ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2019 року Справа № 924/1081/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Василишин А.Р. , суддя Філіпова Т.Л.

секретар судового засідання Максютинська Д.В.

за участю представників сторін:

позивача: Муравський В.В.

відповідача: Іващенко Ю.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМСТОУН МОСТ ТРЕЙД" на рішення господарського суду Хмельницької області, від 28.03.19р. суддею Танасюк О.Є., повний текст складено 01.04.2019р у справі № 924/1081/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМСТОУН МОСТ ТРЕЙД", Донецька область, м. Слов`янськ

до державного підприємства "Нігинський кар`єр", Хмельницька область, Кам`янець-Подільський район, с. Сахкамінь

про зобов`язання державного підприємства "Нігинський кар`єр" виконати п. 4.8. договорів: №1/110417 від 11.04.2017р., №1/230417 від 23.04.2017р., №1/250417 від 25.04.2017р., викладений у новій редакції у додаткових угодах: №1 від 01.05.2017р. до договору №1/110417 від 11.04.2017р., №1 від 01.05.2017р. до договору №1/230417 від 23.04.2017р., №1 від 01.05.2017р. до договору №1/250417 від 25.04.2017р., у спосіб: зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару за період квітень 2017р. по квітень 2018р. на загальну суму 999450,17 грн., яка складається з: в квітні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 93328,40 грн.; в травні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 241729,15 грн.; в липні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 104598,00 грн.; в серпні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 90121,80 грн.: в вересні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 98740,11 грн.; в жовтні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 54382,50 грн.; в листопаді 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 91479,56 грн.; в грудні 2017р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 68161,50 грн.; в січні 2018р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 23107,50 грн.; в лютому 2018р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 20279,25 грн.; в березні 2018 року: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 78808,50 грн.; в квітні 2018р.: незареєстровані податкові накладні на загальну суму: 34713,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Лаймстоун Мост Трейд» (надалі - позивач) звернулось в Господарський суд Хмельницької області з позовом до ДП "Нігинський кар`єр" (надалі - відповідач) про зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару за період квітень 2017р. по квітень 2018р. на загальну суму 999450,17 грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 28.03.19 року в позові відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що обов`язки відповідача скласти податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі, здійснити реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригувань до них у випадках, передбачених законодавством, не є господарським зобов`язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно виключає можливість зобов`язати учасника господарських правовідносин здійснити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару, навіть якщо такий обов`язок передбачений у договорі.

Виходячи з положень статей 173, 174 Господарського кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку, що нездійснення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення саме господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

Також, судом зверталась увага на те, що зобов`язання відповідача щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних, їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит, не стосуються господарських відносин, що склалися між сторонами на підставі укладеного між ними договору поставки, а є за своєю правовою природою податковими зобов`язаннями, які регулюються нормами ПК України та контролюються ДФС (правова позиція, викладена в постанові ВС у справі №902/380/17 від 13.04.2018 р.)

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку, що виконання відповідачем зобов`язання, передбаченого п. 4.8 договору виникає не за договором поставки, а з податкових правовідносин, а тому не може бути підставою для покладення на нього обов`язку зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару. Проте, чинним цивільним та господарським законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару, оскільки такі зобов`язання, хоч і випливають із умов договорів однак за своєю правовою природою є податковими.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій, просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.03.19 року та

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем існують правовідносини, підставою виникнення яких первісно є господарський договір. Отже, й спір, щодо спонукання відповідача виконати вимоги означеного вище податкового законодавства має розглядатись та вирішуватись насамперед в залежності від встановлення судом обставин належного виконання сторонами умов такого договору та виникнення у сторін такого договору відповідних господарських зобов`язань, а відтак є таким, що віднесений до юрисдикції господарських судів.

Стверджує, що предмет спору у даній справі перебуває у площі цивільно-правових відносин і господарсько-правових відносин та підлягає розгляду в господарському суді, а також законодавством України передбачена можливість застосування такого виду захисту прав та законних інтересів суб`єктом господарювання до іншого суб`єкту господарських відносин, у разі порушення інших учасником правил здійснення господарської діяльності.

Вважає, що судом помилково зроблено відповідні висновки та не досліджено докази, що надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, порушено норми матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, зазначив, що відносини, які виникають у сфері оподаткування об`єктів господарювання, регулюються спеціальним для цих відносин податковим законодавством. При цьому, зазначення сторонами у договорі про обов`язок однієї зі сторін щодо складення податкової накладної та здійснення її реєстрації протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміни характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

Вважає, що відповідачем за укладеними договорами купівлі-продажу із позивачем не порушені господарськи зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності.

Розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

11.04.2017 р. між ДП «Нігинськин кар`єр» (постачальник) та ТОВ «Лаймстоун Мост Трейд» (покупець) укладено договір №1/110417.

Умовами п. 1.1 Договору передбачено, що постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, в подальшому «товар» в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі.

Назва, ціна, кількість товару, об`єми та строки поставки визначаються та узгоджуються сторонами у відповідних специфікаціях до договору, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2 договору).

У п. 4.1 договору вказано, що загальна кількість товару, що поставляється у рамках цього договору, вказана в специфікаціях до цього договору.

Датою відвантаження товару при поставках залізничним транспортом вважається дата штемпеля станції-відправника у відповідній залізничній накладній (56 графа), а при поставках самовивізом - дата виписки накладної постачальником (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 4.7 договору постачальник передає покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; завірену залізничну накладну (передається з відповідною партією товару перевізником), видаткову накладну, копію сертифікату відповідності та паспорт якості (один примірник на всю партію товару), радіологічний сертифікат (за вимогою покупця).

Пунктом 4.8. договору передбачено, що постачальник зобов`язаний виписати податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов реєстрації електронного цифрового підпису уповноваженої особи постачальника у порядку, встановленому законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних, протягом 15 календарних днів з моменту виникнення права на віднесення сум податку на додану вартість в податковий кредит.

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2017 р. (п. 8.1 договору).

У п. 8.3 договору зазначено, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, якщо таке матиме місце під час дії цього договору.

Сторонами підписано та скріплено відтисками печаток специфікацію №1 від 11.04.2017 р. на поставку каменю вапнякового в кількості 7200 тон на суму 792000,00 грн.

01.05.2017 р. сторонами підписано додаткову угоду №1 до договору №1/110417, в якій сторони домовились викласти п. 4.8 договору в редакції: « 4.8. На дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) Постачальник складає податкову накладну «розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригувань до них у випадках, передбачених законодавством, здійснюється Постачальником протягом 15-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань (підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України).

У разі відмови постачальника надати/зареєструвати покупцю податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, внаслідок чого покупець втратить право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який покупець повинен отримати, за такою податковою накладною (розрахунку коригування) податкової накладної), протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідної претензії Покупця.

Передбачили, що покупець має право застосувати оперативно-господарські санкції у разі не реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) в Єдиному реєстрі податкових накладних або в разі порушення Постачальником порядку її заповнення.

Під оперативно-господарською санкцією сторони розуміють право покупця «отримати оплату продукції на суму податкового кредиту з ПДВ, який покупець повинен отримати за податковою накладною (з розрахунком коригування до податкової накладної), не зареєстрованою постачальником в Єдиному реєстрі податкових накладних або неналежно заповненої податкової накладної до моменту надання покупцеві належним чином оформленої та зареєстрованої податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної).

Сторони погодили, що у разі застосування покупцем оперативно-господарських санкцій, штрафні санкції (неустойки, пені, штрафи, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами, індекс інфляції, збитки тощо) за несвоєчасну оплату продукції до покупця не застосовуються.

13.11.2017 р. сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору №1/110417, якою, зокрема п. 8.1 договору виклали в редакції: «Даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018 р., але, в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх обов`язків.»

З матеріалів справи вбачається, що між ДП «Нігинськин кар`єр» (постачальник) та ТОВ «Лаймстоун Мост Трейд» (покупець) укладено договори №1/230417 від 23.04.2017 р. та №1/250417 від 25.04.2017 р.

При цьому, зміст договорів №1/230417 та №1/250417, зокрема, п. п. 1.1, 1.2, 4.1, 4.4, 4.7, 4.8 є аналогічними тим, що погоджені сторонами у договорі №1/110417 від 11.04.2017 р..

Специфікаціями №1 від 23.04.2017 р. до договору №1/230417 та №1 від 25.04.2017 р. до договору №1/250417 сторонами визначено товар, який підлягає поставці вапняк флюсовий в кількості 7200 тон на суму 792000,00 грн.

Крім того, до договорів №1/230417 та № 1/250417 сторонами підписано додаткову угоду № 1 від 01.05.17 р. та додаткову угоду № 2 від 13.11.2017 р., якими були внесені аналогічного змісту зміни до договорів, передбачені додатковими угодами до договору від 11.04.2017 р. №1/110417.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору №1/110417 від 11.04.2017 р., відповідачем поставлено позивачу товар, що підтверджується видатковими накладними, а саме: №РН-0000474 від 23.04.2017 р. на суму 211028,40 грн., №РН-0000477 від 24.04.2017 р. на суму 137940,00 грн., №РН-0000489 від 25.04.2017 р. на суму 27297,60 грн., №РН-0000521 від 02.05.2017 р. на суму 18549,00 грн., №РН-0000537 від 05.05.2017 р. на суму 65340,00 грн., №РН-0000539 від 05.06.2017 р. на суму 28053,00 грн., №РН-0000545 від 08.05.2017 р. на суму 93001,50 грн., №РН-0000552 від 09.05.2017 р. на суму 111604,50 грн., №РН-0000568 від 12.05.2017 р. на суму 64786,50 грн., №РН-0000631 від 25.05.2017 р. на суму 37503,00 грн., №РН-0000884 від 04.07.2017 р. на суму 18441,00 грн., №РН-0000916 від 07.07.2017 р. на суму 18697,50 грн., №РН-0000924 від 08.07.2017 р. на суму 55498,50 грн., №РН-0000929 від 11.07.2017 р. на суму 27918,00 грн., №РН-0000946 від 13.07.2017 р. на суму 18697,50 грн., №РН-0000973 від 20.07.2017 р. на суму 36990,00 грн., №РН-0001019 від 27.07.2017 р. на суму 177930,00 грн., №РН-0001020 від 28.07.2017 р. на суму 310027,50 грн., №РН-0001033 від 29.07.2017 р. на суму 56281,50 грн., №РН-0001052 від 03.08.2017 р. на суму 46156,50 грн., №РН-0001483 від 24.11.2017 р. на суму 18657,00 грн., №РН-0001489 від 25.11.2017 р. на суму 139158,00 грн., №РН-0001516 від 30.11.2017 р. на суму 7140,00 грн. (відшкодування витрат залізниці), №РН-0001517 від 04.12.2017 р. на суму 46399,50 грн., №РН-0001524 від 09.12.2017 р. на суму 204201,00 грн., №РН-0000079 від 05.03.2018 р. на суму 65070,00 грн., №РН-0000116 від 29.03.2018 р. на суму 4657,50 грн., №РН-0000122 від 02.04.2018 р. на суму 4522,50 грн., №РН-0000130 від 06.04.2018 р. на суму 17455,50 грн., №РН-0000134 від 10.04.2018 р. на суму 16861,50 грн., №РН-0000143 від 12.04.2018 р. на суму 8766,90 грн., №РН-0000148 від 13.04.2018 р. на суму 17442,00 грн., №РН-0000159 від 16.04.2018 р. на суму 18022,50 грн., №РН-0000182 від 20.04.2018 р. на суму 23260,50 грн., №РН-0000190 від 23.04.2018 р. на суму 37449,00 грн., №РН-0000197 від 24.04.2018 р. на суму 18940,50 грн., №РН-0000201 від 25.04.2018 р. на суму 4495,50 грн., №РН-0000209 від 26.04.2018 р. на суму 36369,00 грн., №РН-0000219 від 27.04.2018 р. на суму 4698,00 грн.

При цьому, позивач розрахувався за поставлений товар на загальну суму 2749994,96 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 12.05.2018 р. №80 на суму 200000,00 грн., від 27.07.2017 р. №144 на суму 1000000,00 грн., від31.07.2017 р. №145 на суму 1000000,00 грн., від 02.08.2017 р. №154 на суму 249994,96 грн., від 19.12.2017 р. №247 на суму 300000,00 грн.

Крім того, на виконання умов договору №1/230417 від 23.04.2017 р. відповідачем поставлено позивачу товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними, а саме: №РН-0000509 від 28.04.2017 р. на суму 55228,80 грн., №РН-0000514 від 30.04.2017 р. на суму 128475,60 грн., №РН-0000569 від 12.05.2017 р. на суму 27891,00 грн., №РН-0000576 від 13.05.2017 р. на суму 37260,00 грн., №РН-0000587 від 16.05.2017 р. на суму 65313,00 грн., №РН-0000598 від 19.05.2017 р. на суму 28107,00 грн., №РН-0000630 від 25.05.2017 р. на суму 36990,00 грн., №РН-0000917 від 07.07.2017 р. на суму 9193,50 грн., №РН-0001012 від 26.07.2017 р. на суму 18495,00 грн., №РН-0001086 від 09.08.2017 р. на суму 130950,00 грн., №РН-0001091 від 10.08.2017 р. на суму 310122,00 грн., №РН-0001187 від 03.09.2017 р. на суму 186327,00 грн., №РН-0001188 від 04.09.2017 р. на суму 129897,00 грн., №РН-0001322 від 10.10.2017 р. на суму 326295,00 грн., №РН-0001425 від 04.11.2017 р. на суму 167008,50 грн., №РН-0001426 від 05.11.2017 р. на суму 158382,00 грн., №РН-0001462 від 20.11.2017 р. на суму 159664,50 грн., №РН-0001463 від 28.11.2017 р. на суму 28242,00 грн., №РН-0001564 від 25.12.2017 р. на суму 56052,00 грн., №РН-0001569 від 26.12.2017 р. на суму 102316,50 грн., №РН-0000032 від 31.01.2018 р. на суму 138645,00 грн., №РН-0000039 від 01.02.2018 р. на суму 121675,50 грн., №РН-0000076 від 03.03.2018 р. на суму 102937,50 грн., №РН-0000077 від 04.03.2018 р. на суму 196857,00 грн., №РН-0000080 від 05.03.2018 р. на суму 39946,50 грн., №РН-0000082 від 06.03.2018 р. на суму 9382,50 грн.

Відповідачем здійснено оплату за поставлений товар по договору №1/230417 на загальну суму 2022850,07 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: від 12.05.2017 р. №81 на суму 100000,00 грн., від 02.08.2017 р. №150 на суму 582850,07 грн., від 14.11.2017 р. №228 на суму 500000,00 грн., від 16.11.2017 р. №230 на суму 500000,00 грн., від 26.01.2018 р. №270 на суму 140000,00 грн., від 02.03.2018 р. №286 на суму 200000,00 грн.

Крім того, на підтвердження поставки товару згідно з договором №1/250417 від 25.04.2017 р. позивачем надано копії видаткових накладних: №РН-00006570 від 12.05.2017 р. на суму 46143,00 грн., №РН-0000575 від 13.05.2017 р. на суму 37395,00 грн., №РН-0000588 від 16.05.2017 р. на суму 121527,00 грн., №РН-0000602 від 21.05.2017 р. на суму 27756,00 грн., №РН-0000609 від 22.05.2017 р. на суму 56227,50 грн., №РН-0000615 від 23.05.2017 р. на суму 73939,50 грн., №РН-0000629 від 25.05.2017 р. на суму 18522,00 грн., №РН-0000630 від 25.05.2017 р. на суму 36990,00 грн., №РН-0000918 від 08.07.2017 р. на суму 18562,50 грн., №РН-0000993 від 22.07.2017 р. на суму 18562,50 грн., №РН-0001008 від 25.07.2017 р. на суму 27756,00 грн., №РН-0001084 від 08.08.2017 р. на суму 46305,00 грн., №РН-0001113 від 15.08.2017 р. на суму 18724,50 грн., №РН-0001134 від 22.08.2017 р. на суму 37395,00 грн., №РН-0001238 від 16.09.2017 р. на суму 344655,00 грн., №РН-0001348 від 17.10.2017 р. на суму 27783,00 грн., №РН-0001349 від 18.10.2017 р. на суму 148270,50 грн., №РН-0001352 від 19.10.2017 р. на суму 186759,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач оплатив поставлений по договору №1/250417 товар, що підтверджується платіжним дорученнями: від 24.05.2017 р. №88 на суму 436000,00 грн., від 24.05.2017 р. №89 на суму 4000,00 грн., від 06.11.2017 р. №222 на суму 500000,00 грн., від 09.11.2017 р. на суму 500000,00 грн. відповідач перерахував позивачу кошти на загальну суму 1836000,00 грн. за товар згідно з договором №1/250417 від 25.04.2017 р.

20.06.17 р. позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив вжити заходи щодо реєстрації податкових накладних.

Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Предметом розгляду у даній справі є зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками поставки товару.

Аналізуючи встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд вважає за необхідне враховувати наступні положення чинного законодавства України.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між цими суб`єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання врегульовані Господарським кодексом України (ст. 1 ГК України).

За приписами частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Аналогічні положення містяться і в п. п. 14.1.36, 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України, а саме: господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами; податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договори №1/110417, №1/230417, №1/250417, які за своєю правовою природою є договорами поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 ЦК України).

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, у п. 4.8 вищезазначених договорів сторони шляхом укладення додаткових угод погодили, зокрема, що на дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) постачальник складає податкову накладну «розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригувань до них у випадках, передбачених законодавством, здійснюється постачальником протягом 15-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань (підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України). У разі відмови постачальника надати/зареєструвати покупцю податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, внаслідок чого покупець втратить право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який покупець повинен отримати, за такою податковою накладною (розрахунку коригування) податкової накладної), протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідної претензії покупця.

Судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони скористались своїм правом у вільному визначенні умов договору та пунктом 4.8. договорів шляхом укладення додаткових угод від 01.05.2017 р. погодили, зокрема, що на дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) постачальник складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі.

Пунктом 201.1, абз. 1, 2 п. 201.10 ст. 201 ПК України встановлено, що платник податку на додану вартість на дату виникнення податкових зобов`язань зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

В позовній заяві та апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач у встановлений Договорами строк не виконав свої договірні зобов`язання щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН та не надав їх позивачу, чим порушив господарське зобов`язання та позбавив позивача права на оформлення податкового кредиту в сумі 999450,17 грн.

З огляду на зміст заявлених позивачем вимог - зареєструвати податкові накладні колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо податку на додану вартість здійснюється державою в податкових правовідносинах між позивачем та державою, а об`єкт дослідження зводиться до з`ясування дотримання відповідачем вимог податкового законодавства щодо оформлення податкових накладних та їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит.

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що відносини, які виникають у сфері оподаткування суб`єктів господарювання, регулюються іншим законодавством спеціальним для цих відносин податковим. Обумовлені в договорі обов`язки відповідача скласти податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі, здійснити реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригувань до них у випадках, передбачених законодавством, не є господарським зобов`язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно виключає можливість зобов`язати учасника господарських правовідносин здійснити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару, навіть якщо такий обов`язок передбачений у договорі. Суд звертає увагу, що у разі не визначення сторонами в умовах договору обов`язку відповідача (постачальника) сформувати та зареєструвати податкові накладні, такий обов`язок у відповідача виникає в силу закону.

Виходячи з положень статей 173, 174 Господарського кодексу України, нездійснення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням з боку відповідача правил здійснення саме господарської діяльності - невиконанням господарського зобов`язання, оскільки обов`язок зі складання та реєстрації податкових декларацій виникає у відповідача саме на підставі податкового законодавства.

При цьому зазначення сторонами у договорі про обов`язок однієї зі сторін щодо складення податкової накладної та здійснення її реєстрації протягом передбаченого законодавством строку не має наслідком зміни характеру відповідних правовідносин з податкових на господарські.

За змістом статей 3, 173 Господарського кодексу України зобов`язанням (господарським зобов`язанням) є обов`язки сторін вчинити дії, які спрямовані на досягнення мети договору, тобто у даному випадку зобов`язання відповідача полягає у поставці товару, а зобов`язання позивача у обов`язку прийняти та оплатити його вартість.

Зобов`язання відповідача щодо належного (своєчасного) оформлення податкових накладних, їх офіційної реєстрації та наявності чи відсутності у позивача можливості відшкодувати податковий кредит, не стосуються господарських відносин, що склалися між сторонами на підставі укладеного між ними договору поставки, а є за своєю правовою природою податковими зобов`язаннями, які регулюються нормами ПК України та контролюються ДФС (правова позиція, викладена в постанові ВС у справі №902/380/17 від 13.04.2018 р.)

Зважаючи на зазначене, суд доходить висновку, що виконання відповідачем зобов`язання, передбаченого п. 4.8 договору виникає не за договором поставки, а з податкових правовідносин, а тому не може бути підставою для звернення до господарського суду з позовом про зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару, покликаючись на господарський характер таких зобов`язань.

Аналогічного змісту висновок закріплений в постанові Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 917/203/18 від 27.11.18 р.

Також суд враховує, що п. 4.8 договору сторони передбачили санкції за порушення обов`язку продавця щодо реєстрації податкових накладних, а саме у разі відмови постачальника надати/зареєструвати покупцю податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі, внаслідок чого покупець втратить право на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який покупець повинен отримати, за такою податковою накладною (розрахунку коригування) податкової накладної), протягом 10 календарних днів з дати отримання відповідної претензії покупця.

А тому позивач не позбавлений права застосувати до відповідача санкції за порушення обов`язку реєстрації податкових накладних.

Апеляційний суд зазначає, що право кожної особи на захист свого порушеного права, його невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Конституційний принцип доступності правосуддя реалізується через статтю 1 Господарського процесуального кодексу України.

Приписами статті 20 Господарського кодексу України передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності права; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання; визнання недійсними господарських угод; відновлення становища; припинення дій; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних і оперативно-господарських санкцій; установлення, зміни та припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Як встановлено судом, предметом спору є вимога позивача про зобов`язання державного підприємства "Нігинський кар`єр" виконати п. 4.8. договорів у спосіб - зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару. Проте, чинним цивільним та господарським законодавством не передбачено такого матеріально-правового способу захисту права, як зобов`язання зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за наслідками постачання товару, оскільки такі зобов`язання, хоч і визначені в умовах договорів, однак за своєю правовою природою є податковими.

Апеляційний господарський суд звертає увагу й на те, що по суті, предмет позову у вигляді спонукання відповідача до виконання п. 4.8. договорів у спосіб - зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних є звернення за захистом не права, а обов`язку та має декларативний характер, оскільки в разі винесення рішення про таке останнє не буде виконане шляхом державно-примусової діяльності, оскільки така діяльність не може відбутись шляхом зобов`язання особи виконати такі дії, які неможливо присудити виконати в натурі (в даному випадку зареєструвати податкові накладні), що фактично лежить в площині особистого волевиявлення особи.

Також суд звертає увагу, що обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, хоча невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків. Тому позовна вимога покупця про зобов`язання продавця здійснити таку реєстрацію не є належним та ефективним способом захисту у господарських правовідносинах, і не підлягає розгляду в суді жодної юрисдикції. Натомість належним способом захисту для позивача може бути звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення контрагентом за договором обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних (постанова Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2018 року у справі № 917/877/17, постанова Великої палати у справі № 908/1568/18 від 05.06.2019).

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено, що його право порушене внаслідок порушення відповідачем зобов`язань саме у господарській діяльності, а обраний ним спосіб захисту призведе до відновлення його права, тобто буде ефективним, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на постанови Верховного суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справах № 908/76/18, № 917/877/17 є помилковим, оскільки, предмет спору в зазначених позивачем справах є стягнення збитків за порушення відповідачами вимог податкового законодавства та є відмінним від предмету спору у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст.. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 271, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЙМСТОУН МОСТ ТРЕЙД" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року у справі № 924/1081/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 28 березня 2019 року у справі №924/1081/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/1081/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 21.06.2019

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Філіпова Т.Л.