РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.06.2019Справа № 910/4840/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський м`ясокомбінат»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івентум Київська Ф.І.Л.І.Я»

про стягнення 49 002,97 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирський м`ясокомбінат» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Івентум Київська Ф.І.Л.І.Я» про стягнення 49 002,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки № 293 від 25.11.2018 в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.04.2019 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

02.05.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків, відповідно до якої, позивачем усунуто недоліки, зазначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 16.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4840/19. Приймаючи до уваги клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.05.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отримана відповідачем 10.05.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 953.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житомирський м`ясокомбінат» (далі - постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Івентум Київська Ф.І.Л.І.Я» (далі - покупець, відповідач) укладено Договір поставки № 299 (далі - Договір), за умовами якого, постачальник зобов`язується передати у встановлені Договором строки м`яса великої рогатої худоби 9ВРХ), свиней, коней, м`ясні полу фабрикати, м`ясна сировина, ковбасні вироби, а також розсильні сири, сир твердий та продукт сирний, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму за умовами цього Договору.

Поставка товару здійснюється окремими партіями. Згідно видаткових (товарно-транспортних) накладних. Положення Договору розповсюджується на всі поставки товару здійснені в період його дії, незалежно від того чи має накладна. Згідно якої передано (поставлено) товар покупцю, посилання на цей Договір (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах EXW Франко-склад (згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року). Отримання товару зі складу постачальника, що розташований за адресою: Україна, 10025, м. Житомир, вул. С.Параджанова, 127, або, за окремими погодженням сторін, - на умовах DDP (згідно правил Інкотермс в редакції 2010 року), автомобільним транспортом постачальника (перевізника). Місце призначення зазначається покупцем у замовленні на поставку товару - склад, магазин або інша торгівельна точка покупця.

Згідно з п. 2.12 Договору остаточна кількість, асортимент, ціна та вартість кожної партії поставленого товару визначається у видатковій (товарно-транспортній) накладній постачальника, згідно якої товар був фактично переданий покупцю і яка є підставою для його оплати. Факт прийняття товару покупцем від постачальника, що підтверджується належно оформленими накладними, означає згоду із ціною, якістю, кількістю та асортиментом поставленого товару.

У відповідності до п. 3.2 Договору за попередньою домовленістю сторін цього Договору оплата за товар може здійснюватись шляхом передплати за товар або з відстрочкою платежу, але не пізніше строку зазначеного в накладній. Якщо термін оплати за товар не вказано в накладній, розрахунок за товар здійснюється покупцем у строк, що складає не більш ніж 14 календарних днів за ковбасні вироби з моменту отримання товару та 14 календарних днів за м`ясо та іншу м`ясну продукцію (м`ясні полу фабрикати, м`ясна сировина тощо) з моменту отримання товару.

За умовами п. 3.3 Договору розрахунки здійснюються на умовах 100% попередньо оплати (строк оплати - не пізніше дня отримання товару), якщо у п. 3.2 цього Договору не визначений строк відстрочки платежу (стоїть прочерк). Крім того, постачальник має право застосовувати оперативно-господарську санкцію до покупця у вигляді переведення його на попередню оплату товару у випадку наявності у покупця заборгованості за раніше поставлений товар. Постачальник має право застосовувати до покупця додаткову оперативно-господарську санкцію у вигляді відстрочення поставки товару до повного погашення заборгованості за раніше поставлений товар.

Даний Договір набирає чинності з моменту (дати) підписання його сторонами і діє до 31.12.2019, а по грошовим зобов`язанням - до повного їх виконання. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору і до моменту фактичного виконання зобов`язань за цим Договором (п. 6.1 Договору).

Як зазначає позивач, ТОВ «Житомирський м`ясокомбінат» здійснило поставку ТОВ «Івентум Київська Ф.І.Л.І.Я» товару на загальну суму 56 093,99 грн., однак відповідач не виконав свої договірні зобов`язання в частині здійснення оплати за поставлений за договором товар у повному обсязі, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 41 987,55 грн.

Також, у зв`язку з порушенням строків оплати за отриманий за Договором товар, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 3 159,58 грн., 3% на місяць в розмірі 3 159,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 696,26 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Поряд з цим, стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що позивачем було здійснено поставку відповідачу товару на загальну суму 56 093,99 грн. згідно видаткових накладних № Ж-00161120 від 18.12.2018 на суму 18 716,18 грн., № Ж-00163855 від 24.12.2018 на суму 8 420,06 грн., № Ж-00166472 від 28.12.2018 на суму 9 606,30 грн., № Ж-00167879 від 31.12.2018 на суму 1 605,85 грн., № Ж-00167254 від 31.12.2018 на суму 9 277,08 грн., № Ж-0162956 від 21.12.2018 на суму 8 468,52 грн., які підписані сторонами без заперечень та зауважень.

Відповідно до статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У відповідності до п. 3.2 Договору за попередньою домовленістю сторін цього Договору оплата за товар може здійснюватись шляхом передплати за товар або з відстрочкою платежу, але не пізніше строку зазначеного в накладній. Якщо термін оплати за товар не вказано в накладній, розрахунок за товар здійснюється покупцем у строк, що складає не більш ніж 14 календарних днів за ковбасні вироби з моменту отримання товару та 14 календарних днів за м`ясо та іншу м`ясну продукцію (м`ясні полу фабрикати, м`ясна сировина тощо) з моменту отримання товару.

За умовами п. 3.3 Договору розрахунки здійснюються на умовах 100% попередньо оплати (строк оплати - не пізніше дня отримання товару), якщо у п. 3.2 цього Договору не визначений строк відстрочки платежу (стоїть прочерк). Крім того, постачальник має право застосовувати оперативно-господарську санкцію до покупця у вигляді переведення його на попередню оплату товару у випадку наявності у покупця заборгованості за раніше поставлений товар. Постачальник має право застосовувати до покупця додаткову оперативно-господарську санкцію у вигляді відстрочення поставки товару до повного погашення заборгованості за раніше поставлений товар.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи видаткових накладних, позивачем поставлено відповідачу м`ясо та іншу м`ясну продукцію, а також ковбаси, а отже розрахунки за отриманий товар мли бути здійсненні відповідачем у строк 14 календарних днів з моменту отримання товару.

Однак, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідачем оплачено отриману продукцію частково, а саме сплачено 04.01.2019 - 406,44 грн., 08.01.2019 - 8 700,00 грн., 01.02.2019 - 2 000,00 грн., 19.02.2019 - 1 000,00 грн., 12.03.2019 - 1 000,00 грн., 18.03.2019 - 1 000,00 грн.

Таким чином, неоплаченим залишається товар на суму 41 987,55 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження оплати поставленого товару у повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу узгодженого товару та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманого товару підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 41 987,55 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 3 159,58 грн., відсотки за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 159,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 696,26 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що при простроченні строків виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором, покупець несе відповідальність передбачену ст. 536 та ст. 625 ЦК України і зобов`язується сплатити постачальнику суму основного боргу з урахуванням встановленого за весь час прострочення індексу інфляції, а також проценти у розмірі три відсотки в місяць від суми заборгованості за весь час прострочення, за користування чужими грошовими коштами.

Здійснивши перерахунок заявленого до стягнення розміру пені, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 3 159,58 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Договором купівлі-продажу може бути передбачений обов`язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За наведених правових норм, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, суд дійшов висновку про їх відповідність обставинами справи та арифметичну вірність.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати в розмірі 696,26 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність порушень строків оплати за отриманий товар та відсутність підстав для застосування відповідальності за таке порушення.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Івентум Київська Ф.І.Л.І.Я» (01014, м. Київ, вулиця Звіринецька, будинок 63; ідентифікаційний код: 41449935) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирський м`ясокомбінат» (10025, Житомирська обл., місто Житомир, вулиця Сергія Параджанова, будинок 127; ідентифікаційний код: 32122069) заборгованість в розмірі 41 987 (сорок одна тисяча дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 55 коп., пеню в розмірі 3 159 (три тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 58 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 159 (три тисячі сто п`ятдесят дев`ять) грн. 58 коп., інфляційні втрати в розмірі 696 (шістсот дев`яносто шість) грн. 26 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 26.06.2019

Суддя О.А. Грєхова