ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20 червня 2019 р. Справа № 903/289/18

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Ведмедюка М. П., розглянувши справу

за первісним позовом: Приватного підприємства "Волиньагропромбуд", Локачинський р-н., с. Зубильне

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мальцевої Алли Володимирівни, м. Луцьк

про стягнення 691400,69грн.

за зустрічним позовом : Фізичної особи підприємця Мальцевої Алли Володимирівни, м. Луцьк

до відповідача: Приватного підприємства "Волиньагпромбуд", с. Зубильне

про встановлення нікчемності правочину договору підряду від 28.12.2014р.

Представники:

від ПП "Волиньагропромбуд": не прибув;

від ФОП Мальцевої А. В.: не прибув;

Встановив: Приватне підприємство "Волиньагропромбуд" звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця Мальцевої Алли Володимирівни про стягнення 691400,69грн. заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення умов договору підряду відповідачем за №14/12/61 від 28.12.2014р. в частині оплати за надані виконанні будівельні роботи в розмірі 691 400,69 грн.

ФОП Мальцева А.В. подала зустрічну позовну заяву за вх. №01-48/506/18 від 09.07.2018р. до ПП "Волиньагпромбуд" про встановлення нікчемності правочину договору підряду від 28.12.2014р. для спільного розгляду із первісним позовом ПП "Волиньагропромбуд" до ФОП Мальцевої А.В. про стягнення 691 400,69 грн. заборгованості за договором підряду від 28.12.2014р.

В підтвердження позовних вимог ФОП Мальцева А.В. посилається на те, що договір від 28.12.2014р. підроблений власником ПП "Волиньагпромбуд" Мухою П.О. в корисливих цілях з метою незаконного заволодіння коштами ФОП Мальцевої А.В.

Ухвалою суду від 09.07.2018р. зустрічну позовну заяву Фізичної особи підприємця Мальцевої А.В. до ПП "Волиньагропромбуд" про встановлення нікчемності правочину договору підряду від 28.12.2014р. об`єднано в одне провадження з первісним позовом ПП "Волиньагропромбуд" до ФОП Мальцевої А.В. про стягнення 691 400,69 грн. заборгованості за договором підряду від 28.12.2014р. для спільного розгляду та розгляд зустрічного позову призначено разом з первісним у підготовчому засіданні на 23.07.2018р.

Ухвалою суду від 23.07.2018р. було призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського наукового-дослідного інститут судових експертиз Міністерства юстиції України (43016, м. Луцьк, вул. Червоного Хреста16).

На адресу Господарського суду Волинської області від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз супровідним листом вх. № 01-57/969/19 надійшло клопотання за підписом судового експерта Трунової Н. Д., Онишка Ю. С. про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення будівельно - технічної експертизи, в якому експерт, просить надати проектну та кошторисну документацію об`єкта дослідження, а саме: "Реконструкція нежитлових прибудинкових приміщень на проспекті Молоді 10 під спортивно - оздоровчий комплекс".

Ухвалою суду від 26.03.2019р. провадження у справі поновлено, клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення будівельно - технічної експертизи призначено до розгляду в судовому засіданні, Однак, представники сторін в судове засідання не прибули, вимоги ухвали суду від 26.03.2019р. не виконали.

09.04.2019р. через відділ діловодства суду Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Волинське відділення подав повідомлення №8623-8624 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи у зв`язку з тим, що додаткові документи необхідні для проведення судової експертизи не наданні, експерт не має можливості провести необхідні дослідження і дати відповіді на поставлені в ухвалі питання, про що у відповідності до вимог п.1.13, п. 4.11 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" затвердженої наказом МЮ України від 08.10.98 р. №53/5.

Ухвалою суду від 18.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті .

Ухвалою суду від 12.06.2019р. відкладено розгляду справи по суті на 20.06.2019р.

20.06.2019р. через відділ діловодства суду представник ПП «Волиньагропромбуд» подав клопотання за вх.№01-57/6768/19, про розгляд справи без його участі та долучив до матеріалів справи судові дебати за вх.№01-57/6764/19 від 19.06.2019р. в яких просить первісний позов задоволити в повному обсязі.

20.06.2019р. через відділ діловодства суду відповідачем знову подано клопотання про відкладення розгляду справи по суті, оскільки остання знаходиться на стаціонарному лікуванні в інфекційній лікарні м. Луцька, а тому немає можливості прибути в дане судове засідання.

Однак, до даного клопотання будь-яких доказів на підтвердження викладених обставин не подала крім того, відсутні докази про надіслання даного клопотання ПП «Волиньагропромбуд».

Отже, розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вичерпним переліком підстав для відкладення розгляду справи, який передбачено частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відкладення розгляду справи, зокрема, є перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У даному випадку судом прийнято до уваги, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні, а не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу.

Як зазначено у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Проте, відповідачем не було доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі відповідача на підставі письмових доказів по справі. Також судом враховано, що відкладення розгляду справи може призвести до затягування строків розгляду спору та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, у судовому засіданні 20.06.2019р. судом залишено без задоволення клопотання ФОП Мальцевої А.В. про відкладення судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

За таких обставин, з огляду на неявку представників сторін та враховуючи, що явка представників вказаних осіб обов`язковою судом не визнавалась, господарський суд дійшов висновку, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарським судом, встановлено наступне.

Позивач звертаючись з первісним позов до суду вказував, що 28.12.2014р. між ПП «Волиньагропромбуд» (підрядник) та Фізичною особою підприємцем Мальцевою Аллою Володимирівною (замовник) було укладено договір за №14/12/61 на виконання будівельних робіт із реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьк, (в матеріалах справи долучено копію договору (Т.1, а.с. 20-22)

Згідно п.п 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.6, 2.7, 2.8 договору сторонами визначено, що предметом даного договору є домовленість сторін про виконання підрядником за завданням та рахунок замовника будівельних робіт із реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий центр по проспекту Молоді,10 у місті Луцьк згідно чинного законодавства. Роботи здійснюються засобами підрядника із матеріалів підрядника, якщо інше не буде обумовлено сторонами в письмовій формі. Характеристика матеріалів визначаються у специфікації, що є невід`ємною частиною даного договору. Характеристика виконання робіт на етапах та в цілому, в т.м.ч. ціна кожного етапу та в цілому робіт. Визначаються сторонами у кошторисі, що є невід`ємною частиною договору. Оплата виконаних робіт здійснених підрядником, а також письмово обумовлених сторонами витрат, понесених підрядником в інтересах замовника здійснюється замовником поетапно після передачі підрядником кожного виду робіт та їх прийняття замовником за відповідним актом або у формі завдатку чи авансу - згідно чинного законодавства. Розрахунки здійснюються у безготівковому порядку або готівкою за домовленістю сторін. Передача-приймання матеріалів та робіт оформляється письмово відповідними актами згідно даного договору та чинного законодавства.

Згідно п.п 5.1, 5.2 договору сторони визначили, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного і належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Загальний строк виконання робіт за цим договором - один рік.

Водночас, оригінал договору за № 14/12/61 від 28.12.2014р. сторони суду не надали мотивуючи тим, що його не має

Надані суду копії даного договору ФОП Мальцевою А.В. та ПП «Волиньагропромбуд» є різними та їх зміст суперечливий.

Дана обставина (невідповідність), а також подальший аналіз умов копії доданого договору свідчить про те, що він не є єдиним, суцільним документом (різні, непов`язані між собою, розділи, статті, пункти, шрифт, умови) і не вбачається можливим встановити його зміст.

ПП «Волиньагропромбуд» доводить, що саме на виконання умов договору підряду та відповідно до попередньо розроблених кошторисів, здійснив будівельні роботи по реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьк, в підтвердження долучив акти приймання виконаних будівельних робіт за травень, липень 2015р. (Т.1.,а.с. 23 - 49)

Однак, вищезазначені акти приймання виконаних будівельних робіт ФОП Мальцевою А.В. не підписані .

Між тим, не може лишитись поза увагою суду те, що акти приймання виконаних будівельних робіт відповідно до п.п 5.2 договору підряду повинні були бути складені і підписані сторонами до 28.12.2015р.

Проте, в порушення умов договору акти приймання виконаних будівельних робіт за травень, липень 2015р., фактично складені та підписані одноособово підрядником ПП «Волиньагропромбуд» 25.12.2017р.

З метою з`ясування тривалого проміжку часу виконання робіт, дійсних обсягів (об`ємів) та вартості фактично виконаних за договором підряду робіт, фактично використаних будівельних матеріалів, відповідно до договору підряду № 14/12/61 від 28.12.2014р., суд призначав у даній справі судову будівельно-технічну експертизу.

На вирішення експертизи судом були поставлені наступні питання:

1)Який перелік та об`єми фактично виконаних будівельно-монтажних робіт по реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьку, підрядником - ПП "Волиньагропромбуд"?

2)Яка вартість фактично виконаних будівельно-монтажних робіт по реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьку , підрядником - ПП "Волиньагропромбуд"?

3) Чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних робіт з будівництва реконструкції об`єкту - нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьку обсягам та вартості, визначеним проектно-кошторисною або первинною звітною документацією з будівництва?

Проте, 09.04.2019р. через відділ діловодства суду Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Волинське відділення подав повідомлення №8623-8624 про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи у зв`язку з тим, що додаткові документи необхідні для проведення судової експертизи не наданні, експерт не має можливості провести необхідні дослідження і дати відповіді на поставлені в ухвалі питання, про що у відповідності до вимог п.1.13, п. 4.11 "Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" затвердженої наказом МЮ України від 08.10.98 р. №53/5.

Разом з тим, на виконання вимог ухвал суду до матеріалів справи долучено нотаріально завірені заяви свідків, а саме: Мухи П.О. - директора ПП «Волиньагропромбуд», Возняка О.М. - прораба ПП «Волиньагропромбуд», Устинченка Ю.О. згідно договору №2 від 22.12.2014р. про здійснення технічного нагляду та кваліфікаційного сертифікату №000665 серії АТ, яких заслухано в судовому засіданні і які стверджують що :

- підрядником з будівництва реконструкції об`єкту - нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді, 10 у місті Луцьку в 2015р. було - ПП «Волиньагропромбуд»;

- ФОП Мальцева А.В. не оплатила у повному обсязі винагороду ПП «Валиньагропромбуд» за виконаний об`єм робіт по реконструкції нежитлових прибудованих приміщень під спортивно-оздоровчий комплекс по проспекту Молоді,10 у місті Луцьк в розмірі 691 400,69 грн.;

- будівельні роботи виконувались в повному об`ємі згідно складених актів виконаних робі за травень, липень 2015р. та ПП «Волиньагропромбуд» не виконувало робіт по перекриттю даху об`єкта.

Отже, свідки доводять, що на замовлення ФОП Мальцевою А.В. по виконанню будівельних робіт згідно договору №14/12/61 від 28.12.2014р. підрядником був саме ПП «Волиньагропромбуд», проте останні не подали та не підтвердили первинними документами, що послуги надавались ПП «Волиньагропромбуд», а саме на суму 691 400,69 грн., що є предметом первісного позову.

Відповідно до змісту п.1, 2, 4 ст.91 ГПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Абзацом 2 ч.6 ст.91 ГПК України, визначено, якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складається документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції (у натуральному та/або у вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно пункту 2.5. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

При цьому, слід зазначити, що вимоги Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» щодо правильності оформлення первинних документів, передбачають наявність в документах такого реквізиту, як «інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції» лише альтернативно такому обов`язковому реквізиту, як особистий підпис особи, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні висновки містяться у постановах Вищого господарського суду України від 09.04.2013 у справі № 5023/5085/12.

Крім того, відповідно до пункту 64 постанови Кабінету Міністрів України № 1893 від 27.11.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять службову інформацію», яка є обов`язковою для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, порядок обліку, зберігання і використання печаток, штампів і бланків суворої звітності визначається відповідними відомчими інструкціями. Контроль за їх виготовленням, зберіганням та використанням покладається на канцелярії організацій та осіб, відповідальних за діловодство. Згідно пункту 65 вказаної постанови, особи, які персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій. Виходячи з вищезазначеного, особи які мають право зберігати та використовувати печатки підприємства, призначаються наказом керівника організації та несуть персональну відповідальність за неналежне зберігання та використання печатки.

З огляду на зазначені норми права, дослідивши акти виконаних будівельних робіт, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що вони не є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і не відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та не фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, а тому не є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за виконанні будівельні робити.

Не може залишитись поза увагою суду, те що слідчим відділом Луцького відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області перебуває кримінальне провадження за №0002807 від 03.08.2018р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яким встановлено, що 28.12.2017р. гр. ОСОБА_2 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння коштами ОСОБА_7. у розмірі 691 400,69 грн. подав до Господарського суду Волинської області підроблений документ, приховавши факт наявності останнього підтверджених розпискою боргових зобов`язань перед ОСОБА_7 .

Крім того, 24.10.2018р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області відкрито провадження у цивільній справі №161/15592/18 за позовом ОСОБА_7 . до ОСОБА_2 про стягнення коштів у сумі 1 314 630,68 грн.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вимога позивача за первісним позовом про стягнення основного боргу в сумі 691 400,69 грн. за договором підряду №14/12/61 від 28.12.2014р. та на підставі актів виконаних будівельних робіт є без підставною, не підтвердженою належними доказами, а тому в позові слід відмовити.

Щодо обраного позивачем за зустрічним позовом способу захисту цивільних прав - про встановлення нікчемності правочину договору підряду від 28.12.2014р. суд виходить з такого.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Майже аналогічний за змістом перелік способів захисту передбачений у частині другій статті 20 Господарського кодексу України.

Крім того, правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. Цивільні правочини, які порушують публічний порядок, є нікчемними.

Згідно викладених правових позиціях у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Водночас, суд звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Аналогічна правова позиція викладена також у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №916/3156/17 від 04.06.2019р .

Крім того, Верховний Суд у постанові по справі №920/330/18 від 18.03.2019р. висловив правову позицію про те, що за умови відсутності оригіналу оспорюваного договору правомірним є доказ відсутності події підписання такого договору.

При цьому за частиною другою статті 5 Господарського процесуального кодексу України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача за зустрічним позовом може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Однак, як встановлено та досліджено матеріалами справи оригінал договору підряду за №14/12/61 від 28.12.2014р. сторони не подали, між тим в наданих копія спірного договору є відмінності та суперечливості, а тому суд немає процесуальної можливості встановити його нікчемність та визначити самостійно ефектний правовий спосіб судового захисту.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені первісні та зустрічні вимоги не підлягають задоволенню, а тому в позовах слід відмовити.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 74, 86, 129, 237-238, 239, 240-241, 331 Господарського процесуального кодексу України,-

вирішив:

1. В первісному та в зустрічному позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення

складено 26.06.2019р.

Суддя В. М. Дем`як