УХВАЛА

18 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 902/517/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Погребняка В.Я., Ткаченко Н.Г.

за участю помічника судді - секретаря судового засідання - Любимової І.І.;

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

представник позивача - Старчик А.А.,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут",

представник відповідача - Кислощук Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019

у складі колегії суддів: Дужич С.П. (головуючий), Крейбух О.Г., Тимошенко О.М.

та на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2018 (в частині відмови у стягненні 17 064 949,93 грн пені, 1 355 000,13 грн 3% річних, 3 228 454,54 грн інфляційних втрат)

у складі судді Банасько О.О.

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут"

про стягнення 33 132 795,40 грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

22.08.2018 ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Вінницягаз Збут" про стягнення 33 132 795,40 грн - заборгованості, з яких 2 090 420,60 грн - 3% річних, 6 697 630,02 грн - інфляційних втрат та 24 344 744,78 грн - пені за Договором купівлі-продажу природного газу № 16-100-Н від 30.12.2015, посилаючись на несвоєчасну оплату покупцем отриманого природного газу.

19.11.2018 рішенням Господарського суду Вінницької області, з урахуванням ухвали від 23.11.2018, було частково задоволено позов ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ТОВ "Вінницягаз Збут" про стягнення 33 132 795,40 грн - заборгованості і стягнуто з відповідача на користь позивача 11 484 390,80 грн, з яких 7 279 794,85 грн - пені, 735 420,47 грн - 3% річних, 3 469 175,48 грн - інфляційних втрат, 172 265,86 грн - судового збору, у стягненні 21 648 404,60 грн - заборгованості, де 17 0648 949,93 грн - пені, 1 355 000,13 грн - 3% річних, 3 228 454,54 грн - інфляційних втрат - відмовлено.

Суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 18.09.2018 у справі № 906/1075/17 зазначив, що сторонами за їх взаємною згодою і домовленістю було змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

Також, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, місцевий господарський суд виходив з того, що необхідною умовою для застосування частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та санкцій, передбачених умовами договору купівлі-продажу природного газу є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, який діяв на момент розгляду справи, і, відповідно до якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору. Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу (постанови Верховного Суду України від 09.09.2014 у справі № 5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 25.03.2015 у справі № 924/1265/13, від 10.02.2016 у справі № 902/1652/13, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 924/1090/17 та від 18.09.2015 у справі № 906/1075/17).

Суд вказав, що допущені позивачем в розрахунку заборгованості помилки наслідком наявність прострочення оплати отриманого газу відповідачем у періоди, в які останнє відсутнє, враховуючи оплату отриманого газу у дані періоди в повному обсязі згідно спільних протокольних рішень та як результат збільшення суми прострочення оплати природного газу та періодів за які нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.

Суд зазначив, що прострочення заборгованості за поставлений природний газ в травні-червні 2016 року відсутнє. Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат щодо оплати поставленого в липні-вересні 2016 року природного газу із урахування того, що при здійсненні розрахунку останніх спочатку взято суми оплати отриманого газу згідно спільних протокольних рішень та з подальшою оплатою боргу із застосування Алгоритму перерахування коштів із рахунків із спеціальним режимом використання судом виявлено те, що оплата здійснювалась Покупцем із порушенням строків визначених абзацом 2 п.6.1 Договору на купівлю-продаж природного газу № 16-100-Н та здійснивши відповідний перерахунок сум, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

21.02.2019 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду у справі № 902/517/18 апеляційну скаргу ТОВ "Вінницягаз Збут" задоволено. Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" залишено без задоволення. Рішення господарського суду Вінницької області від 19.11.2018 у справі № 902/517/18 скасовано в частині стягнення з відповідача на користь позивача 11 484 390,80 грн, з яких 7 279 794,85 грн - пені, 735 420,47 грн - 3% річних, 3 469 175,48 грн - інфляційних втрат. Прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Резолютивну частину рішення викладено в такій редакції: "В позові відмовити." Стягнуто із ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ТОВ "Вінницягаз Збут" 258 398,79 грн судового збору за подання апеляційної скарги. Господарському суду Рівненської області доручено видати відповідний наказ. Справу № 902/517/18 повернуто Господарському суду Вінницької області.

Апеляційний господарський суд, із посиланням на позиції, викладені в постановах Верховного Суду у справі №908/63/17 від 10.04.2018, №906/790/16 від 18.04.2018, №925/770/17 від 06.06.2018, виходив із наступного.

Укладаючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, сторони по справі фактично погодились, що залишок оплати наданих послуг по Договору №16-100-Н, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного такого спільного протокольного рішення, тобто тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за поставлений природний газ за цим Договором, а також і відповідальність за порушення цих строків.

Тобто, нарахування пені, інфляційних втрат та річних відбувається у разі порушення стороною умов та обов`язків спільних протокольних рішень, укладених на виконання Договору №16-100-Н, оскільки даними протокольними рішеннями змінюється порядок та строки проведення розрахунків за надані за даним Договором послуги.

Враховуючи вищевикладене, у позивача відсутні підстави для нарахування та стягнення пені, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, оскільки уклавши спільні протокольні рішення, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за договором.

Також у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за отриманий природний газ, постачальник з спеціальними обов`язками отримує грошовий ресурс для розрахунку з продавцем природного газу лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу.

Відповідач може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок товариства самостійно розподілялися, уповноваженим банком, згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховувалися на рахунок позивача. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного суду у справі №906/10/16 від 30.01.2018.

04.04.2019 АТ "НАК "Нафтогаз України" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 повністю, а рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2018 в частині відмови у стягненні 17 064 949,93 грн пені, 1 355 000,13 грн 3% річних, 3 228 454,54 грн інфляційних втрат та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник стверджує про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме: статей 6, 11, 626, 629 Цивільного кодексу України, статті 12 Господарського кодексу України, а також норм процесуального права: статей 74, 76, 77, 86, 236, 238 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач вважає, що судами не було враховано правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.06.2018 у справі № 921/574/17-г/5, відповідно до якої підставою для стягнення пені та застосування наслідків за порушення грошового зобов`язання, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, є наявність суми основного боргу, що не була предметом регулювання за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків, яка була несвоєчасно оплачена відповідачем за рахунок власних коштів. Так, позивач стверджує, що сума боргу в розмірі 531 502 893,03 грн була оплачена відповідачем власними коштами поза межами порядку та строків, встановлених спільними протокольними рішеннями, а тому нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних здійснені позивачем правомірно.

Крім того, АТ "НАК "Нафтогаз України" вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що відповідач міг здійснити розрахунок перед позивачем лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання та в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕК, оскільки, на думку позивача, абзац 2 пункту 6.2 Договору прямо встановлює, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків лише рахунками зі спеціальним режимом використання, а тому він мав передбачену Договором можливість сплатити заборгованість власними коштами та міг впливати на стан розрахунку.

Скаржник також посилається на правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16 та від 17.04.2018 у справі № 918/1395/15, відповідно до якої Порядком розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу встановлений конкретний механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Зазначений Порядок не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

21.05.2019 до Верховного Суду від ТОВ "Вінницягаз Збут" надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому відповідач, посилаючись на безпідставність касаційної скарги просить Суд залишити її без задоволення.

24.04.2019 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Ткаченко Н.Г., Погребняк В.Я.

02.05.2019 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № 902/51718 Господарського суду Вінницької області за касаційною скаргою за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 та на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2018 (в частині відмови у стягненні 17 064 949,93 грн пені, 1 355 000,13 грн 3% річних, 3 228 454,54 грн інфляційних втрат), розгляд справи призначено на 18.06.2019.

Водночас колегією суддів з`ясовано, що ухвалою Верховного Суду від 16.04.2019 (колегія суддів Касаційного господарського суду у складі: Дроботова Т.Б. - головуючий, Пільков К.М., Чумак Ю.Я.) справу № 924/296/18 разом із касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАК "Нафтогаз" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 і рішення Господарського суду Хмельницької області від 24.07.2018 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю вирішити питання наявності, чи навпаки, відсутності підстав для відступу від правової позиції щодо обґрунтованості нарахування відповідних сум, викладеної у справі № 923/1099/17.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

У зв`язку з передачею справи № 924/296/18 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для вирішення питання наявності, чи навпаки, відсутності підстав для відступу від правової позиції щодо обґрунтованості нарахування відповідних сум, викладеної у справі № 923/1099/17, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення касаційного провадження у цій справі (№ 902/517/18) до винесення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повного тексту рішення у справі № 924/296/18.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 302, 303 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 902/517/18 Господарського суду Вінницької області за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 та на рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.2018 (в частині відмови у стягненні 17 064 949,93 грн пені, 1 355 000,13 грн 3% річних, 3 228 454,54 грн інфляційних втрат) зупинити до винесення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду повного тексту рішення у справі № 924/296/18.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Погребняк

Н. Ткаченко