ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2019 р. м. Київ Справа № 910/4591/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карапуз» (03680, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 53; )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г; )

про стягнення 137195,46 грн.

Суддя Наріжний С.Ю.

За участю секретаря Ющенко А.В.

Без виклику представників сторін.

ВСТАНОВИВ:

до господарського суду м. Києва звернулось ТОВ «Карапуз» з позовною заявою від 03.04.2019 № 40/19 до ТОВ «Астерс Груп» про стягнення 137195,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що Відповідачем було неналежним чином виконано умови Договору поставки від 01.04.2016 № 11033075 щодо своєчасної оплати поставленого товару, у зв`язку з чим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 115468,82 грн основного боргу, 15691,58 грн пені, 1366,31 грн 3% річних та 4668,75 грн інфляційних нарахувань. Позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного провадження.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 15.04.2019 позовну заяву направлено за підсудністю до господарського суду Київської області у зв`язку з тим, що місцезнаходженням Відповідача є: 08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2019 відкрито провадження у справі № 910/4591/19, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк ТОВ «Астерс Груп» на подання відзиву на позовну заяву ТОВ «Карапуз» - протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали про відкриття провадження; встановлено строк ТОВ «Карапуз» на подачу відповіді на відзив - протягом 7 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання).

27.05.2019 до суду надійшов відзив Відповідача від 22.05.2019 б/№ (вх. № 10567/19) на позовну заяву. Згідно відзиву Відповідач повністю заперечив проти позовних вимог, оскільки надані Позивачем видаткові накладні оформлені неналежним чином. Також Відповідачем вказано на помилку Позивача при здійсненні розрахунку 3% річних.

Крім цього, 19.06.2019 до суду надійшла відповідь Позивача б/№, б/дати (вх. № 12132/19) на відзив Відповідача. Позивач у відповіді на відзив погодився з позицією Відповідача щодо допущеної помилки при розрахунку 3% річних та зменшив розмір заявлених вимог щодо 3% річних на 13,11 грн, з 1366,31 грн до 1353,20 грн. В іншій частині позов підтримав повністю.

Перевіривши строки направлення відзиву на позов і відповіді на відзив суду та сторонам, судом встановлено, що сторони використали надані їм права згідно ст. 165, 166, 251 ГПК України в межах строків, визначених ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2019, отже розгляд справи здійснюється судом згідно матеріалів позовної заяви, відзиву на позов та відповіді на відзив.

Судом встановлено, що сторонами справи не подавалися до суду заяви в порядку ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Детально розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши подані докази, судом встановлено наступне.

01.04.2016 між ТОВ «Карапуз» (постачальник, Позивач у справі) та ТОВ «Астерс Груп» (покупець, Відповідач у справі) укладено договір № 1І033075 (надалі: «Договір»), відповідно до умов якого (п. 1.1.) постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, та у відповідності з замовленням покупця, поставити товар, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Відповідно до п. 3.1. Договору, товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінами в строк, зазначений в замовленні.

Згідно з п. 3.4. Договору, пунктом поставки товару за цим договором є склад покупця, адреса якого вказана в замовленні. Поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця.

Пунктом 3.6. Договору передбачено, що постачальник при поставці відповідної партії товару передає покупцю наступну супровідну документацію:

- накладні, в яких повинно бути чітко зазначено кількість відвантаженого товару, ціна за одиницю товару без ПДВ, вартість без ПДВ, сума ПДВ, загальна вартість з ПДВ, а також номер податкової накладної, сформованої під дану поставку;

- товарно-транспортні накладні;

- належним чином засвідчені копії посвідчення якості, ветеринарних свідоцтв чи довідок (для товарів тваринного походження), сертифікатів відповідності, в разі необхідності сертифікат про визнання іноземного сертифікату, гігієнічні висновки (для товарів, що не підлягають обов`язковій сертифікації), інструкції з використання, гарантійні сертифікати, технічні паспорти тощо, що вимагається відповідно до законодавства України для оптової чи роздрібної торгівлі;

- погоджений з покупцем примірник замовлення.

Відповідно до п. 3.7.1. Договору, у випадку, якщо товар не виходить на необхідний рівень продажу у роздрібній мережі покупця для вказаної категорії товару, або, якщо товар не був реалізований на протязі строку його придатності, або товар виявився неякісним при тестуванні, покупець направляє на адресу уповноваженого представника постачальника повідомлення про обсяг та причини повернення товару, а також перелік торгівельних точок, з яких постачальник зобов`язаний протягом 5 календарних днів з моменту одержання повідомлення від покупця вивезти такий товар.

Згідно з п. 3.7.2. Договору, покупець оформлює повернення товарів за допомогою накладної на повернення товарів.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що постачальник зобов`язується за власний рахунок організовувати та проводити заходи по стимулюванню збуту товарів в мережі магазинів «Фуршет» в порядку, встановленому сторонами окремими договорами.

Відповідно до п. 5.1. Договору, перехід права власності на товар від постачальника до покупця здійснюється в момент приймання-передачі товару на складі покупця.

Згідно з п. 7.1. Договору, покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації та підтвердженими у накладних.

Пунктом 7.8. Договору передбачено, що загальна сума цього договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару.

Відповідно до п. 7.9. Договору, оплата за товар здійснюється щосереди в українській національній валюті - гривні в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника через 90 дні (ів) з моменту приймання-передачі товару та підписання накладної про прийняття товару. У випадку, якщо день оплати (середа) випадає на вихідний або святковий день, то оплати здійснюються найближчої середи, яка є робочим днем. При цьому сторони домовились про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн з кожного магазину.

Згідно з п. 7.10. Договору, покупець має право затримати розрахунки з постачальником: при несвоєчасній оплаті постачальником товарів, робіт, послуг по іншим договорам, укладеним між постачальником та покупцем; у випадку ненадання/надання неналежно оформленої супровідної документації, передбаченої п. 3.6. договору - до моменту надання в повному обсязі належно оформленої супровідної документації; у випадку невиконання/неналежного виконання пунктів 7.12., 7.13. (із підпунктами) або 7.14. (із підпунктами) цього Договору.

Пунктом 7.11. Договору передбачено, що зобов`язання покупця по оплаті товару вважається виконаним з моменту списання коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до п. 7.12. Договору, не пізніше кожного 08 числа місяця уповноважений представник постачальника зобов`язаний отримати документи в офісі покупця (за адресою м. Київ, вул. Сосюри 6).

Згідно з п. 7.13. Договору, не рідше ніж кожні три місяці, з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати акти звірки взаєморозрахунків. Акти звірки взаєморозрахунків по цьому договору підписуються не пізніше кожного 30 числа першого місяця наступного кварталу.

У відповідності до п. 7.14. Договору, кожний місяць, з моменту укладення цього договору, сторони зобов`язані підписувати всі первинні та інші документи. Первинні та інші документи по цьому договорі підписуються не пізніше 10 числа наступного місяця.

Згідно з п. 10.1. Договору, даний договір набирає силу з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017.

Додатковою угодою від 31.03.2018 б/№ до Договору, сторонами змінено п. 10.1. Договору, зокрема викладено його в новій редакції: «Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення їх печатками і діє до 30.04.2018 включно. Термін дії цього Договору автоматично продовжується на кожний наступний календарний місяць у випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу про відмову від подальшої участі в цьому Договорі, але не пізніше, ніж за 7 (сім) календарних днів до закінчення терміну дії цього Договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами, окрім вищевказаного договору № 1І033075 від 01.04.2016, було також укладено договір № РП 1І031947 про надання рекламних послуг від 01.12.2015.

Відповідно до зазначеного договору про надання рекламних послуг ТОВ «Астерс Груп» (виконавець) бере на себе зобов`язання надати ТОВ «Карапуз» (замовник) рекламні послуги, перелік яких визначатиметься у додатках до цього договору, в порядку і на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти такі послуги та оплатити їх.

Пунктом 3.4. договору про надання рекламних послуг встановлено, що розрахунки між сторонами можуть здійснюватись шляхом зарахування зустрічних вимог. Залік зустрічних вимог проводиться виконавцем без підписання сторонами додаткових документів (актів, протоколів тощо). При цьому зарахування зустрічних вимог може здійснюватись за заявою однієї із сторін.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору № 1І033075 від 01.04.2016 ним здійснювались поставки товару Відповідачу та між сторонами 16.03.2018 складено Акт перевірки розрахунків станом на 28.02.2018, згідно якого загальний залишок заборгованості Відповідача на 28.02.2018 перед Позивачем складав 165115,52 грн. Даний Акт підписано та скріплено печатками сторін.

В подальшому Позивачем було поставлено Відповідачу товар згідно умов Договору на загальну суму 135545,39 грн, що підтверджується видатковими накладними: № 0318/52 від 09.03.2018 на суму 5497,82 грн, № 0318/185 від 30.03.2018 на суму 4892,50 грн, № 0418/139 від 27.04.2018 на суму 6233,62 грн, № 0518/69 від 11.05.2018 на суму 4775,23 грн, № 0518/142 від 25.05.2018 на суму 4846,25 грн, № 0618/20 від 08.06.2018 на суму 13774,56 грн, № 0618/116 від 22.06.2018 на суму 37828,78 грн, № 0718/80 від 13.07.2018 на суму 5771,09 грн, № 0718/102 від 20.07.2018 на суму 8850,82 грн, № 0818/69 від 10.08.2018 на суму 8647,87 грн, № 0918/90 від 17.09.2018 на суму 6252,72 грн, № 1018/136 від 19.10.2018 на суму 9865,30 грн, № 1118/72 від 09.11.2018 на суму 5176,51 грн, № 1218/22 від 07.12.2018 на суму 8403,79 грн та № 1218/81 від 28.12.2018 на суму 4728,53 грн.

Отже, враховуючи наявний станом на 28.02.2018 обсяг погодженої сторонами заборгованості Відповідача перед Позивачем у сумі 165115,52 грн, а також обсяг поставленої Позивачем продукції протягом березня-грудня 2018 року, загальний розмір зобов`язань Відповідача перед Позивачем становив 300660,91 грн.

Однак, як вказує Позивач, свої зобов`язання Відповідач виконав частково та з порушенням встановлених Договором строків. Зокрема Відповідачем протягом березня-грудня 2018 року було сплачено на користь Позивача грошові кошти на загальну суму 175342,83 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: № 7924372 від 13.03.2018 на суму 16000,00 грн, № CR009002 від 27.03.2018 на суму 7000,00 грн, № CR004005 від 04.04.2018 на суму 5000,00 грн, № CR007011 від 11.04.2018 на суму 3000,00 грн, № CR001003 від 14.06.2018 на суму 20000,00 грн, № CR001004 від 14.06.2018 на суму 8342,83 грн, № CR002001 від 22.06.2018 на суму 25000,00 грн, № CR006003 від 06.07.2018 на суму 6000,00 грн, № CR002006 від 17.07.2018 на суму 20000,00 грн, № CR002004 від 14.08.2018 на суму 10000,00 грн, № CR004001 від 13.09.2018 на суму 30000,00 грн, № CR001004 від 22.10.2018 на суму 10000,00 грн, № CR001001 від 17.12.2018 на суму 15000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідні платежі Відповідача зараховувались в оплату його заборгованості за попередній період, що підтверджена Актом звірки взаєморозрахунків станом на 28.02.2018, та вже потім зараховувались в оплату товару за вказаними вище видатковими накладними.

Крім цього Позивач зазначив, що у зв`язку з наявністю у Позивача заборгованості перед Відповідачем за договором про надання рекламних послуг на суму 9849,26 грн (Акт здачі-приймання робіт № 840431 від 31.07.2018), Позивачем було здійснено зарахування відповідних зустрічних вимог та зменшено суму заборгованості Відповідача перед Позивачем за Договором на суму 9849,26 грн.

Отже, Позивач вказує, що за Договором повністю оплаченими є накладні: № 0318/52 від 09.03.2018, № 0318/185 від 30.03.2018 та № 0418/139 від 27.04.2018; накладна № 0518/69 від 11.05.2018 на суму 4775,23 грн оплачена частково, залишок заборгованості за накладною становить 1322,60 грн; товар за всіма іншими накладними є неоплаченим покупцем.

Таким чином Позивач зазначає, що залишок основного боргу Відповідача за Договором становить 115468,82 грн, та даний борг підтверджується відповідними первинними документами.

В свою чергу, Відповідач у відзиві зазначає, що згідно Акту звірки взаєморозрахунків, складеного між сторонами 16.01.2019 станом на 31.12.2018 заборгованість Відповідача за Договором становить 114268,82 грн.

В той же час Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що: надані Позивачем видаткові накладні належним чином не оформленні, оскільки з їх тексту неможливо ідентифікувати особу та встановити повноваження особи, яка отримала товар; Позивачем не надано Відповідачу належним чином оформленні документи, що передбачені п. 3.6. Договору, у зв`язку з чим Відповідач має право затримати оплату за товар; оскільки Позивачем не доведено існування основного боргу, то і нарахування інших сум (пені, 3% річних та інфляційних втрат) є безпідставним і їх нарахування Договором не передбачено.

Позивачем в спростування доводів Відповідача про те, що видаткові накладні підписані невстановленими особами, до відповіді на відзив додано копію Генеральної довіреності ТОВ «Астерс Груп» № 8 від 13.01.2017, яка діяла в попередній період правовідносин між сторонами за Договором - у 2017 році, та в якій серед інших зазначені особи, що отримували товар за вказаними вище накладними (Сердюк Ю.О., Галько В.О., Сахно І.М., Яхно В.С.).

Суд зазначає, що згідно з ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які містять відомості про господарську операцію.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як назва документа (форми); дата складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів документа кореспондується з п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, згідно з яким первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 2.5 вказаного Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Судом встановлено, що факт отримання товару Відповідачем від Позивача підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними та Відповідачем не заперечується.

Разом з тим, відсутність у видатковій накладній назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності її підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки/штампу самої юридичної особи, відсутність реквізитів довіреності на цю особу не може свідчить про те, що така особа є неуповноваженою чи що така видаткова накладна є неналежним доказом у справі. Відтиск печатки/штампу на видатковій накладній є свідченням участі юридичної особи, у здійсненні господарської операції за цією накладною.

Крім того, ненадання Позивачем супровідної документації, визначеної пунктом 3.6. Договору, за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати зазначену господарську операцію.

Суд звертає увагу, що будь-яких доказів звернення Відповідача до Позивача з вимогою надати визначені Договором належним чином оформлені документи, встановивши при цьому розумний строк для їх передання, доказів відмови Відповідача від Договору та повернення отриманого товару чи вчинення інших дій, які б могли свідчити про невиконання Позивачем своїх зобов`язань за Договором у повному обсязі у відповідності до вимог законодавства та умов Договору, Відповідачем не надано.

Таким чином, Відповідач з часу отримання товару не скористався наданим йому нормами ст. 666 ЦК України правом встановити Позивачу строк для передачі необхідних документів, що стосуються товару, а в разі невиконання вимог - відмовитися від Договору та повернути товар.

Отже суд відхиляє доводи Відповідача про те, що строк оплати товару за вказаними видатковими накладними не настав відповідно до п. 3.6., 7.10. Договору.

Беручи до уваги всі викладені вище обставини в сукупності суд дійшов висновку, що Позивачем доведено за допомогою належних та допустимих доказів факт здійснення відповідних господарських операцій щодо поставки Відповідачу у 2018 році товару за Договором згідно вказаних вище видаткових накладних на загальну суму 135545,39 грн.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначено вище, з матеріалів справи вбачається, що отриманий Відповідачем у 2018 році товар за вказаними видатковими накладними був оплачений Відповідачем лише частково, а саме: повністю оплаченими є накладні: № 0318/52 від 09.03.2018, № 0318/185 від 30.03.2018 та № 0418/139 від 27.04.2018; накладна № 0518/69 від 11.05.2018 на суму 4775,23 грн оплачена частково, залишок заборгованості за накладною становить 1322,60 грн; накладні № 0518/142 від 25.05.2018, № 0618/20 від 08.06.2018, № 0618/116 від 22.06.2018, № 0718/80 від 13.07.2018, № 0718/102 від 20.07.2018, № 0818/69 від 10.08.2018, № 0918/90 від 17.09.2018, № 1018/136 від 19.10.2018, № 1118/72 від 09.11.2018, № 1218/22 від 07.12.2018 та № 1218/81 від 28.12.2018 не оплачені повністю.

Отже залишок заборгованості Відповідача перед Позивачем по оплаті отриманого товару становить 115468,82 грн.

Вказаний розмір боргу частково підтверджений Відповідачем у відзиві на позов, у сумі 114268,82 грн відповідно до Акту перевірки розрахунків станом на 31.12.2018.

Суд зазначає, що сам по собі Акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій: поставки, надання послуг тощо, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом. В той же час, підписання Акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості, уповноваженою особою боржника, та підтвердження наявності такого боргу первинними документами свідчить про визнання боржником такого боргу.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18.

Враховуючи, що заявлена Позивачем сума основного боргу в розмірі 115468,82 грн підтверджена первинними бухгалтерськими документами (видатковими накладними), а в частині 114268,82 грн також визнана Відповідачем в Акті перевірки розрахунків, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з Відповідача суми основного боргу за Договором в розмірі 115468,82 грн, отже дана позовна вимога задовольняється судом повністю.

Крім цього, у зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов`язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 15691,58 грн пені.

Згідно частини першої ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною першою ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною третьою цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 того ж Закону встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Заперечуючи проти позовної вимоги про стягнення пені Відповідач у відзиві зазначає, що умовами Договору не передбачено нарахування покупцю пені за несвоєчасну оплату поставленого товару, отже нарахування Позивачем Відповідачу пені у зв`язку з несвоєчасною оплатою товару за Договором Відповідач вважає безпідставним.

Щодо наведеної позиції Відповідача Позивач у відповіді на відзив зазначив, що умовами Договору (п. 8.8.) передбачено аналогічну відповідальність постачальника у вигляді пені у разі затримки будь-яких платежів за Договором, отже оскільки правові основи господарювання згідно ГК України мають бути рівними для всіх суб`єктів права, Позивач вважає, що було б справедливо застосування до покупця такої ж відповідальності.

Суд зазначає, що якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», статтею 36 Закону України «Про телекомунікації», статтею 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що сторонами в Договорі не було передбачено відповідальності покупця у вигляді пені за порушення строків оплати поставленого товару, отже враховуючи положення наведеної вище статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» відсутність такого погодження сторонами унеможливлює застосування штрафної санкції у вигляді пені.

Таким чином суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги Позивача про стягнення з Відповідача 15691,58 грн пені.

Крім того Позивач, враховуючи те, що Відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, в позовній заяві просить суд стягнути з Відповідача 1366,31 грн 3% річних та 4668,75 грн інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві заперечив проти заявлених вимог про стягнення 3% річних і інфляційних втрат, зокрема у зв`язку з недоведеністю виникнення основного боргу перед Позивачем, і як наслідок відсутністю підстав для застосування фінансових санкцій.

Крім цього Відповідач зазначив, що наданий Позивачем розрахунок 3% річних має неточності щодо визначення дати належної оплати товару (у середу згідно п. 7.9. Договору) за накладними № 1018/136 від 19.10.2018, № 1118/72 від 09.11.2018, № 1218/22 від 07.12.2018 та № 1218/81 від 28.12.2018.

Зокрема Позивачем визначено: за накладною № 1018/136 від 19.10.2018 дату належної оплати 17.01.2019, тоді як Відповідач вважає правильною дату оплати за даною накладною - 23.01.2019; за накладною № 1118/72 від 09.11.2018 Позивачем визначено дату належної оплати 07.02.2019, тоді як Відповідач вважає правильною дату оплати за даною накладною - 13.02.2019; за накладною № 1218/22 від 07.12.2018 Позивачем визначено дату належної оплати 07.03.2019, тоді як Відповідач вважає правильною дату оплати за даною накладною - 13.03.2019; за накладною № 1218/81 від 28.12.2018 Позивачем визначено дату належної оплати 28.03.2019, тоді як Відповідач вважає правильною дату оплати за даною накладною - 03.04.2019.

Позивач у відповіді на відзив погодився з вказаною позицією Відповідача щодо визначення дат оплати товару, отриманого за накладними № 1018/136 від 19.10.2018, № 1118/72 від 09.11.2018, № 1218/22 від 07.12.2018 та № 1218/81 від 28.12.2018 та здійснив перерахунок 3% річних, внаслідок чого розмір 3% річних зменшився з 1366,31 грн до 1353,20 грн.

Таким чином Позивач у відповіді на відзив просить суд зменшити ціну позову та встановити її у розмірі 137182,35 грн (замість первісної ціни позову 137195,46 грн).

Пунктом 2 частини 2 статті 46 ГПК України визначено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, що провадження у даній справі відкрите ухвалою господарського суду Київської області від 26.04.2019 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін та без проведення судового засідання, отже Позивач мав право на подачу заяви про зменшення розміру позовних вимог до 27.05.2019.

Однак заява Позивача про зменшення розміру позовних вимог подана до суду засобами поштового зв`язку 14.06.2019, отже з пропуском встановленого ст. 46, 252 ГПК України строку, внаслідок чого суд зазначає, що згідно ст. 118 ГПК України Позивач втратив право на вчинення зазначеної процесуальної дії, та заява Позивача про зменшення розміру позовних вимог залишається без розгляду.

Перевіривши надані Позивачем розрахунки 3% річних суд погоджується з позицією Відповідача відносно того, що Позивачем неправильно визначено строки оплати товару, отриманого за накладними № 1018/136 від 19.10.2018, № 1118/72 від 09.11.2018, № 1218/22 від 07.12.2018 та № 1218/81 від 28.12.2018, і як наслідок неправильно визначено період нарахування 3% річних.

В той же час, за наслідком перевірки розрахунку 3% річних, який наведено Позивачем у відповіді на відзив (з урахуванням позиції Відповідача), судом встановлено, що вказаний розрахунок 3% річних на загальну суму 1353,20 грн, є арифметично правильним.

Таким чином, позовна вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних у сумі 1366,31 грн підлягає задоволенню частково, в розмірі 1353,20 грн, згідно розрахунку, що вказаний у відповіді на відзив.

Крім цього, перевіривши наведений Позивачем в позовній заяві розрахунок інфляційних втрат, судом встановлено, що вказаний розрахунок є арифметично правильним та обґрунтованим, отже позовна вимога про стягнення з Відповідача на користь Позивача 4668,75 грн інфляційних втрат задовольняється судом повністю.

Згідно ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтями 76, 77, 79 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи все викладене вище суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково на загальну суму 121490,77 грн, зокрема: вимога про стягнення основного боргу задовольняється повністю у сумі 115468,82 грн, вимога про стягнення 3% річних задовольняється частково у сумі 1353,20 грн, вимога про стягнення інфляційних втрат задовольняється повністю у сумі 4668,75 грн. В частині 15691,58 грн пені та 13,11 грн 3% річних суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір у сумі 1822,36 грн (121490,77 (сума задоволених вимог) / 137195,46 (сума заявлених вимог) * 2057,93 (сплачений судовий збір).

Керуючись ст. 129, 233, 238, 240, 241, 256, п. 17.5. розділу ХІ ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Астерс Груп» (08205, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Лісова, буд. 6-Г; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карапуз» (03680, м. Київ, пр-т. Перемоги, буд. 53; ) 115468 (сто п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн 82 коп. основного боргу, 1353 (одну тисячу триста п`ятдесят три) грн 20 коп. 3% річних, 4668 (чотири тисячі шістсот шістдесят вісім) грн 75 коп. інфляційних втрат та 1822 (одну тисячу вісімсот двадцять дві) грн 36 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити в частині стягнення 15691,58 грн пені 13,11 грн 3% річних.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено і підписано 25.06.2019.

Суддя С.Ю. Наріжний