ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р. Справа№ 910/5084/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Смірнової Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019

у справі №910/5084/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Публічного акціонерного Товариства "Дельта Банк"

до відповідача (відповідач-1): Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Національний банк України

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відкрите акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат"

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрок плюс"

третя особа-5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія"

про визнання правочину недійсним,

за позовом третьої особи-2, яка заявляє самосійні вимоги щодо предмета спору: Національного банку України

до відповідача (відповідач-2): Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс"

до відповідача (відповідача-3): Публічного акціонерного Товариства "Дельта Банк"

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014,-

Відповідно до ч. 20 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, передбачено п. 12 ч. 1 ст. 255 ГПК України, тобто апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

До відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Національного банку України надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 271 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (надалі - Банк) звернулося до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" (надалі - ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс"), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд), Національного банку України (надалі - НБУ); відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Івано-Франківський м`ясокомбінат" (далі - Комбінат), Товариство з обмеженою відповідальністю "Юрок плюс", Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014 та зобов`язання відповідача повернути позивачу оригінали договорів, переданих на виконання вказаного правочину; за позовом третьої особи, яка заявляє самосійні вимоги щодо предмета спору - НБУ до Компанії та Банку про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 зупинено провадження у справі № 910/5084/16 за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; Національного банку України, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відкритого акціонерного Товариства "Івано-Франківський м`ясокомбінат", Товариства з обмеженою відповідальністю "Юрок плюс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія", про визнання правочину недійсним, за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014, до вирішення суддею, визначеним у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/5084/16. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/5084/16 передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, 26.04.2019 (згідно відтиску печатки вхідної кореспонденції Господарського суду міста Києва) Товариство з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/5084/16 скасувати та передати справу на розгляд до суду першої інстанції.

Апелянт обґрунтовує скаргу тим, що у випадку відмови в задоволені заяви про відвід достатньо було відкласти розгляд справи на іншу дату. Також, зазначає, що у відповідності до ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК. Тобто, у разі передання розгляду відводу іншому судді шляхом автоматизованого перерозподілу, розгляд справи зупиняється. Проте, враховуючи той факт, що згідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України, суд наділений саме правом зупинення розгляду, а не обов`язком, сторона вважає, що Господарський суд м. Києва міг одразу визначити дату наступного судового засідання для забезпечення розгляду справи у розумні строки, встановлені ГПК та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, а не зупиняти розгляд справи, чим спричинив порушення процесуальної норми, викладеної у ч. 3 ст. 39 ГПК України, а відтак наявна підстава для скасування ухвали (п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК).

Скаржник вказує, що оскаржувана ухвала не відповідає принципу «розумних строків розгляду справи», який визначений п. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та процесуальним строкам, встановленим ГПК України. Крім того, постановлена з порушенням процесуальної, норми викладеної у ч. 3 ст. 39 ГПК України - суд першої інстанції повинен був відразу визначити дату наступного судового засідання, а не зупиняти провадження у справі. Відтак, оскаржувана ухвала перешкоджає подальшому розгляду справи та підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права та перешкоджає подальшому розгляду справи в силу припису п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України.

Скаржник не надав пояснень на заперечення проти відкриття Національного банку України (надіслані скаржнику 03.06.2019).

4. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Національний банк України вважає апеляційну скаргу безпідставною та необгрунтованою, оскільки ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/5084/16 постановлено відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Національний банк України обґрунтовує свій відзив тим, що подання апеляційної скарги ТОВ «СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» має технічний характер та спрямоване на затягування розгляду справи, відтак є зловживанням правом у розумінні ст. 43 ГПК України, оскільки мотивована виключно з підстав зупинення розгляду справи у зв`язку з заявою про відвід судді і невизначення суддею дати наступного судового засідання, що начебто порушує розумні строки розгляду справи.

Національний банк України зазначає, шо апелянтом взагалі проігноровано ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.04.2019 (суддя: Князьков В.В.) у справі № 910/5084/16, якою відмовлено у задоволенні заяви представника ТОВ «ФК «ІНВЕСТФІНАНС» про відвід судді Курдельчука І.Д. та ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/5084/16, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 16.05.2019 о 14 год. 00 хв.

Таким чином банк вказує, що засідання у справі № 910/5084/16 мало б відбутись 16.05.2019, однак у зв`язку з тим, що ТОВ «СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 23.04.2019, воно не відбулось, оскільки справу передано до суду апеляційної інстанції, тому посилання скаржника на розумні строки розгляду справи пов`язані із зупиненням розгляду справи у зв`язку з заявою про відвід судді взагалі не заслуговують уваги, оскільки дана апеляційна скарга ТОВ «СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» саме і спрямована на затягування розгляду справи і незабезпечення розгляду справи у розумний термін, через що просить вжити заходи процесуального примусу.

До того ж, Національний банк України зазначає, що апеляційна скарга не відповідає встановленій формі і змісту (ст. 258 ГПК України), апеляційна скарга підписана особою, посадове становище якої невідоме та не підтверджене належними доказами (п. 1 ч. 5 ст. 260 ГПК України), спрямована виключно на затягування розгляду справи і містить всі ознаки зловживання, а тому суд має визнати подання апеляційної скарги ТОВ «СТАНІСЛАВСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ» зловживанням своїм процесуальним правом та вжити заходів процесуального примусу.

Іншим учасникам апеляційного провадження ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 було запропоновано надати відзиви та встановлено строк для їх подачі. Вказану ухвалу суду отримано ТОВ "Фінансова компанія "Інвестфінанс" 31.05.2019 (штрих код №04 6), Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 30.05.2019 (штрих код №04 8), ВАТ "Івано-Франківський м`ясокомбінат" 05.06.2019 (штрих код №04 1), ТОВ "Юрок плюс" 03.06.2019 (штрих код №04 3), а поштове відправлення ПАТ "Дельта Банк" не вручено, повернуто за закінченням строку зберігання (штрих код №04 5).

Проте, під час апеляційного провадження іншими учасниками апеляційного провадження відзиви не надано.

5. Узагальнені доводи заперечень щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 було роз`яснено скаржнику право надати заперечення на відзив та встановлено строк для подачі відповідної заяви та запропоновано скаржнику надати суду в десяти денний термін (з дня отримання даної ухвали) пояснення щодо заперечень Національного банку України в частині зловживання процесуальними правами (наявне в матеріалах справи).

Проте, під час апеляційного провадження скаржником заперечення на відзив Національного банку України не надано. Тридцятиденний строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" спливає 26.06.2019. Тому постанову ухвалено 26.06.2019.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

В судовому засіданні 23.04.2019 судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні заяви про відкладення, оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/5084/16 до судового розгляду по суті.

Представник відповідача у засіданні 23.04.2019 після закриття підготовчого провадження, подав суду заяву про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/5084/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 за наслідками розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв`язку з чим провадження у справі № 910/5084/16 зупинено до вирішення питання про відвід судді Курдельчука І. Д., а відповідну заяву передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2019 суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про відвід судді Курдельчука І. Д. від розгляду справи №910/5084/16 відмовив у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» від 23.04.2019 про відвід судді Курдельчука Ігоря Даниловича від розгляду справи № 910/5084/16.

Частиною 2 статті 254 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Водночас, ні положення статті 39 ГПК України, ні положення статті 255 ГПК України не передбачають можливість оскарження ухвали про відвід судді.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що чинним Господарським процесуальним кодексом України, а саме Главою 3, чітко встановлений порядок та процедура розгляду заяви про відвід судді, яка передбачає собою, що у випадку визнання такого відводу необґрунтованим, суддею, якому він заявлений, питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, у такому випадку саме суддя, визначений у порядку, встановленому частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України, досліджує подану стороною заяву про відвід судді з точки зору наявності чи відсутності підстав для її задоволення.

В той же час, оскаржуваною ухвалою було зупинено провадження у справі до вирішення суддею, визначеного у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про відвід судді Курдельчука І.Д.

Частиною 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, зокрема, це ухвала про зупинення провадження у справі (пункт 12 даної статті).

Водночас, інститут відводу не передбачає можливості суду апеляційної інстанції надавати оцінку діям судді щодо визнання такого відводу необґрунтованим у межах здійснення апеляційного перегляду ухвали суду про зупинення провадження у справі, оскільки така ухвала переглядається виключно в контексті наявності або відсутності підстав для такого зупинення, а посилання скаржника на процесуальні дії суду першої інстанції, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції лише у межах оскарження рішення суду, прийнятого за результатами вирішення спору у справі по суті.

Так, ч. 3 ст. 39 ГПК України визначено, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

У відповідності до положення п. 5 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках надходження заяви про відвід судді.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, в разі визнання необґрунтованим заявленого відводу, наділений правом зупинити провадження у справі до вирішення заяви про відвід іншим складом суду.

Зупинення провадження у справі є наслідком заявлення заяви про відвід, отже, ухвала про передання справи для розгляду заяви про відвід та зупинення провадження у справі до вирішення питання про відвід перебувають у нерозривному зв`язку.

Зупинення провадження у даній справі згідно ухвали суду першої інстанції від 23.04.2019 є наслідком заявлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/5084/16 та визнання її необґрунтованою, а отже, місцевим господарським судом оскаржену ухвалу про зупинення провадження у справі прийнято відповідно до норм чинного господарського процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ухвала в частині зупинення провадження у справі № 910/5084/16 прийнята у відповідності до положень ГПК України, а ухвала суду першої інстанції від 23.04.2019 в частині мотивів необґрунтованості заявленого відводу не оскаржується, відсутні підстави для її скасування.

Крім того, як вже було вказано вище, ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.04.2018 року суддею Князьковим В.В. було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестфінанс" у задоволенні заяви про відвід судді Курдельчука І.Д. від розгляду справи №910/5084/16.

Таким чином, ухвала Господарського суду міста Києва від 23.04.2019, про перегляд якої подано апеляційну скаргу, вичерпала свою дію, а оскарження такої ухвали жодним чином не перешкоджає розгляду справи. В цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи відзиву Національного банку України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції і Кодексу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Таким чином, відповідні дії скаржника розцінюються судом апеляційної інстанції, як такі, що скеровані на затягування розгляду справи по суті, а отже й такими, що підпадають під визначення ст. 13 ЦК України "зловживання правом".

Аналогічні висновки наведені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у постанові від 11.10.2018 у справі №910/2448/18.

Суд апеляційної інстанції заперечення Національного банку України проти відкриття апеляційного провадження залишає без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Так, згідно з п. 1 ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Проте з матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга подана директором (керівником) ТОВ "Станіславська торгова компанія" ОСОБА_1

З відомостей, які знаходяться на сайті ЄДРПОУ керівником ТОВ "Станіславська торгова компанія" () з 14.09.2010 є ОСОБА_1, процесуальне законодавство України не передбачає подачі документів на посвідчення повноважень для подачі та підписання апеляційної скарги саме керівником, а суду апеляційної інстанції відсутні підстави для сумніву у повноваженнях ОСОБА_1 , оскільки такі відомості містяться на сайті ЄДРПОУ.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в частині зупинення провадження у справі № 910/5084/16 ухвала прийнята у відповідності до положень ГПК України, а тому відсутні підстави для її скасування.

Таким чином, керуючись ст. ст. 2, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 39, 227, 229, 269, 270, 271 п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282, 284 ГПК України Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська торгова компанія" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі № 910/5084/16 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 у справі №910/5084/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5084/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Л.Г. Смірнова

Є.Ю. Пономаренко