ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 5015/118/11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Білоус В.В.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

представник - адвокат Астахов Р.М.

відповідач - Товарна біржа "Альянс"

ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач" - арбітражний керуючий Козій Володимир Юрійович

кредитор - Фізична особа-підприємець Гаврилюк О.Р., особисто

кредитор - Приватне акціонерне товариство "Оргхім",

представник - адвокат Москаль Д.М, (довіреність від 26.12.2018),

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

на постанову Західного апеляційного господарського суду

від 12.03.2019

у складі колегії суддів: Мирутенко О.Л. (головуючий), Матущак О.І., Якімець Г.Г.

та ухвалу Господарського суду Львівської області

від 10.12.2018

у складі судді Чорній Л.З.

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА"

до Товарної біржі "Альянс"

про визнання незаконним рішення про відмову у визнанні учасником аукціону 07.12.2018

у справі №5015/118/11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтозапчастина"

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 02.04.2019 поштовим відправленням Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" звернулося безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 у справі №5015/118/11 в порядку статей 286-288 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строків на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5015/118/11 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.04.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2019 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г. відкрито касаційне провадження у справі №5015/118/11 та призначено розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" на 28.05.2019 о 10:45.

4. У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №5015/118/11 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Банасько О.О., суддя - Білоус В.В., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.05.2019, а ухвалою від 27.05.2019 Верховний Суд у зазначеному складі відкрив касаційне провадження у справі №5015/118/11 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2018, призначив розгляд касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" на 28.05.2019 о 10:45.

5. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Короткий зміст вимог заявника

6. 06.12.2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" (далі - ТОВ "ФК "ВЕСТА") звернулося до Господарського суду Львівської області у справі про банкрутство №5015/118/11 з позовною заявою до відповідача - Товарної біржі "Альянс", за участі третіх осіб: боржника (як юридичної особи) та його ліквідатора Козія В.Ю. Позивач просив визнати незаконним рішення Товарної біржі "Альянс" про відмову у визнанні скаржника учасником аукціону, оформлене протоколом 16.11.2018, з посиланням на порушення статті 61 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) та просило вжити заходи до забезпечення позову шляхом зупинення проведення аукціону від 07.12.2018 з продажу майна підприємства-банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач".

6.1. Позовна заява обґрунтована незаконністю дій Товарної біржі "Альянс" з недопуску його як учасника, який подав заяву про участь в аукціоні, сплатив гарантійний внесок та надав усі документи, передбачені частинами 1-3 статті 60 Закону про банкрутство для визнання його учасником аукціону, а відмова у визнанні учасником аукціону з посиланням на відсутність доказів фактичного надходження гарантійного внеску на рахунок біржі є незаконною, а тому Протокол від 07.12.18 про його недопуск до участі в аукціоні порушує вимоги законодавства про банкрутство та має бути визнаним недійсним.

Короткий зміст рішення першої інстанції

7. Ухвалою від 10.12.2018 Господарський суд Львівської області відмовив у відкритті провадження у справі ТОВ "ФК "ВЕСТА" до організатора аукціону Товарна біржа "Альянс" за участю арбітражного керуючого Козія В.Ю. про визнання незаконним рішення про відмову у визнанні заявника учасником аукціону 07.12.2018.

7.1. Місцевий суд, з посиланням на частину 5 статті 41 ГПК України, статтю 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 73, 74, 77 ГПК України, дійшов висновку, що Законом про банкрутство не передбачено можливості надання особі, яку не допустили до участі в аукціоні, що проводиться з реалізації майна банкрута, процесуального статусу учасника провадження.

7.2. З огляду на таке, місцевий суд дійшов висновку про можливість захисту позивачем своїх прав та інтересів, пов`язаних з недопуском до аукціону у звичайному позовному провадженні, поза межами процедури банкрутства, з урахуванням складу сторін спору, як юридичних осіб. Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 175 та статтею 234 ГПК України, місцевий суд відмовив у відкритті провадження у справі про визнання незаконним рішення організатора аукціону 07.12.2018 про недопуск заявника до участі в аукціоні.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

8. Постановою 12.03.2019 Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ВЕСТА" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 - без змін.

8.1. Апеляційний суд, з посиланням на частину 5 статті 41 ГПК України, статтю 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", погодився з висновками суду першої інстанції про те, що скаржник не має статусу учасника провадження у справі про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач". Суд дійшов висновку, що заява про визнання незаконним рішення організатора торгів про відмову у визнанні заявника учасником аукціону 07.12.2018 є немайновою вимогою та не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства в межах справи про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський Автонавантажувач", а підлягає до розгляду судом в порядку позовного провадження.

При цьому, твердження скаржника про порушення місцевим судом приписів статей 10, 44 Закону про банкрутство з посиланням на те, що такий спір існує саме в процедурі ліквідації, апеляційним судом відхилені, оскільки ТОВ "ФК "ВЕСТА" взагалі не було учасником провадження у справі про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач", не має жодних майнових вимог до боржника, а тому не наділене правом на оскарження правочинів, укладених за участю боржника в межах провадження у справі про банкрутство.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (ТОВ "ФК "ВЕСТА")

9. Скаржник, з посиланням на частину 4 статті 10, частину 8 статті 44 Закону про банкрутство, доводив, що положення щодо концентрації усіх майнових спорів до боржника покликано забезпечити швидкий розгляд в межах одного провадження у справі про банкрутство різного роду скарг та суперечок, аби надати інструмент для реалізації скорочення строків процедур банкрутства, а норми законодавства про банкрутство (стаття 60 Закону) пов`язують розгляд такого спору саме з розглядом справи про банкрутство. Тому питання про відмову у визнанні позивача учасником аукціону 07.12.2018 повинно розглядатись в межах справи про банкрутство ТОВ "Управляюча компанія "Львівський автонавантажувач".

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №2343-XII від 14.05.1992, чинній станом на 12.01.2011 (дата порушення справи про банкрутство №5015/118/11)

Стаття 1 - банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

11. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній з 19.01.2013

Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Частина 8 статті 44 - спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Стаття 60 - заява на участь в аукціоні складається в довільній формі державною мовою і повинна містити зазначені в повідомленні про проведення аукціону такі відомості: найменування, організаційно-правова форма, місцезнаходження, поштова адреса заявника (для юридичної особи); прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, відомості про місце проживання заявника (для фізичної особи); номер контактного телефону, адреса електронної пошти заявника. Заява на участь в аукціоні повинна містити також відомості про наявність або відсутність заінтересованості заявника стосовно боржника, кредиторів, замовника, організатора аукціону та про характер цієї заінтересованості у разі її наявності. До заяви на участь в аукціоні повинні додаватися копії таких документів: документа, що підтверджує повноваження особи на здійснення дій від імені заявника; документа про сплату гарантійного внеску. Подана організаторові аукціону заява на участь в аукціоні підлягає реєстрації в журналі заяв на участь в аукціоні із зазначенням порядкового номера, дати і точного часу її подання. Підтвердження реєстрації поданої заяви на участь в аукціоні надсилається на вказану в ній адресу електронної пошти заявника. Організатор аукціону зобов`язаний забезпечити конфіденційність відомостей, що містяться в поданих заявах на участь в аукціоні. Заявник має право змінити або відкликати свою заяву на участь в аукціоні у будь-який час до закінчення строку подання заяв на участь в аукціоні.

Частина 6 статті 61 - рішення про визнання або про відмову у визнанні заявника учасником торгів може бути оскаржене до господарського суду в порядку, встановленому цим Законом.

Абзац 1 пункту 1-1 Розділу X Прикінцеві та перехідні положення - положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких відкрито після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом.

12. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень частини 4 статті 10, частини 8 статті 44, частини 3 статті 60 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

14. За змістом статей 4, 14 ГПК України вбачається, що процесуальним законом гарантується право на звернення до господарського суду юридичним особам, фізичним особам-підприємцям та фізичним особам, які не є підприємцями, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також особам, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Розгляд справ господарським судом здійснюється не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, що є реалізацією з боку суду принципу диспозитивності, як однієї із засад господарського судочинства.

Частиною 6 статті 12 ГПК України передбачено, що справи про банкрутство розглядаються господарськими судами у порядку, передбаченому цим кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

При цьому, Закон про банкрутство, яким встановлюються умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, об`єднує в собі норми матеріального та норми процесуального права, які визначають особливості провадження у процедурах неплатоспроможності.

Статтею 20 ГПК України передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника.

Отже, спори з майновими вимогами до суб`єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, підлягають розгляду господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство юридичної особи, без порушення окремих справ позовного провадження, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону про банкрутство на забезпечення судового контролю в межах провадження у справі про банкрутство за діяльністю боржника під час здійснення щодо нього процедур банкрутства, формуванням активу та пасиву боржника та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів та відновлення платоспроможності боржника.

15. Разом з тим, законодавець передбачає окремі спори немайнового характеру, які належить розглядати в межах провадження у справі про банкрутство. Зокрема, згідно з частиною 8 статті 44 Закону про банкрутство, спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Суд зазначає, що поняття "проведення аукціону" охоплює усі дії, які пов`язані з організацією процедури проведення аукціону: обрання за конкурсом організатора аукціону, офіційне оприлюднення оголошення про продаж майна; розгляд заяв на участь в аукціоні та оформлення відповідними протоколами рішення організатора аукціону про допуск учасника до публічних торгів згідно із статтею 61 Закону про банкрутство. З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що рішення організатора аукціону про недопуск особи до участі в публічних торгах охоплюється диспозицією частини 8 статті 44 Закону про банкрутство, як спір, що виникає при проведенні аукціону. Також, Суд зазначає, що у чисельних постановах Верховного Суду сформовано усталену практику застосування частини 8 статті 44 Закону про банкрутство при розгляді спорів про визнання недійсними результатів аукціонів, в тому числі порушень щодо вчинення передпродажної підготовки об`єкта до продажу (порушення при визначенні організатора аукціону, при проведенні інвентаризації майна), а отже виведення спору про визнання недійсним рішення організатора торгів про недопуск учасника до участі в аукціоні поза межі процедури банкрутства буде означати різний підхід суду до розгляду спорів, пов`язаних з передпродажною підготовкою до проведення аукціону.

16. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, предметом спірних правовідносин є визнання незаконними дій організатора торгів щодо відмови в допуску ТОВ "ФК "ВЕСТА" до участі в аукціоні згідно з рішенням Товарної біржі "Альянс", оформленого протоколом 07.12.2018.

З огляду на зазначене, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій необґрунтованими з огляду на висновки, зазначені у пунктах 14-15 мотивувальної частини даної постанови, а також те, що оскільки предметом позову є вимога про визнання незаконними дій організатора аукціону з продажу майна боржника у його ліквідаційній процедурі та на розгляд такого спору поширюється дія положень Закону про банкрутство в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній з 19.01.2013.

Частиною 6 статті 61 Закону про банкрутство прямо передбачено, що рішення про визнання або про відмову у визнанні заявника учасником торгів може бути оскаржене до господарського суду в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, системний аналіз положень частини 8 статті 44, статей 60-61 Закону про банкрутство дозволяє зробити висновок про те, що відмова у визнанні заявника учасником торгів може бути оскаржена саме в межах справи про банкрутство, як один з немайнових спорів, що охоплюється поняттям "спорів, які виникають при проведенні аукціонів", який має розглядатися із застосуванням приписів статті 56 Закону про банкрутство у випадку встановлення порушення з боку організатора аукціону.

17. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ), не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, статтею 6 Конвенції ЄСПЛ встановлено вимогу до судів щодо надання заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Оцінюючи спірні правовідносини щодо можливості звернення з позовом до суду в межах провадження у справі про банкрутство, як способу захисту прав заявника, касаційний суд вважає, що законодавцем надано рівні права всім особам на предмет визначення способу захисту своїх прав з можливістю їх звернення у справу про банкрутство незалежно від того, яка редакція Закону про банкрутство застосовується до боржника для визначення особливостей окремих процедур банкрутства. Зазначене підтверджується пунктом 9 Розділу ХІ Прикінцевих положень ГПК України про застосування норм нової редакції процесуального закону щодо усіх справ, які перебувають в провадженні судів станом на 15.12.2017.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

18. Доводи скаржника, зазначені в пункті 9 описової частини даної постанови, Суд вважає обґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 14-17 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. З огляду на зазначене та наявність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами першої та апеляційної інстанцій, Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги позивача, скасування постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції та передання справи для здійснення розгляду в межах провадження у справі про банкрутство №5015/118/11.

В. Судові витрати

20. У зв`язку із задоволенням касаційної скарги та переданням справи до місцевого суду для подальшого розгляду, Верховний Суд не вирішував питання щодо розподілу судових витрат відповідно до статті 129 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 та ухвалу Господарського суду Львівської області від 10.12.2018 у справі №5015/118/11 скасувати.

Заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" на рішення Товарної біржі "Альянс" про відмову у визнанні Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ВЕСТА" учасником аукціону від 07.12.2018 у формі Протоколу про відмову у визнанні учасником аукціону від 07.12.2018 передати для здійснення розгляду в межах провадження у справі про банкрутство №5015/118/11.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.В. Білоус