ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/299/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М., секретар судового засідання Бабенецька А. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес"

вул. Князя Володимира, 75, м. Рівне, 33013

до відповідача: Фермерського господарства "Персей Агро"

вул. Калуське шосе, буд.2А, с. Угринів, Тисменицький район,

Івано-Франківська область,77423

про стягнення заборгованості в сумі 1 589 051,22 грн, з яких: 1 118 467,50 грн - основний борг; 124 103,93 грн - сума відсотків річних; 178 709,66 грн - пеня; 167 770,13 грн - штраф

за участю:

від позивача: Стріла В.М. - адвокат, ордер на надання правової допомоги серія РН858 №004 від 08.02.2019

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" подало позов до Фермерського господарства "Персей Агро" про стягнення заборгованості в сумі 1 589 051,22 грн, з яких: 1 118 467,50 грн - основний борг; 124 103,93 грн - сума відсотків річних; 178 709,66грн - пеня; 167 770,13 грн - штраф.

17.04.2019 голова Фермерського господарства "Персей Агро" подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№7411/19), відповідно до якого просить суд зупинити провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/244/19. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що відповідачем подано до господарського суду Рівненської області позовну заяву про визнання окремих положень договору поставки засобів захисту рослин №114-ЗЗР-ДП-18 від 26.01.2018 недійсними. На думку відповідача, визнання таких пунктів договору недійсними змінить розмір нарахованого основного боргу по даній справі, а також вплине на зменшення розміру нарахованої позивачем пені та штрафних санкцій. Таким чином, з посиланням на ст.227 ГПК України, заявник просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №918/244/19.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

За змістом наведеної норми правовою підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов`язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Такий процесуальний обов`язок закон пов`язує з наявністю підстав вважати, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення та мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі. Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Таким чином, під час вирішення питання щодо зупинення провадження по справі суд, по-перше, встановлює факт пов`язаності справ, а по-друге, факт наявності обставин, що зумовлюють неможливість судового розгляду до вирішення пов`язаної справи.

В спірному випадку предметом даного спору є стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій в розмірі 1 589 051, 22 грн. внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань. Предметом спору справи № 918/244/19 є визнання недійсним окремих положень договору, на підставі якого заявлено позов. При цьому відповідачем не доведено, що в нього існували об`єктивні причини, за яких позов про часткове визнання договору недійсним, було неможливо заявити до звернення позивача до суду про стягнення суми боргу. Діюче законодавство не перешкоджає розгляду визнання договору недійсним / в цілому або частково/ одночасно з майновими позовними вимогами /ст.180 ГПК України/. Проте, у суду відсутні переконливі докази про наявність у відповідача суттєвих перешкод для реалізації вказаних можливостей по захисту своїх прав, а враховуючи відсутність будь-яких доказів щодо проведення оплати вартості отриманої продукції відповідачем - суд вважає за правильне застосувати в спірній ситуації пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод та врахувати рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції".

При цьому суд виходить з такого.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В спірному випадку справа розглядалася судом 18.04.2019 року, 04.06.2019 року та 18.06.2019 року, в жодне з яких відповідач не з`явився, відзив на позов суду не надав і будь-яких доказів в спростування доводів позивача суду не надав, в тому числі і по факту отримання продукції на значну суму 1 589 051, 22 грн.

За таких обставин, подання відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі не виключає факту намагання відповідача щодо затягування розгляду справи в розумні строки.

Викладене призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Фрідлендер проти Франції"). Враховуючи вказані критерії - в суду відсутні підстави для визнання обґрунтованим клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Судом також взято до уваги ще і те, що підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення в ній має значення для справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення іншої справи. Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Таким чином, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення справи №918/244/19, а відтак відсутні правові підстави для задоволення клопотання Фермерського господарства "Персей Агро" про зупинення провадження у справі (вх.№7411/19 від 17.04.2019), а тому справа підлягає розгляду по суті.

18.04.2019 подав до суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№6830/19), в якому просить суд визнати зловживанням процесуальними правами, подання відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

07.05.2019 позивач повторно подав до суду заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№7685/19), в якому просить суд визнати зловживанням процесуальними правами, подання відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі.

Розглянувши подані клопотання, суд вважає за правильне вказати таке.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Статтею 43 ГПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема - подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

В спірному випадку, подання відповідачем клопотання про зупинення провадження (вх.№7411/19 від 17.04.2019) є правом відповідача відповідно до ст.42 ГПК України, а тому суд дійшов висновку, що подання такого клопотання не має ознак зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 02.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 18.04.2019. В судовому засіданні 18.04.2019 року відкладено підготовче засідання на 04.06.2019. В судовому засіданні 04.06.2019 закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті на 18.06.2019.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі, представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач відзиву на позовну заяву суду не подав.

Відповідно до ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе у відповідності до ст. 202 ГПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, розглянути справу без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору.

Позиція позивача.

Позивач вказує на те, що відповідачу за договором поставки засобів захисту рослин 114-ЗЗР-ДП-18 від 26.01.2018, передано товар назальну суму 1 086 815, 52 грн, з яких відповідачем сплачено 90 000 грн. Таким чином, сума основного боргу за поставлений товар, з врахуванням п.4.4. договору становить 1 118 467, 50 грн, сума відсотків річних - 124 103, 93 грн, пеня - 178 709, 66 грн, штраф - 167 770, 13 грн.

У своїх вимогах позивач посилається на ст. 526, 530, 533, 712 Цивільного кодексу України та ст. 231, 265 Господарського кодексу України.

Відповідач будь-яких заперечень та відзиву на позовну заяву суду не подав.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАХІД АГРОБІЗНЕС" (постачальник) та Фермерським господарством "Персей Агро" (покупець) було укладено договір поставки засобів захисту рослин №114-ЗЗР-ДП-18 від 26.01.2018 (а.с.18).

Відповідно до п.1.1. договору постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві засоби захисту рослин та іншу продукцію, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Загальна кількість та асортимент товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення, упаковка та маркування, строк поставки та інші умови, визначаються специфікаціями (додатками до цього договору), які є невід`ємною частиною цього договору (п.2.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору ціна товару та загальна вартість товару вказується в специфікаціях. Покупець оплачує товар у строки, зазначені у специфікаціях (п.4.2. договору).

Відповідно до п.4.3. договору оплата товару здійснюється покупцем у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів у національній валюті платіжним дорученням на зазначений в кінці тексту договору розрахунковий рахунок постачальника. Оплата товару здійснюється з урахуванням положень п.4.4 даного договору.

Відповідно до п.4.4. договору сторони домовились визначити еквівалент ціни та загальної вартості товару в іноземній валюті (в доларах США/Євро).

Відповідно до п.5.1. договору постачальник зобов`язався передавати товар у власність покупця у строки та у місці призначення, зазначені у специфікаціях, а покупець зобов`язався своєчасно оплачувати товар на умовах та в порядку, що визначені даним договором та додатками до нього (п.5.2.2.).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно даного договору та у відповідності з діючим законодавством України (п.6.1. договору).

Відповідно до п.6.4.1. договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника, сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежного здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

За невиконання чи/або неналежне виконання даного договору покупець, крім вище вказаного, сплачує постачальнику штраф в розмірі 15% від суми заборгованості (п.6.8 договору).

Відповідно до специфікації №2 від 25.06.2018, що є додатком до договору, визначено асортимент товару, що поставляється, ціну товару (895 638, 24 грн з ПДВ) та умови оплати (попередня авансова оплата 20% до 28.06.2018. Кінцева оплата 80% до 15.10.2018) (а.с.21).

Відповідно до специфікації №3 від 16.05.2018, що є додатком до договору, визначено асортимент товару, що поставляється, ціну товару (191 177, 28 грн з ПДВ) та умови оплати (попередня авансова оплата 20% до 28.06.2018. Кінцева оплата 80% до 15.10.2018) (а.с.22).

Відповідно до видаткової накладної №1715 від 16.05.2018 (а.с.23), на підставі довіреності №54 від 16.05.2018 (а.с.25), відповідач отримав від позивача товар - хістік, на загальну суму 191 177, 28 грн з ПДВ, поставка якого підтверджується товарно-транспортною накладною №3-1715 від 16.05.2018 (а.с.27).

Відповідно до видаткової накладної №2506 від 25.06.2018 (а.с.24), на підставі довіреності №93 від 25.06.2018 (а.с.26), відповідач отримав від позивача товар - піктор, на загальну суму 895 638, 24 грн з ПДВ, поставка якого підтверджується товарно-транспортною накладною №3-2506 від 25.06.2018 (а.с.28).

Відповідно до поданого суду розрахунку заборгованості, сума боргу станом на 26.03.2019 становить 1 118 467, 50 грн, пеня - 178 709, 66 грн, 25 % річних - 124 103, 93 грн, штраф в розмірі 15 % - 167 770, 13 грн, всього - 1 589 051, 22 грн (а.с.33).

Виходячи з матеріалів справи та керуючись вимогами діючого законодавства, суд дійшов в спірному випадку таких висновків.

Щодо вимоги про стягнення 1 118 467, 50 грн основного боргу слід вказати таке.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір. Аналогічне правило випливає із ст. 509 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли договірні зобов`язання на підставі договору поставки засобів захисту рослин №114-ЗЗР-ДП-18 від 26.01.2018.

Відповідно до ст.265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст. 712 Цивільного кодексу України).

В силу ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.1 ст.693 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до видаткової накладної №1715 від 16.05.2018 (а.с.23), на підставі довіреності №54 від 16.05.2018 (а.с.25), відповідач отримав від позивача товар - хістік, на загальну суму 191 177, 28 грн з ПДВ, поставка якого підтверджується товарно-транспортною накладною №3-1715 від 16.05.2018.

Відповідно до видаткової накладної №2506 від 25.06.2018 (а.с.24), на підставі довіреності №93 від 25.06.2018 (а.с.26), відповідач отримав від позивача товар - піктор, на загальну суму 895 638, 24 грн з ПДВ, поставка якого підтверджується товарно-транспортною накладною №3-2506 від 25.06.2018.

Вказані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні підписано сторонами та скріплено печатками юридичних осіб без жодних зауважень.

В спірному випадку в матеріалах справи відсутні докази оплати відповідачем вартості поставленого товару за договором поставки засобів захисту рослин №114-ЗЗР-ДП-18 від 26.01.2018, отриманого відповідачем відповідно до видаткової накладної №1715 від 16.05.2018 та видаткової накладної №2506 від 25.06.2018.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення 1 118 467, 50 грн основного боргу. Судом взято до уваги застосування позивачем в спірному випадку п.4.4. договору щодо розрахунку суми боргу з урахуванням зміни курсу долара США на момент здійснення такого розрахунку, внаслідок чого сума боргу збільшилась з 996 815, 52 грн до 1 118 467, 50 грн.

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 25% річних в розмірі 124 103, 93 грн, 178 709, 66 грн пені та 167 770, 13 грн штрафу, слід вказати таке.

Відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.6.4.1. договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець зобов`язаний, на вимогу постачальника, сплатити останньому пеню від суми простроченого або неналежного здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день прострочення, а також проценти на суму прострочення згідно ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 25 річних.

Відповідно до п.6.8. договору, за невиконання чи/або неналежне виконання даного договору покупець, крім вище вказаного, сплачує постачальнику штраф в розмірі 15% від суми заборгованості.

Відповідно до поданого суду розрахунку, 25 % річних по договору становить 124 103, 93 грн, пеня - 178 709, 66 грн, штраф в розмірі 15 % - 167 770, 13 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору в частині оплати поставленого товару - в наявності підстави для настання відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що передбачено п.6.4.1. та п.6.8. договору, а тому вимога про стягнення з відповідача 25% річних в розмірі 124 103, 93 грн, 178 709, 66 грн пені та 167 770, 13 грн штрафу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Суд дослідивши подані докази, визнав їх належними доказами в розумінні статей Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом - ГПК України). На підставі цих доказів з урахуванням обставин по справі та діючого законодавства суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача. В спірному випадку подані позивачем докази відповідачем жодним чином не спростовані.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст. 11, 509, 526, 549, 625, 629, 655, 692, 693 Цивільного кодексу України, ст.265 Господарського кодексу України, ст. 73, 74, 86, 123, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" /вул. Князя Володимира, 75, м. Рівне, 33013, / до Фермерського господарства "Персей Агро" /вул. Калуське шосе, буд.2А, с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77423, / про стягнення заборгованості в сумі 1 589 051,22 грн, з яких: 1 118 467,50 грн - основний борг; 124 103,93 грн - сума відсотків річних; 178 709,66грн - пеня; 167 770,13 грн - штраф - задоволити.

Стягнути з Фермерського господарства "Персей Агро" /вул. Калуське шосе, буд.2А, с. Угринів, Тисменицький район, Івано-Франківська область,77423, / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Захід Агробізнес" /вул. Князя Володимира, 75, м. Рівне, 33013, / заборгованість в сумі 1 589 051,22 грн (один мільйон п`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч п`ятдесят одна гривня 22 к.), з яких: 1 118 467,50 грн (один мільйон сто вісімнадцять тисяч чотириста шістдесят сім гривень 50 к.) - основний борг; 124 103,93 грн (сто двадцять чотири тисячі сто три гривні 93 к.) - сума відсотків річних; 178 709,66 грн (сто сімдесят вісім тисяч сімсот дев`ять гривень 66 к.) - пеня; 167 770,13 грн (сто шістдесят сім тисяч сімсот сімдесят гривень 13 к.) - штраф та судовий збір в розмірі 23 835, 76 грн (двадцять три тисячі вісімсот тридцять п`ять гривень 76 к.).

Видати наказ після вступу рішення в законну силу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 20-ти днів до Західного апеляційного господарського суду (м. Львів).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 26.06.2019

Суддя Фрич М. М.