ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Справа №921/214/18

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді О.В. Зварич

суддів М.Б. Желік

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (надалі ПАТ «НАК «Нафтогаз України») № 14/4-200 від 21.01.2019р. (вх. № 01-05/648/19 від 14.02.2019р.)

на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018р.

(суддя М.С. Стадник; повний текст рішення складено 08.01.2019р.)

у справі № 921/214/18

за позовом: ПАТ «НАК «Нафтогаз України»

до відповідача: Дочірнього підприємства «Газпостач» Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Тернопільміськаз» (надалі ДП «Газпостач» ПрАТ «Тернопільміськаз»)

про стягнення 17430122,53 грн., з яких: 8160160,67 грн. пені, 1886657,74 грн. три проценти річних, 7383304,12 грн. інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: Піун С.П. - адвокат (довіреність № 14-194 від 17.05.2019р.);

від відповідача: Демкович Ю.Й. - адвокат (ордер серії ТР № 064206 від 01.03.2019р.),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

18.06.2018р. ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Тернопільської області з позовом до ДП «Газпостач» ПрАТ «Тернопільміськгаз» про стягнення заборгованості у загальній сумі 17430122,53 грн., у тому числі: пеня у сумі 8160160,67 грн., 3% річних у сумі 1886657,74 грн. та інфляційні втрати у сумі 7383304,12 грн.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018р. у справі №921/214/18 (суддя М.С. Стадник) відмовлено у задоволенні позову (т. 3, а.с. 266-280).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що 06.04.2017р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Продавець) та ДП «Газпостач» ПрАТ «Тернопільміськгаз» (Покупець) укладено договір № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу. Суд зазначив, що взаєморозрахунки між сторонами даного договору підлягали здійсненню двома способами: укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку з спеціальним режимом використання у відповідності до п. 6.2 договору. Суд вказав, що підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків ПАТ «НАК «Нафтогаз України» у такий спосіб виявило згоду здійснити розрахунки відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, а отже погодилося зі зміною порядку та строків проведення розрахунків за наданий газ на підставі договору № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. Незалежно від того, що правовідносини між позивачем та відповідачем виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсує за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ПАТ «НАК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018р. у справі №921/214/18, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове рішення, яким задоволити у повному обсязі позовні вимоги. Скаржник вважає оскаржуване рішення прийнятим при неповному з`ясуванні обставин справи, без дослідження всіх наявних доказів, при постановленні якого істотно порушено норми матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає: умовами спірного договору сторони погодили, що відповідач не обмежується в здійсненні розрахунків з позивачем лише рахунками з спеціальним режимом використання (п. 6.2 договору). Отже, на думку скаржника, відповідач мав передбачену договором можливість сплатити заборгованість своїми коштами, тим самим міг впливати на стан розрахунку. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що постанова Кабінету Міністрів України, якою передбачено відкриття рахунку із спеціальним режимом використання, не передбачає зміни порядку розрахунків за спірним договором, а тому посилання суду на неможливість виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. в силу обставин, які не залежали від його волі, є безпідставними. Скаржник стверджує, що дійсно між позивачем та відповідачем було укладено спільні протокольні рішення на погашення певної частини заборгованості за спірним правочином. Однак, по вказаних спільних протокольних рішеннях оплати на суми, вказані у даних правочинах, за рахунок держави здійснені не були у зв`язку із закінченням бюджетного року, відповідач здійснив оплати власними коштами. Крім того, в п. 6.1 договору купівлі-продажу газу сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови КМУ № 20 від 11.01.2005р. не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження СПР не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 дениий строк.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, оскаржуване рішення вважає законним, обґрунтованим, ухваленим із дотриманням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що «Нафтогаз» та «Газпостач», підписавши спільні протокольні рішення № 4384 та № 4389, узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією (позивачем), змінивши строки виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу. На думку відповідача, суд першої інстанції правомірно врахував, що «Газпостач» не мав можливості на власний розсуд перераховувати кошти на користь «Нафтобазу», оскільки розподіл коштів проводився банком за алгоритмом, що встановлювався НКРЕКП. Отже, у діях відповідача відсутні ознаки вчинення господарського правопорушення. Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що до звернення з даним позовом відповідач повністю виконав зобов`язання з оплати поставленого газу за спірним договором. У даних правовідносинах зобов`язання виконане у повному обсязі, але з незначним простроченням, а тому неустойка втратила своє призначення як вид забезпечення виконання зобов`язання. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «НАК «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018р. у справі №921/214/18.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу - без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом

06.04.2017р. Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Дочірнє підприємство "Газпостач" Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (змінено на Приватне акціонерне товариство "Тернопільміськгаз") (Покупець), керуючись Законом України "Про ринок природного газу", поставною Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 року №187 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", іншими нормативно-правовими актами, укладели договір № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу (т. 1, а.с. 14-19).

Згідно із п.п. 1.1, 1.2 Продавець зобов`язується передати Покупцеві у 2017 році природний газ, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується Покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору Продавець передає Покупцеві з 01 квітня 2017 року по 30 вересня 2017 року (включно) природний газ обсягом до 19000,00 тис. куб. метрів, у тому числі за місяцями ( тис. куб. метрів): - квітень - 5800,000; - травень - 3350,000; - червень - 2350,000; - липень - 2300,000; - серпень - 2400,000; вересень - 2800,000. Обсяги природного газу, які планується передати згідно з цим договором, можуть змінюватися сторонами протягом місяця поставки в установленому порядку.

Приймання-передача природного газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці купівлі-продажу, оформляється актом приймання-передачі (п. 3.2 договору).

За змістом пункту 5.1 договору з 01 квітня 2017 року ціна на природний газ становить 4942,00 грн. за 1000 куб.м, крім того податок на додану вартість - 20%. Всього до сплати за 1000 куб.м природного газу - 5930,40 грн. з ПДВ.

Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу (п. 5.3 договору).

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили такі умови:

- Оплата за природний газ здійснюється Покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ, крім фактично переданого природного газу, визначеного абзацом третім цього пункту, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі - продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою, визначеною Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем, купівлі-продажу природного газу. У разі, якщо Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

- Вартість фактично переданого природного газу, яка підлягає сплаті грошовими коштами за процедурою, передбаченою абзацом третім цього пункту, визначається на підставі актів звіряння розрахунків (в тому числі, коригуючих актів) за відповідний місяць, підписаних Покупцем та розпорядником коштів місцевого бюджету, оригінали яких надаються Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

- У разі не надання Покупцем Продавцеві до 25 числа (включно) передбачених в абзаці четвертому цього пункту актів звіряння розрахунків за відповідний місяць, остаточний розрахунок за весь фактично переданий у відповідному місяці купівлі-продажу природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу газу.

- Покупець зберігає за собою право надати акт звіряння розрахунків, до закінчення 90 дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу. З дати надання Продавцеві Покупцем зазначеного вище акту звіряння, припиняється нарахування Продавцем неустойки, 3% річних а також інфляційних збитків на суму, зазначену в такому акті звіряння, на період з дати надання акту звіряння Продавцеві і до закінчення 90 днів, що відраховуються з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу. Остаточний розрахунок за придбаний Покупцем природний газ в частині, що підлягає оплаті за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005р. №20, має бути здійснений до закінчення 90 дня, що відраховується з 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому була здійснена купівля-продаж природного газу, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів, які перевищують цей 5 денний строк.

- Покупець може ініціювати проведення розрахунку за придбаний природний газ за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 і після спливу 90 денного строку, передбаченого абзацом 3 цього пункту.

- Сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005p. №20 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором, за виключенням випадків, коли Продавець протягом 5 робочих днів з дати надходження спільного протокольного рішення не підпише його, то зазначений строк оплати вартості природного газу продовжується на кількість днів, що дорівнює кількості днів які перевищують цей 5 денний строк.

Згідно із п. 6.2 договору оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання Покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими відповідною постановою НКРЕКП.

За наявності заборгованості за попередні періоди Покупець перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Продавця (п.6.3 договору).

Пунктом 7.2 договору встановлено: у разі невиконання Покупцем умов пунктів 6.1 цього договору, він зобов`язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за їх наявності), поширює свою дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 квітня 2017 року, і діє в частині продажу природного газу до 30 вересня 2017 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання умов даного договору Продавець протягом квітня - вересня 2017 року передав Покупцю природний газ в кількості 24146,933 тис. куб. м на загальну суму 143200971,45грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: від 30.04.2017р. в обсязі 7751,234 тис.куб.м - на суму 45967918,12 грн.; від 31.05.2017р. в обсязі 4282,216 тис.куб.м - на суму 25395253,76 грн.; від 30.06.2017р. в обсязі 2764,901тис.куб.м - на суму 16396 968,89 грн.; від 31.07.2017р. в обсязі 2954,416 тис.куб.м - на суму 17520868,64 грн.; від 31.08.2017р. в обсязі 2883,849 тис.куб.м - на суму 17102378,11грн.; від 30.09.2017р. в обсязі 3510,317 тис.куб.м - на суму 20817583,93 грн. Дані акти підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору (т. 1, а.с. 20-25).

Вартість придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг, субсидій, та компенсацій, зобов`язання за які взяла на себе держава, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р., становить 87060012,82грн., що підтверджується актами звіряння розрахунків підписаними між ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» та Управлінням соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради (т. 3, а.с. 5-28).

З матеріалів справи вбачається, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Тернопільській області (сторона 1), Департаментом фінансів Тернопільської обласної державної адміністрації (сторона 2), Фінансовим управлінням Тернопільської міської ради (сторона 3), Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради (сторона 4), ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз» (сторона 5) та Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (остання сторона) 15 грудня 2017 року підписано Спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 4384 (т. 3, а.с. 33-34).

У зазначеному Спільному протокольному рішенні сторони погодили, що предметом рішення є організація проведення сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій».

В розділі 2 Спільного протокольного рішення № 4384 від 15.12.2017р. його сторони погодили наступний порядок проведення взаєморозрахунків.

Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні 1 у сумі 28048500,48 грн. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.05 №20" (п. 2.2 Спільного протокольного рішення).

Послідовність перерахування стороною 2 - 3 - 4- 5 - останній стороні коштів в сумі 28048500,48 грн. відображено у пунктах 2.3-2.8 Спільного протокольного рішення.

Згідно розділу 4 сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за цим Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 5.2 рішення, спільне протокольне рішення набирає чинності з моменту його підписання всіма сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим спільним протокольним рішенням.

Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підписала спільне протокольне рішення без жодних зауважень, з чого можна зробити висновок про те, що позивач погодився на визначений порядок розрахунків.

На аналогічних умовах між цими ж сторонами 15.12.2017р. укладено Спільне протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 4389 на суму 32659448,64 грн. (т. 3, а.с. 35-36).

Також, в матеріалах справи містяться копії платіжних доручень №101 від 20.12.2017р. на суму 28048500,48грн. та №104 від 20.12.2017р. на суму 32659448,64 грн. про перерахування відповідачем позивачу коштів на загальну суму 60707949,12 грн. згідно договору №17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. на підставі постанови Уряду від 11.01.2005р. № 20 та протоколів-погодження № № 4384, 4389 від 15.12.2017р. без відмітки про проведення банком та підпису уповноваженої особи банку (т. 3, а.с. 37,38).

Згідно з витягом із бухгалтерського обліку операцій по ДП «Газпостач» ПАТ «Тернопільміськгаз», який підписано заступником головного бухгалтера позивача Т.С.Збаразькою та скріплено печаткою Товариства, вартість поставленого населенню газу оплачена відповідачем у період з 06.12.2017 року по 26.03.2018 року шляхом перерахування коштів згідно з постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 року із наступними змінами (т. 1, а.с. 32-35).

Сторони у даній справі не оспорюють обставин щодо повної сплати відповідачем грошових коштів за поставлений у спірному періоді природний газ.

Предметом даного позову є вимога про стягнення пені у сумі 8160160,67 грн., 3% річних у сумі 1886657,74 грн. та інфляційних втрат у сумі 73833-4, 12 грн. у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати переданого природного газу.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

В ході розгляду суд встановив, що договір №17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. укладений між сторонами на виконання спеціальних обов`язків покладених на сторони на умовах передбачених Законом України «Про ринок природного газу» та Постанови №187 на строк дії договору до 30.09.2017 року.

Умови договору №17-248-Н відповідають примірному договору, зокрема, в частині порядку розрахунків державою по субвенціях згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. №20 «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» (втратила чинність 01.01.2018р.).

Як видно з матеріалів справи, згідно актів приймання - передачі природного газу населенням спожито протягом квітня - вересня 2017 року переданий ДП «Газпостач» ПрАТ «Тернопільміськгаз» - Покупцем природний газ в кількості 24146,933 тис.куб.м на загальну суму 143200971,45 грн. (т. 1, а.с. 20-25), що сторонами не заперечується.

Згідно актів звірки розрахунків, складених відповідно до Постанови №20 вартість придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачам пільг та субсидій, зобов`язання за які взяла на себе держава, становить 87060012,82грн. (т. 3, а.с. 5-28). Отже за рахунок коштів населення підлягало до оплати - 56140958,63 грн.

Як зазначалось вище, за участі позивача та відповідача 15.12.2017р. підписано два спільні протокольні рішення на загальну суму 60707 949,12грн.

Також суд встановив, що розрахунки по спірному договору проведені у період з 06.12.2017р. по 26.03.2018р., з врахуванням частково оплачених державою коштів по субвенціях в сумі 38759814,90 грн. за природний газ згідно договору №17-248-Н від 06.04.2017р. на підставі постанови КМУ від 04.03.2002р. №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету».

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України унормовано: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Приписами статті 12 Господарського кодексу України передбачено, що держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання зокрема, є: регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що договір № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. укладено між сторонами із спеціальними обов`язками, які покладаються на суб`єктів ринку природного газу, у виключних випадках та на визначений строк в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Постановою №20 від 11.01.2005р. «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» передбачено порядок розрахунків державою по субвенціях, який є обов`язковою умовою при укладені договору із спеціальними обов`язками, та від умов яких сторони не можуть відступити в силу закону (ст.6 ЦК України, ч.1 ст.11 Закону «Про ринок природного газу»).

Норми Постанови №20 не містять інших строків виконання державою зобов`язань, як бюджетний рік, та не містять застережень щодо того, що держава після закінчення бюджетного року не зобов`язується здійснити відшкодування сум субвенцій на підставі актів звірки розрахунків та спільних протокольних рішень, які становлять етапи у процедурі розрахунків, та є невід`ємною частиною Постанови №20, а отже, і частиною законодавства.

Також постановою КМУ від 04.03.2002р. №256 затверджено «Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» із наступними змінами та доповненнями.

Таким чином, держава взяла на себе бюджетне зобов`язання із відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначений Порядком, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населенню, яке використовує житлові субсиді та має пільги з оплати комунальних послуг. Трбто держава офіційно визнає неспроможність підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити вчасні розрахунки в цій частині (залежно від рівня наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній ліцензованій території діяльності).

Держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що скалися між стороанми на підставі укладеного між ними договору.

Отже, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі наданих пільг і субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Тобто, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти, до яких належать, зокрема, Порядок від 04.03.2002 року № 256 та Порядок від 11.01.2005 року № 20.

Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава компенсовуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регуллються відповідними нормами законодавства, зокрема адміністративного (бюджетного) застосування, чинність яких не залежить від того, чи передбачили сторони у договорі відповідні умови.

Наведену правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 31.05.2019р. по справі № 924/296/18.

Отже, враховуючи вищезазначені норми правових актів, які є обов`язковими для сторін договору, колегія суддів відхиляє доводи скаржника щодо вільного волевиявлення сторін при укладенні 06.04.2017р. договору № 17-248-Н купівлі-продажу газу із спеціальними обов`язками.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач виконав усі зобов`язання, покладені на нього згідно законодавства, щодо виконання договору № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р. із спеціальними обов`язками, а саме: відкрив поточний рахунок із спеціальним режимом використання; поставив населенню м.Тернополя та Тернопільського району природний газ одержаний від позивача у межах договору в період квітень - вересень 2017року; склав щомісячні акти звірки розрахунків з розпорядниками державних коштів в частині визначення зобов`язань держави, як третьої особи, яка не є учасником договору, але взяла на себе зобов`язання відшкодувати суми субвенцій наданих населенню за спожитий газ у період, охоплений спірним договором; є учасником спільних протокольних рішень.

Колегія суддів зазначає, що ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та ДП «Газпостач» ПрАТ «Тернопільміськгаз», підписавши 15.12.2017р. спільні протокольні рішення № 4384 та № 4389, погодилися з тим, що між ними встановлюється інший (не той, що передбачений умовами спірного договору) порядок розрахунків. Таким чином, сторони узгодили порядок проведення розрахунків з газопостачальною організацією (позивачем), змінивши строки виконання боржником грошових зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору № 17-248-Н купівлі-продажу природного газу від 06.04.2017р.

З аналізу вищеописаних правових норм та матеріалів даної справи, колегія суддів констатує відсутність правових підстав для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат, про що судом першої інстанції зроблено вірний висновок та правомірно відмовлено у задоволенні даних позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (Справа «Мала проти України», заява № 4436/07, рішення від 03.07.2014, пункт 49).

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 14/4-200 від 21.01.2019р. (вх. № 01-05/648/19 від 14.02.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Тернопільської області від 21.12.2018р. у справі №921/214/18 - без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя М.Б. Желік

Суддя О.С. Скрипчук