РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/17653/18

за позовом доДержавного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" Публічного акціонерного товариства "Державна компанія "Українські поліметали"
про стягнення 861 266, 58 грн.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Михальчук Н.П. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з`явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" (надалі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Українські поліметали" (надалі - відповідач) про стягнення 861 266, 58 грн., а саме 737 500, 00 грн. безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, 101 047, 27 грн. пені, 8 542, 81 грн. процентів річних та 14 176, 50 грн. втрат від інфляції.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги № 5-25 від 30.09.2015 в частині своєчасного повернення суми наданої фінансової допомоги, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість, за наявності якої позивачем нараховані пеня, проценти річних та втрати від інфляції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/17653/18 за правилами спрощеного позовного провадження (суддя ОСОБА_1).

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/633 від 25.03.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 № 662/0/15-19 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду міста Києва у відставку".

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 року, матеріали справи № 910/17653/18 передані на розгляд судді Підченку Ю.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 прийнято справу № 910/17653/18 до провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.05.2019.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі не скористалися своїми правами на подання відзивів, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.06.2019.

У судове засідання, що відбулось 19.06.2019, представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Так, ухвала суду була надіслана за адресою відповідача, яка містяться у позовній заяві та у єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім того, процесуальні документи щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі.

При цьому суд, застосовуючи згідно з частиною 2 статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989)

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про судове засідання та при цьому - на засадах відкритості та гласності судового процесу Сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідачем, у свою чергу, не повідомлено про причини неявки в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 19.06.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

30.09.2015 між Державним підприємством "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" (за Договором - Позикодавець) та Публічним акціонерним товариством "Державна компанія "Українські поліметали" (за Договором - Позичальник) було укладено Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги №5-25 (далі - Договір №5-25), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу (далі - фінансова допомога), а Позичальник зобов`язується повернути Позичальнику надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 2.1. Договору, загальний розмір фінансової допомоги становить 1 500 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 коп.).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що Позикодавець передає фінансову допомогу Позичальникові в сумі 1 500 000,00 грн. (один мільйон п`ятсот тисяч гривень 00 коп.) протягом 5-ти банківських днів з дня підписання Сторонами цього Договору.

За умовами п. 4.1. Договору, Позичальник зобов`язується повертати фінансову допомогу Позикодавцю рівними частинами щомісячно починаючи з вересня 2016 р., відповідно до Графіку погашення фінансової допомоги (Додаток 1 до Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору).

Так, за своєю правовою природою договір, укладений між сторонами є кредитним договором. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду Договору, а тому відповідно до вимог ст. ст. 205, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та ст. ст. 179, 180 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), він вважається укладеним та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 ГК України (статтями 11, 202, 509 ЦК України) і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Факт виконання позивачем взятих на себе зобов`язань щодо перерахування відповідачеві на його розрахунковий рахунок фінансову допомогу в сумі 1 500 000,00 грн. на виконання п.3.1. Договору підтверджується платіжним дорученням №352 від 30.09.2015, копія якого міститься в матеріалах справи.

Натомість позивач вказує на те, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення фінансової допомоги відповідно до Графіку погашення безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (Додаток 1 до Договору) в повному обсязі та має перед позивачем заборгованість в сумі 737 500, 00 грн.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями ст. 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, враховуючи, що факт виконання позивачем своїх зобов`язань за Договором та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повернення фінансової допомоги та не спростований відповідачем, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми боргу безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в розмірі 737 500, 00 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивач просить стягнути з відповідача суму індексу інфляції простроченої заборгованості від суми боргу в розмірі 14 176,50 грн. та 3 % річних в розмірі 8 542,81 грн. за період з 01.05.2018 по 26.12.2018.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд приходить до висновку про його обґрунтованість, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних втрат в розмірі 14 176,50 грн. та 3 % річних в розмірі 8 542,81 грн. підлягають задоволенню.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема, сплати пені.

Відповідно до пунктів 6.1. та 6.2. Договору, за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України. У разі порушення строків повернення фінансової допомоги Позичальник сплачує на рахунок Позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Відтак, оскільки відповідач своїх зобов`язань по сплаті кредиту та процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. п. 6.1,6.2 Договору, позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне повернення фінансової допомоги за загальний період з 01.09.2018 по 26.12.2018, з урахуванням часткових оплат, в сумі 101 047, 27 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем відповідачеві безвідстоткової поворотної фінансової допомоги та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які досліджені судом та відповідають вимогам ст. ст. 76-79 ГПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 165, 178, 202, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, 240, 241, 247, ч. 1. ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Державна компанія "Українські поліметали" (03680, м. Київ, вул. Антоновича, 174; ) на користь Державного підприємства "Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків" (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, код ЄДРПОУ 2006235 суму боргу безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в розмірі 737 500, 00 грн, 101 047, 27 грн. пені, 8 542, 81 грн. процентів річних, 14 176, 50 грн. втрат від інфляції та витрати зі сплати судового збору в розмірі 12 919, 00 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.06.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко