УХВАЛА

19.06.2019Справа № 910/12313/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

За скаргою Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради
на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві
за заявою Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23)
до Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича (АДРЕСА_4 )
пропро видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнко Сергія Павловича заборгованості у розмірі 10 700 грн. 00 коп. на підставі Договору про надання платних експлуатаційних послуг (гастролі) б/н від 14.04.2016 року

Представники:

від Стягувача: не з`явились;

від Боржника: не з`явились;

від ВДВС: Ельбабаєв Б.Б.. (представник за посвідченням);

ВСТАНОВИВ

18.09.2018 року Господарським судом міста Києва видано судовий наказ №910/12313/18 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) заборгованості за Договором про надання платних експлуатаційних послуг (гастролі) б/н від 14.04.2016 року у розмірі 10 700 (десять тисяч сімсот) грн. 00 коп., стягення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 (двадцять) коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року відмовлено Комунальному підприємству «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнко Сергія Павловича витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1200 грн. 00 коп.

Судовий наказ №910/12313/18 від 18.09.2018 року набрав законної сили 02.11.2018 року.

07.06.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради надійшла скарга на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо виконання судового наказу від 18.09.2018 року у справі №910/12313/18 в частині повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року розгляд скарги Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №910/12313/18 призначено на 19.06.2019 року.

В судове засідання 19.06.2019 року з`явився державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ельбабаєв Б.Б. Представники стягувача та боржника не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 13.06.2019 року поштового відправлення та відміткою про відправлення на Ухвалі Господарського суду міста Києва від 10.06.2019 року у справі № 910/12313/19. Державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві подав матеріали виконавчого провадження, заперечив проти задоволення скарги.

Відповідно до частини 2 статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Таким чином, неявка в судове засідання представників стягувача та боржника не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що скарга Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №910/12313/18 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (п.1 ч. 1 ст. 3 Закону)

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до ст.18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

18.09.2018 року Господарським судом міста Києва видано судовий наказ №910/12313/18 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) заборгованості за Договором про надання платних експлуатаційних послуг (гастролі) б/н від 14.04.2016 року у розмірі 10 700 (десять тисяч сімсот) грн. 00 коп., стягення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 (двадцять) коп.

Відповідно до ч.1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

У разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили. (ч.1 ст. 159 Господарського процесуального кодексу України)

Як встановлено Судом, судовий наказ №910/12313/18 набрав законної сили 02.11.2018 року.

08.04.2019 року державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з примусового виконання судового наказу №910/12313/18 виданого 06.11.2018 року Господарським судом міста Києва про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради заборгованості за Договором про надання платних експлуатаційних послуг (гастролі) б/н від 14.04.2016 року у розмірі 10 700 грн. 00 коп. та судового збору у розмірі 176,20 грн., оскільки у виконавчому документі не зазначено дати народження боржника - фізичної особи та стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Суд зазначає, що боржником за судовим наказом №910/12313/18 виданим 06.11.2018 року Господарським судом міста Києва за заявою Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради є Фізична особа - підприємець Міронєнко Сергій Павлович.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 Цивільного кодексу України передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 Цивільного кодексу України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

З наведених норм законодавства вбачається, що кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, відповідно до якої право на здійснення підприємницької діяльності, не забороненої законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Статтею 128 Господарського кодексу України передбачено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення. Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність: безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється; із залученням або без залучення найманої праці; самостійно або спільно з іншими особами.

Суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом. (ч.1 ст. 58 Господарського кодексу України)

Згідно з п.1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 29.07.2015 року внесено запис про проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця - Міронєнка Сергія Павловича.

Враховуючи вищевикладене, Суд зазначає, що боржником за судовим наказом №910/12313/18 виданим 06.11.2018 року Господарським судом міста Києва за заявою Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради є Фізична особа - підприємець Міронєнко Сергій Павлович , тобто суб`єкт господарювання, а не фізична особа.

Таким чином, вимоги щодо зазначення дати народження - фізичної особи у виконавчому документі відповідно до п. 3 ч.1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають застосуванню у даному випадку, а тому винесення державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.04.2019 року з наведених підстав є неправомірним.

Що стосується повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання з підстав відсутності доказів сплати авансового внеску, Суд зазначає.

Згідно з ч.2 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.03.2019 року Комунальним підприємством «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради подано до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві заяву про відкриття виконавчого провадження, до якої, зокрема, додано докази оплати авансового внеску у розмірі 217 грн. 52 коп. на підставі платіжного доручення №430 від 28.12.2018 р., що становить 2% від суми, що підлягає стягненню.

Крім того, Суд зазначає, що положення частини другої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 15.05.2019 р. N 2-р(II)/2019.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон) встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, у зв`язку з ратифікацією Конвенції, протоколів до неї та прийняттям Верховною Радою України Закону господарським судам у здійсненні судочинства зі справ, віднесених до їх підвідомчості, слід застосовувати судові рішення та ухвали Європейського суду з прав людини з будь-якої справи, що перебувала в його провадженні.

У рішенні у справі Янголенко проти України, no. 14077/05, від 10.12.2009 Європейський суд з прав людини зазначив, що провадження у суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового, і ці обидва провадження мають розглядатись як цілісний процес.

У рішенні у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 Європейський суд з прав людини зазначив, що право, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Саме на державу покладається обов`язок забезпечення того, щоб остаточні рішення, постановлені проти її органів або організацій чи підприємств, якими вона володіє або які вона контролює, були виконані відповідно до вищезазначених вимог Конвенції. Держава відповідає за виконання остаточних рішень, якщо органи влади контролюють обставини, що блокують або перешкоджають їхньому повному та своєчасному виконанню.

Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини no. 15729/07, від 05.07.2012).

За таких підстав, дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.04.2019 року з примусового виконання судового наказу №910/12313/18 виданого Господарським судом міста Києва суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов`язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов`язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов`язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно зі ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про задоволення скарги Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №910/12313/18.

Відповідно до статті 345 Господарського процесуального кодексу України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд звертає увагу про необхідність відповідного органу державної виконавчої служби повідомити суд і заявника про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 234, 235, 339, 342, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ

1. Скаргу Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві по справі №910/12313/18 - задовольнити.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 08.04.2019 року з примусового виконання судового наказу №910/12313/18 виданого 18.09.2018 року Господарським судом міста Києва.

3. Зобов`язати державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №910/12313/18 виданого 18.09.2018 року Господарським судом міста Києва про стягнення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) заборгованості за Договором про надання платних експлуатаційних послуг (гастролі) б/н від 14.04.2016 року у розмірі 10 700 (десять тисяч сімсот) грн. 00 коп., стягення з Фізичної особи - підприємця Міронєнка Сергія Павловича ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Чернігівський обласний академічний український музично - драматичний театр ім. Т.Г. Шевченка» Чернігівської обласної ради (14000, Чернігівська обл., місто Чернігів, ПРОСПЕКТ МИРУ, будинок 23, ідентифікаційний код юридичної особи 02225967) судового збору у розмірі 176 (сто сімдесят шість) грн. 20 (двадцять) коп.

4. Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, повідомити Суд і Заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

5. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення.

Дата підписання та складання повного тексту ухвали:24 червня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин