ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2019 Справа № 917/476/19

м. Полтава

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Млинівський комплекс", юридична адреса: с. Гиряві Ісківці, Лохвицький район, Полтавська область, 37223; адреса для листування: вул. Аеродромна, 1/1, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200

до Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир, вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Гадячсир-Україна, вул. Героїв Майдану, 82, офіс 21, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення 935 297,42 грн.

Суддя Пушко І.І.

Секретар судового засідання Квіта О.Т.

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явились.

Повне рішення складено та підписано 20.06.2019 року.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення 935 297,42 грн. основного боргу за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови укладеного договору поставки молочної сировини № 270-В від 01.11.2017 року в частині оплати отриманої молочної сировини.

Відповідно до ухвали господарського суду Полтавської області від 27.03.2019 року про відкриття провадження у справі суд залучив до участі в розгляді третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Гадячсир-Україна, м. Гадяч, та встановив строки: відповідачу для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України до 15 днів з дня отримання ухвали; позивачу для подання відповіді на відзив - 3 дні з моменту отримання відзиву; третій особі надати пояснення щодо позовних вимог не пізніше 15 днів з моменту отримання ухвали.

П. 6 вказаної ухвали суд відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України витребував докази сплати за товар на умовах та в строки, визначені договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року; докази підписання та повернення позивачу видаткових накладних на отримання від позивача товару за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року в спірному періоді.

Відповідачем вимоги вказаної ухвали виконані не були, відзив на позов та витребувані судом докази не надані. Третя особа письмові пояснення, у строки, встановлені судом в п. 8 ухвали від 27.03.2019 року, не надала.

Відповідно до п. 9 ст. 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В судовому засіданні 11.06.2019 року, в реагування на клопотання сторін, суд прийняв ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 20.06.2019 року об 11-00 год (а.с. 91-92). Вказана ухвала направлялась сторонам та третій особі, про що свідчить штамп канцелярії господарського суду Полтавської області на звороті цієї ухвали, та отримана сторонами (поштове повідомлення про вручення ухвали позивачу, а.с. 96 та інформація про вручення ухвали відповідачу за трек-номером відправлення № 939, розміщена на сайті «Укрпошта» http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku, а.с. 97).

Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні 20.06.2019 року без участі представника (вх. № 6250 від 14.06.2019 року, а.с. 93).

Відповідач представництво в судове засідання не забезпечив. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи в разі його повторної неявки в судове засідання незалежно від причин неявки.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

01.11.2017 року між Приватним підприємством Відродження-2017, як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю Гадячсир, як Покупцем, був укладений договір поставки № 270-В (далі Договір, а.с. 16-20), в порядку та на умовах якого Постачальник зобов`язався поставляти Покупцю молочну сировину (молоко коров`яче, сире, незбиране, яке піддавалося попередній фізичній обробці (фільтрації, охолодженню), далі Молоко, відповідно до усного та/або письмового (в тому числі отриманого за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем) замовлення Покупця, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати його на умовах та в порядку, визначеному цим Договором (п. 1.1 Договору).

Приватне підприємство «Відродження-2017» припинилось шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю «Млинівський комплекс» (протокол позачергових загальних зборів учасників ПП «Відродження-2017» № 4 від 11.04.2018 року, а.с. 35-26). Повним правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Млинівський комплекс», що підтверджується Статутом товаривта (а.с. 30-32), витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осію, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 33-34).

За додатковою угодою від 01.11.2017 року до Договору (а.с. 21) сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Гадячсир-Україна» має право здійснювати за Покупця (ТОВ «Гадячсир») на користь Постачальника (ПП «Відродження-2017») на умовах і в терміни, визначені Договором, оплату товару, що поставляється Постачальником Покупцю (п. 1). Невиконання чи неналежне виконання Платником обов`язків Покупця щодо своєчасної та повної оплати вартості товару не звільняє Покупця від виконання своїх зобов`язань в повному обсязі самостійно перед Постачальником та не звільняє Покупця від відповідальності, передбаченої умовами Договору (п. 2).

В п. 1.2 Договору зазначено, що кількість молока зазначається у товарно-транспортній накладній Ф1-ТН (далі - ТТН) та спеціалізованій товарній накладній на перевезення молока за Формою № 1 ТН (МС), затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України № 457 від 01.12.2015 року (далі - товарна накладна), ціна - у протоколах погодження цін (Додаток № 1), які після погодження Сторонами у порядку, передбаченому даним Договором, є невід`ємною частиною даного Договору.

В п. 3.1.4 Договору встановлено обов`язок Постачальника надати Покупцю в день поставки молока (партії молока) спеціалізовану товарну накладну на перевезення молока за формою № 1 ТН (МС) та товарно транспортну накладну Ф1-ТН.

За умовами Договору Покупець прийняв на себе зобов`язання здійснювати своєчасну 100 % оплату молока/партії молока, згідно умов розділу 5 цього Договору (п.п. 3.2.3 п. 3.2 Договору); виписувати та надавати Постачальнику приймальну квитанцію за формою № 3-ПК (МС) в одному примірнику не пізніше 3-го числа наступного за місяцем, в якому здійснювалась поставка (п.п. 3.2.4 п. 3.2 Договору), підписати та Повернути Постачальнику його примірники спеціалізованої товарної накладної та товарно-транспортної накладної Ф1-ТН в електронному вигляді не пізніше наступного робочого дня з моменту поставки Покупцю молока за такими накладними, а в оригіналі не пізніше триденного терміну з моменту поставки; примірники видаткової накладної не пізніше наступного дня з моменту її отримання (п.п. 3.2.5 п. 3.2 Договору).

В розділі 4 Договору сторони погодили порядок здачі приймання молока.

Відповідно до п. 4.2 Договору, на кожну партію молока виписується спеціалізована товарна накладна та товарно-транспортна накладна Ф1-ТН, із заповненням в ній усіх реквізитів щодо кількості та якості молока.

Як передбачено п. 4.4 Договору, не пізніше 3-го числа місяця, наступного за звітним, Покупцем на підставі спеціалізованих товарних накладних на перевезення молочної сировини, виписується приймальна квитанція за формою № 3-ПК (МС), в якій вказуються кількість та вартість молочної сировини та інші реквізити, передбачені законодавством.

Позивач зазначає та відповідач не заперечує, що на виконання умов Договору Приватне підприємство «Відродження-2017» в період з 01.11.2017 року по 30.04.2018 року здійснило поставку, а відповідач прийняв товар на загальну суму 16 982 188,42 грн., на підтвердження поставки товару позивач надав:

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 4 від 30.11.2017 року на суму 2 727 995,61 грн. за період 01.11.2017 року 30.11.2017 року (а.с. 22);

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 6 від 31.12.2017 року на суму 2 914 372,67 грн. за період 01.12.2017 року 31.12.2017 року (а.с. 23);

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 6 від 31.01.2018 року на суму 2 886 900,86 грн. за період 01.01.2018 року 31.01.2018 року (а.с. 24);

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 1 від 28.02.2018 року на суму 2 622 990,18 грн. за період 01.02.2018 року 28.02.2018 року (а.с. 25);

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 5 від 31.03.2018 року на суму 2 949 586,04 грн. за період 01.03.2018 року 31.03.2018 року (а.с. 26);

- приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини № 6 від 30.04.2018 року на суму 2 880 343,05 грн. за період 01.04.2018 року 30.04.2018 року(а.с. 27).

Позивач звертався до відповідача з вимогою від 31.08.2018 року про невідкладне погашення дебіторської заборгованості за поставлену продукцію сумі 935297,42 грн. та повернення належним чином оформлених документів превинного бухгалтерського обліку за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року (а.с. 37-44), проте відповідач борг не сплатив, оригінали оригінали видаткових накладних не повернув.

Як зазначалось, в п. 6 ухвали від 27.03.2019 року суд зобов`язував відповідача надати докази підписання та повернення позивачу видаткових накладних на отримання від позивача товару за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року. Відповідач вимог суду не виконав.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 ГПК України, у разі ненадання доказів, витребуваних судом у учасника справи в підтвердження вчинення ним певних дій або наявності певної події, суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності відповідної події встановленою.

Ч. 9 ст. 81 ГПК України передбачає, що у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що в період з листопада 2017 року по квітень 2018 року Приватне підприємство «Відродження-2017» поставило відповідачу товар на загальну суму 16 982 188,42 грн., при цьому, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує факт отримання товару у спірному періоді відповідно до умов Договору на вказану суму.

У пункті 5.2 Договору встановлено, що покупець проводить 100% попередню оплату замовленого молока/партії молока у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів та поточний рахунок постачальника протягом одного банківського дня у відповідності до Протоколу узгодження ціни та планових об`ємів поставок та оплати. У будь-якому випадку у разі порушення з боку покупця умов 100% попередньої оплати, сторони погодили, що відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар в день його прийняття. Інших умов оплати сторони не передбачають.

Крім цього, 01.11.2017 року між ПП "Відродження-2017", ТОВ "Гадячсир" та ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" було укладено Додаткову угоду до Договору, відповідно до якої ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" (як Платник), з метою належного виконання Покупцем своїх обов`язків перед Постачальником щодо оплати товару за Договором, має право здійснювати за покупця (ТОВ "Гадячсир") на користь Постачальника (ПП "Відродження-2017") на умовах і в терміни визначені Договором, оплату товару, що поставляється Постачальником Покупцю. Надходження коштів від ТОВ "ТД "Гадячсир-Україна" на банківський рахунок Постачальника буде вважатися виконанням покупцем своїх зобов`язань по оплаті товару згідно Договору.

Згідно з п. 2 вказаної додаткової угоди, невиконання чи неналежне виконання платником обов`язків покупця щодо своєчасної та повної оплати вартості товару не звільняє покупця від виконання своїх зобов`язань в повному обсязі самостійно перед постачальником та не звільняє покупця від відповідальності, передбаченої умовами Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору та Додаткової угоди ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна», в період з листопада 2017 року по червень 2018 року було сплачено на користь ПП «Відродження-2017» кошти в сумі 16 046 891,00 грн.

Таким чином, сума заборгованість відповідача перед позивачем відповідно до умов Договору становить 935 297,42 грн., що відповідачем не заперечується.

У повному обсязі заборгованість за товар ні відповідачем, ні ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна» не була погашена.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар у розмірі 935 297,42 грн.

Вирішуючи спір суд виходив із наступного.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 5 ст. 16 ЦК України одним із засобів захисту цивільних прав є примусове виконання обов`язку в натурі, яке в даному випадку полягає у виконанні відповідачем договірних зобов`язань з оплати переданого газу.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК, ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною першою статті 692 ЦК України визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Матеріалами справи підтверджується, що на кожну поставлену місячну партію товару відповідачем надана підписана приймальна квитанція, яка складається на підставі спеціалізованих товарних накладних, як це передбачено умовами договору, а саме п. 4.4., а також Інструкцією про порядок заповнення приймальної квитанції на закупівлю молочної сировини (форма № 3-ПК (МС) затвердженою наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 457 від 01.12.2015.

Так, отримання відповідачем від ПП «Відродження-2017» товару (молока) у листопаді 2017 року підтверджується приймальною квитанцією № 4 від 30.11.2017 року на суму 2 727 995,61 грн., у грудні 201- року - приймальною квитанцією № 6 від 31.12.2017 року на суму 2 914 372,67 грн., у січні 2018 року - приймальною квитанцією № 6 від 31.01.2018 року на суму 2 886 900,86 грн., у лютому 2018 року - приймальною квитанцією № 1 від 28.02.2018 року на суму 2 622 990,18 грн., у березні 2018 року - приймальною квитанцією № 5 від 31.03.2018 року на суму 2 949 586,04 грн., у квітні 2018 року - приймальною квитанцією № 6 від 30.04.2018 року на суму 2 880 343,05 грн. (а.с. 22-27). Зазначені приймальні квитанції оформлялися самим відповідачем.

Вказані приймальні квитанції, у розумінні норм Закону є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують проведення господарських операцій, і, відповідно, можуть підтвердити факт отримання відповідачем товару.

Як було встановлено судом, ПП «Відродження-2017» в період листопада 2017 року - квітня 2018 року поставило відповідачу товар відповідно до умов Договору на загальну суму 16 982 188,42 грн.

Також судом встановлено, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди ТОВ «ТД «Гадячсир-Україна» було сплачено на користь позивача кошти в загальній сумі 16 046 891,00 грн.

Відповідачем та третьою особою не надано суду доказів оплати отриманого товару в строк, визначений п.5.2 Договору, а саме в день його прийняття.

Таким чином, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар становить 935 297,42 грн.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у розмірі 935 297,42 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Таким чином, суд визнав обґрунтованими та задовольняє позовні вимоги про стягнення 935297,42 грн. основного боргу за договором поставки № 270-В від 01.11.2017 року.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача в сумі 14029,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 129 (ч. 1), 232-233, 237-238 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Гадячсир (вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Млинівський комплекс" (юридична адреса: с. Гиряві Ісківці, Лохвицький район, Полтавська область, 37223; адреса для листування: вул. Аеродромна, 1/1, м. Лохвиця, Полтавська область, 37200, ) 935297,42 грн. основний борг; 14029,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

4. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко