ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа №914/260/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Плотніцький Б.Д.

при секретарі судового засідання Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (вх. № ЗАГС 01-05/348/19 від 17.10.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 06.06.2018 суддя Мороз Н.В., повний текст складено 16.06.2018

у справі №914/260/18

за позовом: публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк»), м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Яблуневий Дар» (надалі ТзОВ «Яблуневий Дар»), м. Городок, Львівська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ «Яблуневий Дар» про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних вимог №2 від 09.02.2015

за участю учасників справи:

від позивача: Коновал Р.О. - адвокат (довіреність б/н від 21.01.2019, свідоцтво ІФ №001305 від 15.06.2018)

від відповідача: Дудяк Р.А. - адвокат (ордер ЛВ № 151875 від 22.05.2019, свідоцтво № 1146 від 22.02.2006)

від третьої особи: Кузьмік Д.В. - адвокат (довіреність №27-21440/18 від 26.10.2018, свідоцтво КС № 6506/10 від 23.03.2018)

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 ПАТ "Дельта Банк" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до ТзОВ "Яблуневий Дар", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ "Яблуневий Дар" №2 від 09.02.2015 про припинення наступних зобов`язань між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог:

1) зобов`язань ТзОВ "Яблуневий Дар" щодо сплати на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-200469/4 від 27.06.2013 у розмірі 34000000 євро;

2) зобов`язань ПАТ "Дельта Банк" щодо сплати на користь ТзОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 38352000 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає 34000000 євро, за наступними акредитивами:

- безвідкличним акредитивом №LC/IM/14/122013 на суму 10598390 дол. США (надалі - акредитив №1), виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Cargill Financial Services International Inc." (надалі - Компанія "Карґілл") (в частині вимог на суму 8546242,13 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 7576455,78 євро);

- безвідкличним резервним акредитивом №LC/SB/026/042014 на суму 28654844,95 дол. США (надалі - акредитив №2), виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Карґілл" (у повній сумі акредитиву), що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 25403231,34 євро;

- безвідкличним резервним акредитивом №LC/SB/027/062014 на суму 4650000 дол. США (надалі - акредитив №3), виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Карґілл" (в частині вимог на суму 1150912,93 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 1020312,88 євро).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.06.2018 у справі №914/260/18 в позові відмовлено повністю (а.с. 100-125 том ІІ).

Відмовляючи у задоволені позову, місцевий господарський суду встановив факт настання обов`язку відповідача сплатити на користь позивача 34 463 393,78 євро за договором кредитної лінії № НКЛ-2005469/4 від 27.06.2013. Також факт емітування позивачем акредитивів №1, №2 та №3 на загальну суму 43 903 234,95 дол. США, за якими Компанії "Карґілл" належало право вимоги до позивача, строк виконання зобов`язань по вказаних акредитивах який настав. Суд звернув увагу на те, що внаслідок укладення між Компанією "Карґілл" та відповідачем договорів про відступлення права вимоги №АА5 та №АА6 від 05.02.2015, до відповідача перейшло право вимоги за вищезгаданими акредитивами. При цьому, укладення договорів про відступлення права вимоги не мало наслідком заміну бенефіціара акредитивів, оскільки до відповідача лише перейшло право вимоги, належне Компанії "Карґілл". Внаслідок вчинення відповідачем оспорюваного правочину про зарахування зустрічних взаємних вимог до позивача, на відповідну суму зменшились й зобов`язання позивача перед відповідачем. Фінансових втрат внаслідок такого зарахування ПАТ "Дельта Банк" не зазнав, у зв`язку з чим не відбулося порушення прав банку. Щодо посилання позивача на те, що зарахування взаємної заборгованості із застосуванням крос-курсу євро/долар США згідно даних інформаційної агенції "Bloomberg" порушує п. 3.2.6.2 договору кредитної лінії, суд визнав безпідставним, оскільки вказаний пункт регулює відносини сторін щодо погашення заборгованості шляхом сплати грошових коштів, а не шляхом проведення зарахування зустрічних взаємних вимог, і, відповідно, не поширюється на спірні відносини.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник вважає висновок суду про те, що оспорюваний правочин не порушує прав банку безпідставним, оскільки вказаним правочином було припинено зобов`язання відповідача перед банком по поверненню кредитних коштів за рахунок меншого зобов`язання та за відсутності зустрічності вимог, так як банк не надавав згоду на переведення акредитивів від бенефіціара (Компанії "Карґілл") до ТзОВ "Яблуневий Дар", а також не надавав згоду на виконання зобов`язань по акредитивах перед новим бенефіціаром. Крім того, апелянт вважає, що строки виконання зобов`язання для банку не настали, оскільки акредитивами не передбачено такої форми представлення документів як повідомлення про невиконання обов`язків та вимогу дострокового погашення від 05.02.2015, що був складений Компанією "Карґілл"; акредитиви №2 та №3 набули чинності після 05.02.2015, а строк здійснення платежу за ними настав 11.05.2015. Також скаржник звертає увагу на безпідставність застосування відповідачем крос-курсу євро/долар США згідно даних інформаційної агенції "Bloomberg", оскільки у п.3.2.6.2 кредитного договору банк та ТзОВ "Яблуневий Дар" узгодили порядок погашення кредиту, що передбачав конвертацію іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або Міжнародному валютному ринку. Внаслідок застосування відповідачем крос-курсу, а не положень п.3.2.6.2 кредитного договору, у заяві про зарахування зустрічних вимог було визначено на 390 048,00 доларів США меншу суму заборгованості перед банком за кредитним договором.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2018 у справі №914/260/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу без задоволення (а.с. 42-56 том ІІІ).

Постановою Верховного Суду від 06.03.2019 касаційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.11.2018 у справі № 914/260/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с. 165-175 том ІІІ).

Верховний Суд, зокрема зазначив, що судом апеляційної інстанції не було враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі №914/3217/16, згідно з якою у разі, коли зобов`язання сторін за договорами підлягають виконанню у різних валютах (євро та доларах США відповідно), такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США (хоч і є грошовими коштами) є різними валютами, які не є рівнозначними. В зв`язку з чим, суд дійшов передчасного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

У зв`язку з перебуванням члена колегії суддів по розгляду справи № 914/260/18 судді Дубник О.П. у відпустці, 19.06.2019 здійснено повторний автоматизований розподіл справи, згідно якого суддю Дубник О.П. замінено на суддю Кордюк Г.Т.

02.05.2019 на адресу суду від ТзОВ «Яблуневий Дар» надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, компанію Каргілл Файненшлз Сервісес Інтернешнл, Інк. (Cargill Financial Services International Inc.) (зареєстрована в канцелярії суду за вх№01-05/1624/19). В обґрунтування даної заяви відповідач покликається на те, що у разі визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ «Яблуневий Дар» від 09.02.2015 про припинення зобовязання зарахуванням зустрічних вимог № 2, постане питання про дійсність прав вимоги, переданих від первісного кредитора - Компанії «Каргілл» до ТзОВ «Яблуневий Дар» на підставі договорів відступлення прав вимоги № АА5 і № АА6 від 05.02.2015. Відтак заявник вважає, що рішення суду по даній справі може вплинути на права компанії Каргілл Файненшлз Сервісес Інтернешнл, Інк. (Cargill Financial Services International Inc.) як первісного кредитора в частині відступлення прав вимоги до відповідача по вказаним договором.

Позивач та третя особа в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Зокрема, стверджують, що відповідач в суді першої інстанції такої заяв не заявляв. Позивач також звертає увагу на те, що предметом спору є односторонній правочин, а не договори відступлення прав. Тобто визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ «Яблуневий Дар» від 09.02.2015 жодним чином не впливає ані на дійсність вимог за акредитивами, ані в цілому на права та обов`язки компанії Каргілл Файненшлз Сервісес Інтернешнл, Інк. (Cargill Financial Services International Inc.).

Частиною 1 ст. 50 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Проаналізувавши вказану вище заяву, враховуючи, що предметом даного спору є односторонній правочин №2 від 09.02.2015, суд приходить до висновку, що така до задоволення не підлягає, оскільки відповідачем не наведено правових підстав для залучення до участі в розгляді справи вказаної третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору та не зазначено, на які саме права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю, просить її задовольнити з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі №914/3217/16.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник третьої особи доводи апеляційної скарги підтримав повністю з підстав, викладених у письмових поясненнях. Також представник просить суд при розгляді даної справи врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 30.10.2018 у справі №914/3217/16.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

27.06.2013 між ПАТ "Дельта Банк" (кредитором) та ТзОВ "Яблуневий Дар" (позичальником) було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2005469/4, згідно з яким, з урахуванням додаткових договорів, кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Надання кредиту мало здійснюватися окремими частинами (траншами) в межах відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 34000000 євро, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 14.08.2014 включно та виконати інші зобов`язання, передбачені кредитним договором. Додатковим договором №12 від 29.08.2014 сторони визначили кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом не пізніше 01.07.2015 за умови належного виконання позичальником умов договору. У випадку неналежного виконання, залежно від характеру порушень, сторони передбачили кінцевий строк погашення заборгованості не пізніше 02.03.2015, або 02.01.2015. (а.с. 20-24 том І).

Пунктом 3.2.6.2 кредитного договору сторони визначили, що у разі, якщо валюта виконання зобов`язань відрізняється від валюти фактичної заборгованості за кредитом, то здійснюється купівля / продаж / обмін (конвертація) іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України та / або Міжнародному валютному ринку. При цьому, курс купівлі / продажу / обміну (конвертації) валюти Кредитором на Міжбанківському валютному ринку України та / або Міжнародному валютному ринку, та порядок його визначення вважається таким, що узгоджений Позичальником.

Згідно з п. 4.2 договору у випадку невиконання позичальником зобов`язань, визначених п. 3.3 цього договору, протягом більше 10 календарних днів від дня закінчення строку, встановленого для їх виконання цим договором, на одинадцятий календарний день строк користування кредитом вважається таким, що закінчився та, відповідно, позичальник зобов`язаний погасити наявну заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії та штрафні санкції. Після повного погашення заборгованості позичальника за цим договором дія цього договору припиняється. Виконання позичальником даного обов`язку не потребує від кредитора надіслання жодних попередніх письмових повідомлень та / або вимог.

В зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, 06.02.2015 ПАТ "Дельта Банк" звернувся до нього із претензією про погашення в 30-денний строк заборгованості в розмірі 34 463 393,78 євро, з яких: сума заборгованості за кредитом - 34000000 євро, сума заборгованості за нарахованими процентами - 420164,38 євро, сума заборгованості за простроченими процентами - 43229,40 євро (а.с. 31 том ІІ).

Під час розгляду справи сторони не заперечували факту наявності підстав для пред`явлення претензії позичальнику, а відповідач не заперечував факту порушення умов договору кредитної лінії, як і обов`язку повернути ПАТ "Дельта Банк" зазначену суму. Вказаний факт, а також обов`язок дострокового повернення кредиту, не заперечував й позивач.

Таким чином, факт настання обов`язку ТзОВ "Яблуневий Дар" сплатити кошти на користь ПАТ "Дельта Банк" в сумі 34 463 393,78 євро, який виник на підставі договору кредитної лінії №НКЛ-2005469/4 від 27.06.2013, є доведеним.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2015 між Компанією "Карґілл" (первісним кредитором) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новим кредитором) були укладені договори відступлення права вимоги №АА5 та №АА6, згідно з якими первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує права вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) за наступними документарними інструментами та іншими пов`язаними із ними документами, серед яких, всі права кредитора (бенефіціара) за документарними інструментами, відкритими ПАТ "Дельта Банк" (боржником) на користь первісного кредитора, як бенефіціара, за безвідкличними акредитивами №LC/IM/14/122013 на суму 10 598 390 дол США (далі - акредитив №1), №LC/SB/026/042014 на суму 28 654 844,95 дол США (далі - акредитив №2) та безвідкличним резервним акредитивом №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000 дол США (далі - акредитив №3) (а.с. 87-94 том І).

За вищезазначені відступлення прав вимоги новий кредитор погодився сплатити на користь первісного кредитора кошти у розмірі номінальної вартості прав вимоги в доларах США протягом 5 років (п. 1.3 договорів відступлення права вимоги).

Відповідно до п.2.1.2 та 2.2.2 договорів, первісний та новий кредитори зобов`язалися повідомити боржника про відступлення на користь нового кредитора прав вимоги не пізніше трьох робочих днів з дня набрання чинності цими договорами шляхом надсилання спільного повідомлення. Пунктом 5.1 договорів передбачено, що вони набирають чинності з моменту їх підписання сторонами.

В матеріалах справи наявні спільні листи, підписані представниками Компанії "Карґілл" та ТзОВ "Яблуневий Дар", у яких вони повідомляють ПАТ "Дельта Банк" про відступлення прав вимоги та прав на отримання надходжень та процентів за акредитивами №1, №2 та №3, а також наявні докази направлення вказаних листів на адресу ПАТ "Дельта Банк" (а.с. 95-98 том І).

Проте, доказів виконання своїх обов`язків ПАТ "Дельта Банк" щодо сплати коштів, передбачених вказаними акредитивами в матеріалах справи відсутні.

09.02.2015 відповідач скерував позивачу заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог № 2, у якій відповідач заявив про припинення в повному обсязі зобов`язань щодо сплати ТзОВ «Яблуневий Дар» на користь АТ «Дельта Банк» суми заборгованості за кредитом за договором кредитної лінії №ВКЛ-200469/4 від 27.06.2013 у розмірі 34 000 000 євро та припинення зобов`язань щодо сплати АТ «Дельта Банк» на користь ТзОВ «Яблуневий Дар» заборгованості на загальну суму 38 352 000 дол США (що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає 34 000 000 євро) за наступними акредитивами: - безвідкличний акредитив №1 на суму 10 598 390 дол США виданий ПАТ «Дельта Банк» на користь CFSIT, inc. (в частині вимог на суму 8 546 242,13 дол США), що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 7 576 455,78 євро, - безвідкличний резервний акредитив №2 на суму 28 654 844,95 дол США виданий ПАТ «Дельта Банк» на користь CFSIT, inc. (у повній сумі акредитиву, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 25403231,34 євро), - безвідкличний резервний акредитив №3 на суму 4650000 дол США виданий ПАТ «Дельта Банк» на користь CFSIT, inc. (в частині вимог на суму 1150912,93 дол США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 1020312,88 євро), внаслідок зарахування зустрічних взаємних вимог (а.с. 13 том І).

Водночас, на думку позивача, внаслідок укладення зазначених договорів про відступлення права вимоги, в безвідкличних акредитивах №1, №2 та №3 було замінено бенефіціара, на що позивач не надавав згоди. У Компанії "Карґілл" не виникло права вимоги до банку за акредитивами №1, №2 та №3 і, відповідно, таке право не могло бути передане. Оскільки зарахування зустрічних взаємних вимог є одностороннім правочином, та вважаючи, що така заява суперечить актам цивільного законодавства, позивач звернувся із позовом про визнання цього правочину недійсним.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № НКЛ-2005469/4 від 27.06.2013, а також факт наявності підстав для пред`явлення претензії позичальнику на загальну суму 34 463 393,78 євро, як і факт настання обов`язку ТзОВ «Яблуневий Дар» повернути ПАТ "Дельта Банк" зазначену суму підтверджується матеріалами справи та не заперечується і самими сторонами у справі.

Як зазначалося вище, 05.02.2015 між Компанією "Карґілл" (первісним кредитором) та ТОВ "Яблуневий Дар" (новим кредитором) були укладені договори відступлення права вимоги № АА5 та № АА6, згідно з якими первісний кредитор передає, а новий кредитор одержує права вимоги (включаючи права на отримання надходжень та процентів) за наступними документарними інструментами та іншими пов`язаними із ними документами, серед яких, всі права кредитора (бенефіціара) за документарними інструментами, відкритими ПАТ "Дельта Банк" (боржником) на користь первісного кредитора, як бенефіціара, за безвідкличними акредитивами №1 на суму 10 598 390 дол США, №2 на суму 28 654 844,95 дол США та безвідкличним резервним акредитивом №3 на суму 4 650 000 дол США.

Факт належного повідомлення ПАТ "Дельта Банк" про відступлення прав вимоги та прав на отримання надходжень і процентів за акредитивами №1, №2, №3 підтверджується спільними листами Компанії "Карґілл" та ТзОВ "Яблуневий Дар", які надіслані на адресу ПАТ "Дельта Банк".

За змістом ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Предметом даного позову є вимоги ПАТ "Дельта Банк" про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТОВ "Яблуневий Дар" №2 від 09.02.2015 про припинення спірних зобов`язань між позивачем та відповідачем шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ст. 601 цього Кодексу зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено ст. 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи з наведеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Щодо твердження позивача та третьої особи, що у позивача не виник обов`язок по акредитивах, то з матеріалів справи, зокрема, повідомлення від 05.02.2016 вбачається, що компанія CFSIT, Inc ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «Дельта Банк», зазначивши, що у зв`язку з: «фактом нездійснення Банком оплати згідно з резервними акредитивами під номерами 1а, 2а та 3, виданими Банком на користь CFSIT; погіршенням фінансової ситуації в Україні та істотним погіршенням фінансового становища ПАТ «Дельта Банк»; обмеженням доступу ПАТ «Дельта Банк» до ринків фінансових послуг, проведення обмінних операцій для забезпечення повернення грошових зобов`язань в іноземній валюті та урядової підтримки, у зв`язку із актуальною політичною та економічною ситуацією в Україні, ми вважаємо, що грошові зобов`язання Банку відповідно до вищенаведених резервних акредитивів не будуть виконані ПАТ «Дельта Банк» через причини, вказані вище, і тому визнаємо усі суми зобов`язань за вказаними акредитивами такими, строк виконання яких уже настав і які підлягають негайній оплаті. Ми вимагаємо від Вас здійснити негайне повернення усіх вказаних в цьому повідомленні сум коштів на наш рахунок». Повідомлення аналогічного змісту було скероване 05.02.2015 від компанії CFSIT на адресу ТзОВ «Агроновоком» та принципала (комітента) «Рабітурна Лімітед».

Статтею 1093 ЦК України передбачено, що у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов`язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту. Згідно ст. 1095 ЦК України, безвідкличний акредитив може бути анульований або його умови можуть бути змінені лише за згодою на це одержувача грошових коштів. На прохання банку-емітента виконуючий банк може підтвердити безвідкличний акредитив шляхом прийняття додатково до зобов`язання банку-емітента зобов`язання провести платіж відповідно до умов акредитива. Безвідкличний акредитив, підтверджений виконуючим банком, не може бути змінений або анульований без згоди виконуючого банку.

За змістом пункту "b" статті 14 Уніфікованих правил та звичаїв по документарному акредитиву (UCP-600) Міжнародної Торгової Палати, у редакції 2007 року виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджувальний банк, якщо такий є, і банк-емітент повинні мати максимум п`ять банківських днів, що йдуть за днем представлення документів, для визначення того, чи є представлення належним. Цей термін не скорочує або яким-небудь іншим чином не зачіпає, на дату або після терміну представлення, будь-який термін позовної давності або останній термін представлення документів. Відповідно до пункту "b" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв якщо банк-емітент визначає, що представлення документів є неналежним, він може на свій розсуд зв`язатися з наказодавцем акредитиву з питань усунення розбіжностей. Це не повинно виходити за межі терміну, визначеного у пункті "b" статті 14. Пунктом "с" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв передбачено, що виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджуючий банк, якщо такий є, або банк-емітент вирішують відмовити в платежі або негоціації, вони повинні повідомити про це особу, яка подала документи. Повідомлення, передбачене у пункті "с" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв має бути передане по телекомунікації або, якщо це неможливо, іншими засобами не пізніше закінчення п`ятого банківського дня, що слідує за днем подання документів (пункт "d" статті 16).

При цьому, якщо банк-емітент або підтверджуючий банк відмовляється діяти відповідно до положень цієї статті, то він буде не вправі заявити претензію про те, що документи не є належним поданням.

За змістом пункту "е" статті 16 Уніфікованих правил та звичаїв виконуючий банк, діючи відповідно до свого призначення, підтверджуючий банк, якщо такий є або банк-емітент можуть після подання відповідного повідомлення, передбаченого у пунктах "с" (ІІІ), "а", "b" статті 16, повернути документи особі, яка їх представила у будь-який час.

В матеріалах справи відсутні докази будь-яких повідомлень (заперечень) зі сторони ПАТ "Дельта Банк" щодо наявності будь-яких підстав для відмови в сплаті коштів за акредитивами №1, №2 та №3. Вказане свідчить про те, що банк-емітент не скористався відповідними механізмами, передбаченими ст. 16 Уніфікованих правил UCP-600, які надають можливість виконуючому банку чи банку-емітенту відмовитись проводити платіж чи негоціацію за акредитивами за умови неналежного представлення документів.

Умовами акредитивів №1, №2 та №3 не було передбачено виконання цих акредитивів іншими банками (зокрема, авізуючими банками), а, отже, у разі настання умов для здійснення оплати за акредитивами, обов`язок здійснити таку оплату виникав саме у ПАТ "Дельта Банк".

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виконання обов`язків ПАТ «Дельта Банк» щодо сплати коштів, передбачених вказаними акредитивами.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що на підставі акредитивів, після належного представлення документів, у позивача виник обов`язок по оплаті коштів (грошове зобов`язання) по відношенню до CFSIT, inc., а остання отримала відносно ПАТ «Дельта Банк» відповідне право вимоги, тобто, стало кредитором у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсність договорів №№ АА5, АА6 від 05.02.2015 відступлення права вимоги прямо законом не встановлена, ці договори не оскаржувались, недійсними не визнавались, а їх предметом є передача права вимоги первісного кредитора новому кредитору до боржника у відповідному зобов`язанні - ПАТ «Дельта Банк». Договори містять посилання на акредитиви як на правочини, з яких виникло таке право вимоги. Зазначеним спростовуються посилання на неможливість відступлення прав вимоги до відповідача.

Як наслідок, не заслуговують на увагу й посилання позивача та третьої особи на те, що акредитиви можуть виконуватись тільки у спосіб, зазначений у них, що не передбачає можливості зарахування зустрічних взаємних вимог. Як зазначено вище, платежі за акредитивами не були проведені позивачем у визначений строк, відповідач не отримав статусу бенефіціара за акредитивами, а тому спірні відносини стосуються не виконання обов`язків за акредитивами, а наслідків порушення таких обов`язків: бенефіціар отримав право вимоги до банка-емітента, яке відступив новому кредитору - відповідачу, який у свою чергу вимагає погашення суми заборгованості. Тому норми, які регулюють порядок виконання акредитиву до спірних відносин не застосовуються.

Щодо покликання скаржника на те, що при вчиненні відповідачем спірного правочину про зарахування вимог, були відсутні необхідні складові для такого зарахування, зокрема однорідність вимог, то колегія суддів зазначає наступне.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» і ТзОВ «Яблуневий дар» мають зустрічні вимоги, які виникли на підставі договору кредитної лінії №НКЛ-2005469/4 від 27.06.2013 (за яким позивач є кредитором, а відповідач - боржником на загальну суму 34 463 393,78 євро), а також за документарними інструментами (акредитивами №1, №2, №3) (згідно яких товариство є кредитором, а банк боржником на загальну суму 43 903 234,95 доларів США); грошовий характер вказаних вимог; настання строку виконання цих вимог станом на дату зарахування.

Умовами договору кредитної лінії №НКЛ-2005469/4 від 27.06.2013 сторони дійшли згоди про те, що повернення кредиту здійснюється саме в наданій валюті (євро). Тобто, умовами виконання зобов`язань з повернення кредиту за цими договорами не передбачено отримання банком відповідних платежів у доларах США.

Натомість за документарними інструментами (акредитивами №1, №2, №3) передбачена оплата в доларах США.

За змістом ст. 184 ЦК України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Отже, оскільки у цій справі зобов`язання сторін за договором кредитної лінії та акредитивами №1, №2, №3 підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США відповідно, такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США (хоч і є грошовими коштами) є різними валютами, які згідно з умовами вказаних договорів не є рівнозначними.

Аналогічну правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16.

Таким чином, оскільки зустрічні вимоги ТзОВ «Яблуневий дар» і ПАТ «Дельта Банк» не є однорідними, зарахування таких зустрічних вимог за відповідним одностороннім правочином не відповідає ст. 601 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.1 та п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 202 ЦК України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З наведеного вбачається, що односторонній правочин - заява ТзОВ «Яблуневий дар» від 09.02.2015 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог №2 суперечить актам чинного законодавства, що свідчить про обґрунтованість позову.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд неповно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав невірну юридичну оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Апелянтом з врахуванням вищенаведених нормам права, належними та допустимими доказами підтверджено свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу відповідачем не спростовано доводи апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

За змістом ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.06.2018 у справі № 914/260/18 скасувати, прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Визнати недійсним односторонній правочин - заяву ТзОВ "Яблуневий Дар" №2 від 09.02.2015 про:

- припинення в повному обсязі зобов`язань щодо сплати ТзОВ "Яблуневий Дар" на користь ПАТ "Дельта Банк" суми заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-200469/4 від 27.06.2013 у розмірі 34 000 000,00 євро;

- припинення зобов`язань щодо сплати ПАТ "Дельта Банк" на користь ТзОВ "Яблуневий Дар" заборгованості на загальну суму 38 352 000,00 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає 34 000 000,00 євро, за наступними акредитивами:

- безвідкличний акредитив №LC/IM/14/122013 на суму 10 598 390,00 дол. США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Cargill Financial Services International Inc." (в частині вимог на суму 8 546 242,13 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 7 576 455,78 євро);

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/026/042014 на суму 28 654 844,95 дол. США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Cargill Financial Services International Inc." (у повній сумі акредитиву), що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 25 403 231,34 євро;

- безвідкличний резервний акредитив №LC/SB/027/062014 на суму 4 650 000,00 дол. США, виданим ПАТ "Дельта Банк" на користь Компанії "Cargill Financial Services International Inc." (в частині вимог на суму 1 150 912,93 дол. США, що за крос-курсом станом на 09.02.2015 складає еквівалент 1 020 312,88 євро),

в наслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

3. Стягнути ТзОВ «Яблуневий Дар» (81500, Львівська обл, м. Городок, вул. Львівська,274-а, код 32475074) на користь ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Коновальця (Щорса), буд. 36-Б, код 34047020) 1 762,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

4. Стягнути ТзОВ «Яблуневий Дар» (81500, Львівська обл, м. Городок, вул. Львівська,274-а, код 32475074) на користь ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Коновальця (Щорса), буд. 36-Б, код 34047020) 2 643,00 грн судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Стягнути ТзОВ «Яблуневий Дар» (81500, Львівська обл, м. Городок, вул. Львівська,274-а, код 32475074) на користь ПАТ "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Коновальця (Щорса), буд. 36-Б, код 34047020) 3 524,00 грн судового збору сплаченого за подання касаційної скарги.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

7. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

Б.Д. Плотніцький