ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"26" червня 2019 р.Справа № 922/1974/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши матеріали

позовної заяви Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави (64100, Харківська обл., м. Первомайський, вул. Соборна, 20)
до 1) Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області (64110, Харківська обл., Первомайський р-н, с. Берека, вул. Корнєва; ) 2) Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) , 3) Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Україна Нова" (64150,Харківська обл., Первомайський р-н, с. Закутнівка; )
про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року Перший заступник керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою (вхідних № 1974/19 від 24 червня 2019 року) до Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, Фізичної особи ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Україна Нова" про:

- визнання незаконним та скасування рішення сесії Берецької Сільської ради №9 від 27.12.2013, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її в оренду для ведення фермерського господатства;

- визнання незаконним та скасування рішення сессії Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області № 2 від 17.09.2014 "Про передачу земельної ділянки в оренду в межах села Берека Первомайського району Харківської області та встановлення розміру орендної плати;

- визнання недійсним, укладений 20.02.2015 між Берецькою сільською радою Первомайського району Харківської області та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 9,4 га, яка розташована в межах Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_2, скасувати його державну реєстрацію та повернути земельну ділянку територіальній громаді Берецької сільської ради в особі Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області.

- визнання недійсним, укладений 10.06.2015 між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Україна Нова" договір суборенди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 9,4 га, яка розташована в межах Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_2 та скасувати його державну реєстрацію;

- повернути земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_2 територіальній громаді Берецької сільської ради в особі Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області.

- судовий збір стягнути з Відповідачів пропорційно.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд відмовляє у відкритті провадження у справі, виходячи з наступного.

В частині 1 статті 4 ГПК України зазначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Господарським судам підвідомчі лише справи у спорах, що виникають із земельних відносин приватноправового характеру, тобто з відносин, врегульованих нормами цивільного або господарського права і пов`язаних із здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справи суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулась особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частинами 1 та 4 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами ЗК України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно - правовими актами.

В частинах 2 та 3 статті 78 ЗК України зазначено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватись з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатись в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результати реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло цивільне право й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимогу про визнання рішення незаконним можна розглядати як спосіб захисту порушеного цивільного права за ст. 16 ЦК України та пред`являти позов до суду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення (наказу) незаконним є оспорювання цивільного речового права (зокрема, права оренди земельної ділянки), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, на підставі рішень сессій Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, 20 лютого 2015 року громадянину ОСОБА_1 надано в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, площею 9,4 га, яка розташована в межах Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області з кадастровим номером НОМЕР_2.

Таким чином, земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення була надана ОСОБА_1 в оренду саме як фізичній особі (громадянину Україну), а не фізичній особі-підприємцю.

Разом з тим, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; й інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Частиною 4 статті 236 ГПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

У постановах, прийнятих Великою Палатою Верховного Суду у справах №629/4628/16-ц, № 749/230/15-ц, № 904/1182/17 з розгляду спорів, які носять подібний характер (земельні спори), викладено наступну правову позицію:

- використання земельної ділянки фізичною особою не пов`язується з її державною реєстрацією як підприємця;

- наявність такого статусу не може свідчити про те, що фізична особа-підприємець виступає у такій якості у всіх правовідносинах, зокрема і щодо використання земельної ділянки;

- ч. 2 ст. 2 ЗК України визначено, що суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. А відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є:

а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності;

б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності;

в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності;

- земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч. 2 ст. 93 ЗК України).

Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду зроблений висновок, що надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, а тому цивільні права та обов`язки фізичної особи, зокрема, право власності та право оренди на земельну ділянку, набуваються та здійснюються у порядку реалізації цивільної дієздатності цієї особи.

В частині 1 статті 318 ЦК України зазначено, що суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені статтею 2 цього кодексу. А відповідно до останньої учасниками цивільних відносин визнаються: фізичні та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави й інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 325 цього ж кодексу суб`єктами права приватної власності є фізичні і юридичні особи. Вони можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Отож, надання у власність або оренду земельної ділянки не залежить від наявності у фізичної особи статусу підприємця, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Набуття статусу підприємця, здійснення підприємницької діяльності, укладання інших договорів особою, як підприємцем, не позбавляє людину як учасника суспільних відносин статусу фізичної особи. Отже, наявність у особи статусу підприємця не може свідчити про те, що з моменту його державної реєстрації як фізичної особи-підприємця він виступає в такій якості у спірних правовідносинах або втратив набуті ним цивільні права та обов`язки як фізичною особою.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що прокурор звертається до господарського суду з позовом про визнання недійсним, укладений, на підставі рішень сессій Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, 20 лютого 2015 року між Берецькою сільською радою Первомайського району Харківської області та ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства, яким надано саме громадянину в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення, такий спір є приватноправовим і за суб`єктом складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки саме фізичної особи.

Аналогічний правовий висновок міститься зокрема в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 року по справі № 910/13755/17, від 15.02.2019 року по справі №911/4007/16.

Крім того, суд звертає увагу, що вимоги прокурора про визнання недійсними договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення та договору суборенди, а також зобов`язання саме громадянина ОСОБА_1 повернути земельні ділянки є похідними та підлягають вирішенню в залежності від прийнятого рішення у справі в порядку реституції.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскільки позов слід розглядати за правилами цивільного судочинства, він не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись статтями 20, 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Першого заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави до Берецької сільської ради Первомайського району Харківської області, Фізичної особи ОСОБА_1 та Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Україна Нова" про визнання незаконним та скасування рішень сесії Берецької сільської ради №9 від 27.12.2013 та №2 від 17.09.2014, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного 20.02.2015, визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, укладеного 10.06.2015, та повернення земельної ділянки.

2. Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 69 арк.

Ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 254, 255, 256 ГПК України.

Апеляційна скарга подається в порядку встановленому ст. 257 ГПК України з врахуванням п.17.5 перехідних положень ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 26 червня 2019 року.

.

Суддя Т.О. Пономаренко