фізичних осіб колишніх членів КСП "Прогрес", комісією з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем шляхом складення вказаного Акту фактично позбавлено позивача права власності на внутрішньогосподарську меліоративну систему у кількості 35,3 км та дощувальні машини «Фрегат» - 4 шт., «Дніпро» - 3 шт. та опорні візки - 43 шт.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із ст. 35 Закону України "Про власність" об`єктами права комунальної власності є майно, що забезпечує діяльність відповідних Рад і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об`єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров`я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт; системи зв`язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території. У комунальній власності перебуває також майно, передане у власність області, району чи іншої адміністративно-територіальної одиниці іншими суб`єктами права власності.

Частиною 8 статті 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" (у редакції станом на 27.03.2007) передбачено, що об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1253 від 13.08.2003, (далі - Порядок) цей Порядок визначає механізм безоплатної передачі у комунальну власність об`єктів соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарських меліоративних систем колективних сільськогосподарських підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств - правонаступників (далі - об`єкти). Об`єктами передачі згідно з цим Порядком є і внутрішньогосподарські меліоративні системи - внутрішньогосподарська меліоративна мережа з об`єктами інженерної інфраструктури, що не підлягали паюванню в процесі реформування колективних сільськогосподарських підприємств.

Згідно з п. 3 Порядку рішення про передачу об`єктів соціальної сфери та житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, приймається відповідною сільською, селищною, міською радою, а внутрішньогосподарської меліоративної системи, які передаються у спільну власність територіальних громад, - районною, якщо об`єкт знаходиться в межах території району, або обласною радою, якщо об`єкт знаходиться в межах території двох і більше районів.

Відповідно до п. 5 Порядку передача здійснюється за рішенням комісії з питань передачі об`єктів у комунальну власність (далі - комісія). Утворює комісію і призначає її голову виконавчий орган відповідної сільської, селищної, міської ради, а стосовно передачі внутрішньогосподарських меліоративних систем - відповідно районна або обласна державна адміністрація. Технічний стан об`єкта визначає комісія на підставі обстеження, а у разі потреби - і висновків експерта, яка встановлює відповідність фізичного зносу даним бухгалтерського обліку. Вартість об`єктів визначається за їх балансовою вартістю, а об`єктів незавершеного будівництва - відповідно до законодавства з питань оцінки об`єктів приватизації.

За п. 7 Порядку передача оформляється актом приймання-передачі за формою згідно з додатком до цього Порядку. Акт складається у чотирьох примірниках та підписується головою і членами комісії. Право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі.

Згідно п. 9 Порядку орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня підписання акта приймання-передачі повідомляє про приймання-передачу об`єктів органи державної статистики, державної податкової служби, фінансові органи. У цей же строк орган місцевого самоврядування зобов`язаний закріпити своїм рішенням зазначені об`єкти за відповідним підприємством (організацією) на праві повного господарського відання (оперативного управління).

Відповідно до п. 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України № 62 від 14.03.2001, майно, що не підлягає паюванню, зокрема, яке неможливо виділити у натурі в рахунок майнових паїв та поділити його без ушкодження, а саме: дороги, капітальні вкладення на поліпшення земель (меліоративні, осушувальні, іригаційні та інші мережі), гідротехнічні споруди, ставки, багаторічні насадження, лісосмуги, а також об`єкти, які знаходяться в загальному користуванні, передаються на баланс підприємствам-правонаступникам. Окремі об`єкти зі складу майна, яке не підлягає паюванню, можуть бути передані на баланс органу місцевого самоврядування за його згодою. Підприємства-правонаступники (користувачі майна) ліквідованих або реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств несуть відповідальність за збереження об`єктів інженерної інфраструктури меліоративної мережі колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, їх технологічну цілісність і використання у межах своїх землекористувань (землеволодінь) до передачі цих об`єктів у комунальну власність.

Розпорядженням голови Солонянської районної державної адміністрації від 26.02.2007 №115-р-07 "Про поновлення складу комісії з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем" поновлено діяльність комісії з питань безоплатної передачі у комунальну власність внутрішньогосподарських меліоративних систем (далі - комісія).

27.03.2007 комісія провела обстеження внутрішньогосподарської меліоративної мережі та дощувальної техніки і склала акт приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району.

Як вбачається з цього акту, приймання-передача спірного майна здійснювалась комісією за участю директора С/г ТОВ "Прогрес" Садалюка С.В., який засвідчив акт власним підписом.

Отже приймання - передача вказаних вище меліоративних об`єктів та дощувальних машин здійснена за згодою сторін та з урахуванням положень п. 3 Порядку.

Факт зняття з балансу С/г ТОВ "Прогрес" внутрішньогосподарської меліоративної системи та дощувальної техніки підтверджується листом від 27.02.2007 № 27, яким позивач повідомив про неможливість провести роботи з ремонту та установки дощувальних машин на полях товариства через те, що немає з ким укласти договір оренди внутрішньогосподарських зрошувальних систем, які у 2005 були зняті з балансу С/г ТОВ "Прогрес", та прохав прискорити процес реалізації передачі зрошувальної системи колишнього колгоспу "Прогрес".

Листом від 05.03.2007 № 34 С/г ТОВ "Прогрес" підтвердило надання згоди на прийняття спірного майна на праві господарського відання.

Рішенням Х сесії V скликання Солонянської районної ради Дніпропетровської області "Про передачу об"єктів внутрішньогосподарської меліоративної системи у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району" від 29.03.2007 № 6-10/V, на підставі пропозиції комісії, відповідно до Указу Президента України "Про заходи щодо розвитку зрошувального землеробства в Україні" від 03.03.2006 № 187, припису прокурора району № 184 від 23.02.2007 та п. 3 Порядку, керуючись п. 20 ч. 1 ст. 43, ч.ч. 4, 5 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", внутрішньогосподарська меліоративна система у кількості 35,3 км та дощувальні машини "Фрегат" - 4 шт., ДФ-120 "Дніпро" - 3 шт. і опорні візки дощувальних машин ДФ-120 "Дніпро" - 43 шт. на території Микільської-на-Дніпрі сільської ради прийнята у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району, згідно акту приймання-передачі.

Цим же рішенням вказана внутрішньогосподарська меліоративна система та дощувальна техніка, згідно з актом прийому-передачі, передана у повне господарське відання СГ ТОВ "Прогрес".

З наведеного вбачається, що спірне майно підлягало передачі до комунальної власності територіальної громади, що і було зроблено.

Вказане рішення сесії Солонянської райради є чинним та є законною підставою набуття права власності територіальних громад сіл, селищ Солонянського району на спірну внутрішньогосподарську меліоративну систему та дощувальну техніку.

Згідно із інформаційною довідкою відділу агропромислового розвитку Солонянської районної державної адміністрації до 31.12.1994 значився колгосп "Прогрес", а з 01.01.1995 змінено назву на КСП "Прогрес".

Відповідно до розпорядження голови районної ради народних депутатів від 27.02.1995 №105-р "Про державну перереєстрацію колгоспу "Прогрес" в колективне сільськогосподарське підприємство "Прогрес", колгосп "Прогрес" перереєстровано в КСП "Прогрес", яке є правонаступником обов"язків і прав колгоспу.

Враховуючи викладене, не підлягають застосуванню положення ст. 26 Закону України "Про меліорацію земель", на які посилається позивач, оскільки приватизація майна (в тому числі і меліоративних фондів) КСП "Прогрес" не проводилась.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Право власності підприємства охороняється законом. Належне йому майно може бути передано державним, кооперативним та іншим підприємствам, організаціям і громадянам за рішенням загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених.

Позивачем не надано до суду відповідного рішення загальних зборів членів підприємства або зборів уповноважених КСП "Прогрес" щодо передачі спірного майна зі складу КСП "Прогрес" у спільну часткову власність громадян.

Посилання позивача на акт про прийомку-передачу зі складу КСП "Прогрес" у спільну часткову власність громадян від 14.03.1998, як на підставу придбання у власність спірного майна, за своїми ознаками не є правочином, оскільки лише засвідчує факт передачі однією стороною та прийняття іншою стороною певного майна та не містить ознак самостійного волевиявлення осіб чи наміру набути, змінити чи припинити цивільні права та обов`язки.

Як вбачається з наказу Ради агропромислового комплексу Дніпропетровської області від 02.10.1990 № 85 "Об утверджении актов государственных комиссий", зрошувальна мережа з поливною технікою на площі 757,5 га передані на баланс колгоспу "Прогрес".

Згідно з п. 2 наказу Ради агропромислового комплексу Дніпропетровської області від 02.10.1991 № 52 "Об утверждении актов государственных комиссий" зрошувальна мережа з поливною технікою та спорудами на площі 92,8 га, реконструкцію зрошувальної мережі на площі 310,2 га, передані на баланс колгоспу "Прогрес".

Перебування спірного майна на балансі позивача ще не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації) (постанова Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 12.06.2007).

Враховуючи викладене, КСП "Прогрес" безпідставно передало у спільну часткову власність колишніх робітників КСП "Прогрес" спірну меліоративну мережу та дощувальні машини, які у подальшому, як стверджує позивач, в якості вкладів, передані колективом фізичних осіб у кількості 530 чол. до статутного фонду позивача.

До позову не долучено й документів, які б підтверджували, що спірне майно будувалось/придбавалось виключно позивачем та за його рахунок і, відповідно, що вказане майно є виключною власністю позивача як створені ним об`єкти.

Посилання позивача на п. 5.2. статуту С/г ТОВ "Прогрес", як на підставу отримання у власність спірного майна, не можна вважати такими, що відповідають вимогам ст. 12 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції, що діяла на момент державної реєстрації статуту позивача), відповідно до положень якої товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками у власність, а не у користування.

Статтею 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" встановлено, що ліквідація та реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду чи арбітражного суду.

Однак, доказів проведення загальних зборів (зборів уповноважених) його членів з питання реорганізації/ліквідації КСП "Прогрес" до позову не додано.

Доводи позивача про те, що він не є правонаступником будь-яких зареєстрованих юридичних осіб, у т.ч. КСП "Прогрес", суд вважає безпідставними, оскільки згідно змін та доповнень № 9 до статуту С/г ТОВ "Прогрес", затверджених рішенням загальних зборів 26.07.2005, С/г ТОВ "Прогрес" є правонаступником боргів і обов`язків КСП "Прогрес". Крім того, згідно статуту С/г ТОВ "Прогрес", в редакції, затвердженій загальними зборами учасників 23.02.2016, С/г ТОВ "Прогрес" є єдиним і повним правонаступником всього майна, активів і пасивів, і зобов`язань до дебіторів та перед кредиторами КСП "Прогрес".

Не заслуговують на увагу і твердження позивача про те, що станом на 27.03.2007 - час складання оспорюваного акту приймання-передачі, С/г ТОВ "Прогрес" не здійснювало реорганізацію товариства, тому до спірних правовідносин не може бути застосована ч. 8 ст. 31 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство", оскільки вказаною частиною стаття 31 Закону була доповнена 20.02.2003, тобто вже після завершення процедури формування статутного фонду.

Такі висновки позивача не ґрунтуються на нормах закону, оскільки до позову не долучено доказів на підтвердження правомірності набуття ним права власності на спірне майно.

Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" від 20.02.2003 статтю 31 доповнено частиною 8 такого змісту: об`єкти соціальної сфери, житлового фонду, у тому числі незавершеного будівництва, а також внутрішньогосподарські меліоративні системи підприємств, що не підлягали паюванню в процесі реорганізації цих підприємств та передані на баланс підприємств-правонаступників, підлягають безоплатній передачі до комунальної власності в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення Х сесії V скликання Солонянської районної ради Дніпропетровської області "Про передачу об"єктів внутрішньогосподарської меліоративної системи у спільну власність територіальних громад сіл, селищ району" № 6-10/V прийнято 29.03.2007, тобто після набрання чинності змін у цьому Законі, отже його дія розповсюджується і на вказане рішення, яке було прийняте відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності набуття ним права власності на спірне майно, у зв"язку з чим позовні вимоги в частині визнання за позивачем права власності на внутрішньогосподарську меліоративну мережу у кількості 35,3 км (строк введення в експлуатацію 1976, 1978 роки) та дощувальну техніку: "Фрегат" - 4 шт., "Дніпро" - 3 шт. та опорні візки - 43 шт. не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним акту приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району від 27.03.2007, що складений комісією з питань передачі об`єктів у комунальну власність Солонянської районної державної адміністрації, суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Оскаржуваний акт приймання-передачі від 27.03.2007 не має ознак правочину в розумінні ст. 202 Цивільного кодексу України, а тому не може бути предметом позову у справі, оскільки предметом позову не можуть бути обставини, які виступають доказами у справі, зокрема визнання недійсним акту приймання-передачі, адже такий акт підтверджує наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову, та підлягатиме оцінці судом у відповідності до вимог ст. 86 ГПК України.

Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 11.04.2018 у справі № 910/12827/17, від 22.05.2018 у справі № 910/12258/17, від 11.06.2018 у справі № 916/613/17.

Підставою прийняття спірних об`єктів у власність територіальної громади району є саме рішення відповідної ради, а не акт прийому-передачі.

Окрім викладеного, суд зазначає, що спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу.

Однак у даному випадку не вбачається, яким чином задоволення позову про визнання недійсним акту може відновити права або законні інтереси позивача.

За таких обставин, в частині позовних вимог про визнання недійсним акту приймання-передачі внутрішньогосподарської меліоративної мережі у спільну власність територіальних громад району від 27.03.2007, що складений комісією з питань передачі об`єктів у комунальну власність Солонянської районної державної адміністрації, суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо заяви відповідача-2 про застосування позовної давності до вимог позивача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

З огляду на вказані норми Цивільного кодексу України, обставини щодо пропуску строку позовної давності не досліджуються судом, оскільки позов не підлягає задоволенню з підстав його необґрунтованості.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 01.07.2019