РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2019Справа № 910/4721/19
Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЛОМАНА, будинок 19, офіс 509)
до проТовариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» (01034, м.Київ, ПРОВУЛОК ГЕОРГІЇВСЬКИЙ, будинок 2, кімната 12) стягнення заборгованості у розмірі 158 660 грн. 16 коп.
Представники: без повідомлення представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 158 660 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов`язань за Договором поставки №141101 від 14.11.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2019 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

20.05.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

05.06.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла відповідь на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

З метою повідомлення Сторін про розгляд справи Судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.04.2019 року була направлена на адреси Сторін, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення 19.04.2019 року та 25.04.2019 року уповноваженим особам Сторін.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, Суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

14.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» (Покупець) було укладено Договір поставки №141101, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передавати у власність, а Покупець приймати і оплачувати товар. Під товаром сторони розуміють - шрот соєвий та шрот соняшниковий. (а.с.16-19)

Загальна вартість (ціна) договору визначається сумарною ціною всього товару, поставленого Постачальником на виконання умов цього договору згідно з видатковими накладними. (п.2.2 Договору)

Згідно з п.2.3 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару у безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника таким чином: 100% вартості товару Покупець оплачує на поточний рахунок Постачальника по факту завантаження автомобіля перевізника. Товар не покидає склад до повної оплати на поточний рахунок Продавця.

У п.п.3.3, 3.4 Договору зазначено, що доказом передачі партії товару у власність Покупця є оформлені належним чином відвантажувальні документи. Датою фактичного постачання товару є дата оформлення видаткової накладної.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати партії товару більше ніж на 5 календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена згідно з видатковою накладною.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №22 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №25 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №34 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №39 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., а загалом на суму в розмірі 539 660 грн. 24 коп., а також товарно - транспортними накладними. (а.с.20-27)

Крім того, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату №21 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №26 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №35 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №41 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., які були лише частково оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» на загальну суму в розмірі 383 660 грн. 08 коп., що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с.28-45)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач не здійснив оплату за отриманий товар у повному обсязі. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» становить 156 000 грн. 16 коп. Крім того, в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» штраф у розмірі 2 660 грн. 00 коп.

08.02.2019 року Позивач надіслав на адресу Відповідача претензію №2 від 23.01.2019 р. з вимогою сплатити заборгованість у розмірі 181000 грн. 16 коп., що підтверджується копіями опису вкладення у цінний лист від 08.02.2019 р., накладної. (а.с.46-49)

Заперечуючи проти позову Відповідач зазначав, що товар не міг бути поставлений в інший спосіб, ніж за попередньою оплатою відповідно до п.2.3 Договору, а тому мала місце бездоговірна поставка, строк оплати за якою не настав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач передав, а Відповідач в свою чергу прийняв товар, що підтверджується видатковими накладними №22 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №25 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №34 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №39 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., а загалом на суму в розмірі 539 660 грн. 24 коп., а також товарно - транспортними накладними, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. (а.с.20-27)

Крім того, на виконання умов Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року Позивач виставив Відповідачу рахунки на оплату №21 від 14.11.2018 р. на суму 138 000 грн. 00 коп., №26 від 23.11.2018 р. на суму 135 660 грн. 08 коп., №35 від 04.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., №41 від 13.12.2018 р. на суму 133 000 грн. 08 коп., які були лише частково оплачені Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» на загальну суму в розмірі 383 660 грн. 08 коп., що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с.28-45)

Згідно з п.2.3 Договору Покупець зобов`язується оплачувати кожну окрему партію товару у безготівковому порядку на поточний рахунок Постачальника таким чином: 100% вартості товару Покупець оплачує на поточний рахунок Постачальника по факту завантаження автомобіля перевізника. Товар не покидає склад до повної оплати на поточний рахунок Продавця.

Судом розглянуті та відхилені доводи Відповідача, що товар не міг бути поставлений в інший спосіб, ніж за попередньою оплатою відповідно до п.2.3 Договору, оскільки Позивач скористався своїм правом на здійснення відвантаження товару без здійснення попередньої оплати з боку Відповідача. Крім того, видаткові накладні містять посилання саме на Договір поставки №141101 від 14.11.2018 року, а тому заперечення Відповідача з приводу того, що мала місце бездоговірна поставка, строк оплати за якою не настав, не приймаються Судом до уваги.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» за Договором поставки №141101 від 14.11.2018 року становить 156 000 грн. 16 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» в розмірі 156 000 грн. 16 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов`язання належним чином, а тому Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 156 000 грн. 16 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь штраф у розмірі 2 660 грн. 00 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання, зокрема у випадку прострочення виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у Господарському кодексі України, іншими законами та договором.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойка - це грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з нормами ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Пунктом 6.1 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати партії товару більше ніж на 5 календарних днів Покупець сплачує штраф у розмірі 1% вартості партії товару, що мала бути оплачена згідно з видатковою накладною.

Суд, перевіривши розрахунок штрафу на підставі п.6.1 Договору поставки №141101 від 14.11.2018 року, прийшов до висновку, що вказані позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню у повному обсязі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 1% штрафу у розмірі 2 660 грн. 00 коп.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 156 000 грн. 16 коп., штраф у розмірі 2 660 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЖК-ЗАПОРІЖЖЯ» (01034, м.Київ, ПРОВУЛОК ГЕОРГІЇВСЬКИЙ, будинок 2, кімната 12, Ідентифікаційний код юридичної особи 38461580) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МІКС КОРМ» (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЛОМАНА, будинок 19, офіс 509, Ідентифікаційний код юридичної особи 42181424) заборгованість у розмірі 156 000 (сто п`ятдесят шість тисяч) грн. 16 (шістнадцять) коп., штраф у розмірі 2 660 (дві тисячі шістсот шістдесят) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 2 379 (дві тисячі триста сімдесят дев`ять) коп. 90 (дев`яносто) коп.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 14 червня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин