ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/195/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Ісак Д.П

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО"

до відповідача: Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ"

про стягнення, -

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО" звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ" заборгованість у розмірі 39 904,84 грн., яка складається 25680,71 грн. пені, 6733,79 грн. інфляційних втрат, 2445,64 грн. 3% річних, та 5044,70 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором дистриб`юції №030117-2 від 03 січня 2017р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи №916/195/19 у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2019р. справу №916/195/19 ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 24 квітня 2019 р. о 13 год. 45 хв.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.04.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/195/19; призначено справу до судового розгляду по суті на 05.06.2019р. о 12:45 год.

27.05.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО" до господарського суду Одеської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи, даний спір вирішено судом по суті заявлених вимог за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 05.06.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

03 січня 2017 року між ТОВ Група Компаній Ярило (виробник, позивач) та ПП Агро-Адмірал (дистриб`ютор) був укладений договір дистриб`юції № 030117-2, відповідно до умов якого виробник зобов`язався поставляти продукцію у належному товарному вигляді, без будь-яких дефектів (п. 2.2.2), а дистриб`ютор зобов`язаний вчасно розрахуватись за замовлену продукцію (п. 2.1.10).

Згідно п. 5.2 договору право власності на продукцію переходить від виробника до дистриб`ютора з дати виписки видаткової накладної.

Як вказує заявник, дистриб`ютор отримав від виробника товар, а саме мінеральні добрива згідно видаткових накладних, вартість яких не оплачена згідно наступних видаткових документів:

- видаткова накладна № 42 від 05.04.2017 р. на суму 1702,80 грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № 83 від 10.04.2017 р. на суму 11947,80 грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № 138 від 19.05.2017 р. на суму 14103,20 грн. з ПДВ;

- видаткова накладна № 334 від 09.08.2017 р. на суму 22723,20 грн. з ПДВ.

За умовами п. 3.2 договору продукція постачається на умовах 100% передплати або в терміни, які визначені в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору. У випадках надання товарного кредиту підписується додаткова угода в межах даного договору. В разі прийняття сторонами інших умов оплати за товар сторони узгоджують ціну та підписують додаткову угоду в межах даного договору.

Так, заявник зазначає, що жодних специфікацій чи додаткових угод підписано між сторонами не було, виробником було поставлено дистриб`ютору продукцію на загальних умовах договору (тобто згідно умов передоплати), яка є до цього часу неоплаченою. Відтак, прострочення оплати за поставлений товар виникає з дня, наступного за датою поставки.

Таким чином, заявник вказує, що у ПП Агро-Адмірал перед позивачем виникла заборгованість за поставлені товари в розмірі 50477,00 грн., дані обставини підтверджуються судовим наказом по справі №916/2044/18 від 26.09.2018р.

Крім того, заявник вказує, що згідно п. 10.2 договору у випадку порушення дистриб`ютором термінів оплати, відповідно до договору та специфікації, він сплачує виробнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних та індекс інфляції від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Наразі сторони дійшли згоди на підставі ст. 259 ЦК України про збільшення позовної давності при стягненні пені до моменту фактичного виконання зобов`язання по сплаті заборгованості виробнику.

Відповідно до п. 10.4 договору в разі прострочення оплати вартості продукції понад більше ніж на 15 календарних днів дистриб`ютор сплачує на користь виробника штраф у розмірі 10% від простроченої сплати вартості поставленої продукції.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання з своєчасної оплати товару відповідач не виконав, а тому позивач був вимушений звернутися до господарського суду одеської області з відповідним позовом, з метою стягнення 25680,71 грн. пені, 6733,79 грн. інфляційних втрат, 2445,64 грн. 3% річних, та 5044,70 грн. штрафу.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд встановив, що позивач належним чином виконав умови договору а відповідач, в свою чергу своєчасно не здійснив оплату за поставлений товар чим порушив умови господарського зобов`язання.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом здійснено перерахунок пені, інфляційних втрат, 3% річних, та штрафу. Та встановлено, що у зв`язку із допущенням арифметичних помилок при розрахунку інфляційних втрат, до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі 6342,24грн.

Що стосується пені, 3% річних та штрафу, суд констатує, що зроблений позивачем розрахунок виконаний з дотриманням норм чинного законодавства є вірним, а тому до стягнення з Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ" підлягає сума відповідно до розрахунку позивача.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем доказів належного виконання прийнятих на себе за договором зобов`язань до матеріалів справи не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд прийшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку із зменшенням суми інфляційних втрат за розрахунком господарського суду Одеської області.

Судові витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО" до відповідача Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ" - задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ" (вул.Середньофонтанська, буд.16, Одеса, Одеська область, 65023 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО" (вул.Середньофонтанська,буд.16, Одеса, Одеська область, 65023 9) 25680,71 грн. пені, 6342,24 грн. інфляційних втрат, 2445,64 грн. 3% річних, 5044,70 грн. штрафу та витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1902,15 грн.

3. В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Група Компаній "ЯРИЛО" до відповідача Приватного підприємства "АГРО-АДМІРАЛ" - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 червня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова