РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/3853/19

за позовом доАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
про спростування недостовірної інформації
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.

Представники сторін:
від позивача:Дороніна О.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:Глущенко В.В. - представник за довіреністю.
вільний слухач:ОСОБА_1 .
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (надалі - позивач/ПАТ "Дніпропетровськгаз") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (надалі - відповідач) про визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ПАТ "Дніпропетровськгаз" інформацію поширену 22.02.2019 в мережі Інтернет, через офіційний інтернет-сайт Акціонерного товариства "Укртрансгаз" ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що інформація, поширена на офіційному інтернет-сайті відповідача стосується позивача, однак не відповідає дійсності та має бути спростована, оскільки порочить ділову репутацію позивача.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 відкрито провадження в справі № 910/3853/19, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.05.2019.

03.05.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (що був направлений позивачем засобами поштового зв`язку 02.05.2019), у якому відповідач зазначив про відсутність належних та допустимих доказів, які би підтверджували недостовірність інформації, оприлюдненої відповідачем у статті, у зв`язку із чим відповідач просив суд відмовити у задоволені позову. Також у зазначеному відзиві відповідач просив суд поновити строк на подання відзиву на позовну заяву, з огляду на значну складність даної справи та об`ємний обсяг інформації. Окрім того, у даному відзиві відповідач просить суд на підставі п. 1. ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрити провадження у справі в частині зобов`язання відповідача виконати постанову Перелік регуляторних актів Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (надалі - НКРЕКП) від 27.12.2017 №1437«Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років».

Частиною 8 ст. 165 ГПК України встановлено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

При цьому, за приписами ч. ч. 1, 2 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, з метою надання відповідачеві можливості щодо реалізації власного права на подання відзиву, передбаченого ст. 165 ГПК України, з метою реалізації принципу змагальності, а також прав сторін на повне та об`єктивне встановлення всіх обставин справи та з огляду на поважність причин пропуску відповідачем строку на подання відзиву, суд вважає за можливе поновити відповідачеві пропущений строк ним строк на подання відзиву.

З приводу вимоги позивача щодо закриття провадження у справі в частині зобов`язання відповідача виконати постанову Перелік регуляторних актів НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" на підставі п. 1. ч. 1 ст. 231 ГПК України, суд зазначає, що позивачем не заявлено позовної вимоги щодо якої відповідач просить суд про закриття провадження у справі, а відтак - прохання відповідача про закриття провадження у справі залишається судом без розгляду.

24.05.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив про порушення відповідачем приписів постанови НКРЕКП від 27.12.2017 року №1437 в частині покладених на нього, як на оператора газотранспортної системи обов`язків, про що також свідчить постанова НКРЕКП від 27.07.2018 року №788, а відтак поширена відповідачем спірна інформація не відповідає дійсності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.06.2019.

19.06.2019 позивачем надано заяву про зміну найменування, у якій він, керуючись ст. 42 та 52 ГПК України, повідомляє про зміну типу та назви товариства з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", яке є правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ "Дніпропетровськгаз" та просить суд здійснити відповідне правонаступництво.

Так, як вбачається із п. п. 1.1.2. статуту Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (нова редакція), що затверджений загальними зборами Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" відповідно до протоколу Загальних зборів акціонерів ПАТ "Дніпропетровськгаз", АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ" (надалі - "Товариство") с юридичною особою (господарським товариством) приватного права за законодавством України, створене та діс відповідно до положень Цивільного кодексу України. Господарського кодексу України, законів України «Про акціонерні товариства», «Про цінні папери та фондовий ринок», а також інших нормативно-правових актів України. Товариство створене на підставі наказу Державного комітету по нафті і газу від 1 І березня 1994 р. № 104 шляхом перетворення Державного підприємства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" у Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" па підставі Указу Президента України "Про корпоратизаціїо підприємств» від 15 червня 1993 року № 210/93. У зв`язку з набранням чинності Закону України «Про акціонерні товариства» від 17 вересня 2008 року №514-V1 Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" перейменовано у Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз".

Так, за приписом статті 52 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб`єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі його правонаступника.

При цьому, сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи, а відтак, з огляду на п. 1.1.2 статуту Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", у даному разі не відбулося правонаступництво юридичної особи позивача шляхом заміни правонаступником та при цьому, суд приймає до увагу зміну найменування позивача, яке відбулося відповідно до зазначеного вище підпункту статуту позивача, у зв`язку із чим новим найменування позивача є Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз".

У судовому засіданні, що відбулось 19.06.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2018 року в мережі Інтернет, через офіційний сайт ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме веб-сторінці ІНФОРМАЦІЯ_3 було поширено наступну інформацію: «Таким чином, інформаційна платформа не наповнюється операторами газорозподільних системи в повному обсязі, що унеможливлює забезпечення здійснення алокації на добовій основі при впровадження добового балансування».

Станом на дату подання даного позову інформація і досі міститься в мережі Інтернет за вказаним посиланням і доступна для будь-кого, як на території України, так і за її межами

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що дана вищезазначена інформація є недостовірною та принижує ділову репутацію операторів газорозподільних систем, яким, зокрема, є Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (правонаступником якого є позивач) та дана недостовірна інформація була поширена відповідачем через власний офіційний сайт http://utg.ua/utg/media/news/2019/02/test-ip-status-11-17-02-2019.html. та було доведено невизначеному колу осіб, оскільки поширено в загальнодоступній мережі Інтернет та при цьому дана поширена недостовірна інформація завдає шкоди особистому немайновому праву позивача, зокрема праву юридичної особи на недоторканість її ділової репутації, яке передбачено ч. 1 ст. 94 Цивільного кодексу України.

Так, згідно із ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією.

Інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді (ст. 1 Закону України "Про інформацію").

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно зі ст. 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Частиною 1 ст. 277 Цивільного кодексу України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації, а ст. 299 Цивільного кодексу України закріплено право фізичної особи на недоторканність ділової репутації.

Отже, за змістом приписів ст. 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене ст. 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Таким чином, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на спростування недостовірної інформації відповідно до ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ст. 94 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 200 Цивільного кодексу інформацією є будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Відповідно до визначення термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про інформацію" інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі.

Згідно із статтею 5 Закону України "Про інформацію" кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом статті 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене статтею 277 Цивільного кодексу України, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб`єкта (підприємця).

Отже, юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до частини 1 статті 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до частини 1 статті 299 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 6 ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Пунктом постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" визначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про спростування недостовірної інформації, є сукупність таких обставин:

- поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

- поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

- поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

- поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При цьому, як визначено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Отже, для всебічного та об`єктивного з`ясування всіх фактичних обставин справи необхідним є дослідження і встановлення, перш за все, факту поширення відповідачем неправдивих відомостей стосовно позивача.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки з веб-сайту ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачем, у своїй статті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 було розміщено наступне твердження: ІНФОРМАЦІЯ_2, при цьому, серед переліку операторів газорозподільних систем, що міститься у табличці, що вказується перед даною тезою зазначено, серед інших, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", а відтак дійсно, відповідачем було поширено інформацію стосовно позивача.

Поряд із тим, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, слід визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи").

Так, частиною першою статті 30 Закону України "Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно із ч. 2 ст. 30 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Ознаками оціночного судження є відсутність у його складі посилань на фактичні обставини та відсутність можливості здійснити перевірку такого судження на предмет його відповідності дійсності.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки "інформації" чи "ідей", які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає "демократичного суспільства" (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Слід уважно розрізняти факти та оціночні судження. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна (LINGENS v. AUSTRIA, № 9815/82, § 46, ЄСПЛ, 08 липня 1986 року).

Таким чином, розрізняючи факти та оціночні судження, слід виходити з того, що існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

Так, поширена відповідачем спірна інформація не є оціночним судженням, а відповідає ознакам фактичного твердження, оскільки ґрунтується на фактичних даних, наявних у відповідача на момент оприлюднення спірної інформації, які відповідач мав можливість перевірити на предмет їх дійсності.

Поряд із тим, оскільки до предмету доказування у даній справі входить питання щодо визначення достовірності поширеної відповідачем спірної інформації щодо позивача, суд приймає до уваги наступні обставини.

Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014 затверджено положення «про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до пункту 1 якого, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг.

Пунктом 13 вказаного Положення визначено, що рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості. Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій.

30.09.2015 постановою НКРЕКП № 2493 затверджено Кодекс газотранспортної системи (надалі - Кодекс ГТС), що визначений (п. п. 2, 3 вказаної постанови НКРЕКП № 2493) як регламент функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

При цьому, як вбачається із інформації, що розміщена на сайті НКРЕКП за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 та не заперечується сторонами, відповідач - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" входить до переліку суб`єктів природних монополій, що здійснюють господарську діяльність у сфері енергетики по всій території України.

Так, в грудні 2017 року НКРЕКП в межах імплементованого положення європейського Мережевого кодексу балансування газу в газотранспортних системах, з метою стимулювання замовників протягом кожного дня виходити на ринок та балансувати власне портфоліо, підвищення ліквідності ринку природного газу, зменшення ціни на газ за рахунок зменшення розміру фінансових гарантій та наявності конкуренції було запроваджено добове балансування.

Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 №1437 «Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років» (п. 11 вказаної постанови НКРЕКП) було визначено оператору газотранспортної системи:

- подати на розгляд НКРЕКП пропозиції щодо процедури функціонування балансуючої платформи у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цієї постанови в офіційному друкованому виданні - газеті"Урядовий кур`єр";

- з 01.08.2018 надавати послуги транспортування природного газу на підставі договору транспортування природного газу, укладеного відповідно до Типового договору транспортування природного газу зі змінами, затвердженими цією постановою;

- до 01.05.2018 розмістити на своєму сайті інструкції щодо користування інформаційною платформою, зокрема контактну інформацію та години роботи служби підтримки інформаційної платформи;

- запровадити тестування власної інформаційної платформи із залученням суб`єктів ринку природного газу;

- щомісячно до 01.08.2018 надавати Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, звіт щодо стану проходження тестування інформаційної платформи, її наповнення, а також готовності оператора газотранспортної системи та його інформаційної платформи до переходу на добове балансування.

Вказуючи на недостовірність спірної поширеної відповідачем інформації, позивач зазначає, що її поширення зумовлене невиконанням відповідачем вимог постанови НКРЕКП від 27.12.2017 року №1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років", як оператором газотранспортної системи (надалі - Оператором ГТС), щодо вимог, які визначені Кодексом газотранспортної системи, що затверджений постановою від НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (надалі - Кодекс ГТС), зокрема, позивач вказує на наступні обставини:

- розрахунки добового балансу та небалансу на інформаційній платформі являються хибними;

- відсутність на інформаційній платформі актуальної та достовірної інформації щодо фізичних точок входу/виходу та пунктів приймання передачі природного газу, що спричиняє грубі помилки у відображенні обсягу природного газу переданого до газорозподільної системи і, відповідно, у «розрахунку добового балансу та добового небалансу;

- несанкціоновані втручання у завантажені Товариством (позивачем) дані, несанкціонована зміна алгоритму розрахунків інформаційної платформи та внесення змін у роботу та форми надання інформації платформи;

- позивач, всупереч прямому обов`язку, передбаченому Кодексом ГТС, а саме пункту 1 глави 5 розділу IV, щодо реєстрації споживачів за постачальниками зі спеціальними обов`язками не здійснив закріплення відповідних споживачів за постачальниками;

- назва розділів та зміст інформації на інформаційної платформі не відповідають термінології, що використовується у Кодексі ГТС, Кодексі ГРМ та у Законі про ринок природного газу, що призводить до різного тлумачення учасниками ринку газу змісту одного і того ж самого блоку інформації та значно ускладнює робочий процес на платформі;

- часові межі відображення завантаженої на платформу інформації, не відповідають вимогам Кодексу ГТС та одна одній;

- реєстр споживачів наданий Оператором ГРМ (позивачем) під ЕЦП за узгодженою з НКРЕКП формою був завантажений Оператором ГТС до інформаційної платформи не в повному обсязі, що унеможливило повноцінне тестування платформи Товариством. Через встановлення технічних обмежень Оператором ГТС, досі не вдалось завантажити повний перелік споживачів та точки входу;

- інформаційна платформа систематично відсутня для доступу та користування Оператору ГРМ, що унеможливлює виконання покладених на нього обов`язків Кодексом ГТС;

- існує програмне обмеження, при якому неможливо завантажити файл з обсягами споживання у разі не закінченої обробки попереднього;

- на платформі при внесенні нового споживача до платформи наявне обмеження, через яке інформація про нього буде відображена та доступна тільки на наступний день, що суперечить принципу добового балансування;

- у разі надання доручення на відключення, процес віднесення алокації фактичного споживання споживачів на інформаційній платформі не передбачає та не враховує двох робочих днів для Оператора ГРМ на інформування такого споживача про припинення (обмеження) газопостачання, що не відповідає положенням розділу IV та X Кодексу ГТС;

- періодично на інформаційній платформі у Оператора ГРМ відображаються фіктивні дані про передачу газу від/до Оператора ГРМ - з яким відсутні фізичні точки передачі газу;

- на інформаційній платформі відсутня можливість коригування обсягів природного газу, переданих між суміжними суб`єктами ринку природного газу, що унеможливлює виконання п.4 гл.2 розділу IX, п.1 гл.1 розділу XI Кодексу ГРМ, а також п.5.5.7 гл. 2 розділу III, п.3-6 гл. 4 розділу III Кодексу ГТС;

- на платформі не передбачено можливість роботи зі споживачами, що через релігійні переконання відмовились від ЕІС коду;

З урахуванням перелічених вище обставин позивач вказує на те, що, достовірно розрахувати добовий та місячний баланс та небаланс газу відповідно чинного законодавства неможливо, а відтак, позивачеві, як Оператору ГРМ, не була надана можливість всебічного та повноцінного тестування інформаційної платформи у зв`язку з відсутністю зворотного зв`язку зі службою технічної підтримки інформаційної платформи, приведенням передбачених Кодексом ГТС форм електронного документообігу на платформі у відповідність до узгоджених з НКРЕКП частково та з запізненням та наслідком бездіяльності відповідача, як Оператора ГТС, став зрив впровадження добового балансування на ринку природного газу, що мало бути запроваджено в Україні відповідно до Регламенту (ЕС) №312/2014 від 26 березня 2014 року «Про створення Кодексу Мережі щодо балансування газу в газотранспортній системі», а відповідач, у свою чергу, готовий до початку роботи, а інформація, поширена відповідачем, є недостовірною, та такою, що паплюжить ділову репутацію позивача.

Судом встановлено, що відповідно до постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788, "Про накладення штрафу на АТ "УКРТРАНСГАЗ" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу», Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у результаті розгляду 27.07.2018 на засіданні, яке проводилось у формі відкритого слухання, Акта позапланової перевірки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРТРАНСГАЗ" від 20.07.2018 № 262, проведеної відповідно до постанови НКРЕКП від 10.07.2018 № 663 «Про проведення позапланової перевірки АТ "УКРТРАНСГАЗ" та посвідчення про проведення перевірки від 10.07.2018 № 127, установлено, що АТ «УКРТРАНСГАЗ» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, , р/р НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», м. Київ, МФО 320478, т. в. о. Президента Хоменко А. І., ліцензія на право провадження господарської діяльності з транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами серії АЕ № 194511) порушило Ліцензійні умови провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, затверджені постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 (далі - Ліцензійні умови з транспортування), а саме підпункт 22 пункту 2.3 глави 2 Ліцензійних умов з транспортування в частині провадження ліцензованої діяльності з дотриманням чинного Кодексу газотранспортної системи, а саме:

- абзаців другого та третього пункту 1 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493 (зі змінами) (далі - Кодекс ГТС), у частині здійснення Оператором ГТС до 05.07.2018 первинної реєстрації споживачів за постачальником в інформаційній платформі на наступний газовий місяць та надання до 10.07.2018 через інформаційну платформу всім постачальникам, зареєстрованим на платформі, реєстру їх споживачів;

- пункт 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС у частині погодження з Регулятором форм внесення операторами ГРМ інформації, зазначеної в цій главі;

- пункт 7 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС у частині погодження оператором газотранспортної системи з Регулятором форм надання інформації, зазначеної в цій главі;

- пункт 10 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС у частині визначення оператором газотранспортної системи у формі надання інформації, зазначеної в цій главі, вимог щодо зазначення цієї інформації в одиницях енергії (МВт·год);

- пункт 11 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС у частині здійснення алокації природного газу в точках виходу в метрах кубічних та в одиницях енергії (МВт·год);

- підпункт 51 пункту 2.3 глави 2 Ліцензійних умов з транспортування щодо виконання обов`язків суб`єктами природних монополій, визначених статтею 10 Закону України «Про природні монополії», зокрема надання органам, які регулюють їх діяльність, документів та інформації, необхідних для виконання своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені відповідними органами;

- пункт 2.2 глави 2 Ліцензійних умов з транспортування в частині провадження ліцензованої діяльності з дотриманням чинного Кодексу газотранспортної системи, а саме абзаців четвертого та п`ятого пункту 11 постанови НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1437 "Про затвердження Змін до деяких постанов НКРЕКП щодо впровадження добового балансування на ринку природного газу та процедури розробки, подання і затвердження Плану розвитку газотранспортної системи на наступні 10 років" (далі - постанова НКРЕКП від 27 грудня 2017 року № 1437).

Також вказаною постановою НКРЕКП № 788 зобов`язано відповідача усунути зазначені вище виявлені порушення Ліцензійних умов та Кодексу ГТС.

Так, постановою НКРЕКП від 16.02.2017 № 201 було затверджено «Ліцензійні умови провадження господарської діяльності на ринку природного газу» (надалі - Ліцензійні умови).

Відповідно п. 2.2. Ліцензійних умов, господарська діяльність з транспортування природного газу здійснюється з дотриманням вимог Закону України "Про ринок природного газу", чинних Кодексу газотранспортної системи, Кодексу газосховищ, Кодексу газорозподільних систем, Правил постачання природного газу, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, які регулюють ринок природного газу.

При цьому, за приписами п. 2.3. Ліцензійних умов, при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися, зокрема таких організаційних вимог:

- дотримуватися вимог чинного Кодексу газотранспортної системи, а також виконувати умови укладених із замовниками договорів транспортування природного газу відповідно до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого НКРЕКП (пункт 22 п. 2.3.);

- виконувати обов`язки суб`єктів природних монополій, визначені статтею 10 Закону України «Про природні монополії» (пункт 51 п. 2.3.).

Для надання оцінки вказаній постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788, суд приймає до уваги положення Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018 (станом на дату винесення постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788).

Так, відповідно до пункту 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018, первинна реєстрація споживача за постачальником в інформаційній платформі на газовий місяць (М), з якого буде запроваджено добове балансування, здійснюється оператором газотранспортної системи за діючим постачальником такого споживача в розрахунковому періоді (М-1), що передує зазначеному місяцю (М).

Первинна реєстрація має бути здійснена оператором газотранспортної системи після завершення процедури підтвердження номінацій на період (М-1), але не пізніше 5-го числа (М-1) з урахуванням підтверджених реномінацій за зазначений період. (абз. 2 п. 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018)

(За підсумками первинної реєстрації, але не пізніше 10-го числа (М-1) оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам, зареєстрованим на платформі, Реєстр їх споживачів, починаючи з газового місяця (М), в якому буде запроваджено добове балансування. Одночасно оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім операторам газорозподільних систем попередню інформацію про споживачів у їхній газорозподільній зоні, які не увійшли до Реєстру жодного постачальника (абз. 3 п. 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018).

Пунктом 5 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018 визначено, що оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, повинні вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема: визначену підпунктами 1, 2, 5 - 8 пункту 2 цієї глави, по всіх споживачах, підключених до газорозподільної системи; дані щодо операторів газорозподільних систем (за їх наявності), яким природний газ передається з газорозподільної системи, з визначенням місць підключення таких операторів; дані щодо газовидобувних підприємств (за їх наявності), промислові газопроводи яких безпосередньо підключені до газорозподільної системи.

При цьому підпунктами 1, 2, 5 - 8 пункту 2 глави 4 розділу IV Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018 встановлено, що інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити щонайменше: 1) ЕІС-код споживача та за наявності ЕІС-коди його точок обліку; 2) EIC-код фізичної точки виходу з газотранспортної системи; 5) інформацію про прогнози споживання природного газу на кожну газову добу (D) для споживачів, по яких відбір/споживання не вимірюється щодобово; 6) інформацію про попередні обсяги споживання кожної газової доби (D); 7) інформацію про фактичне добове споживання; 8) інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М);

Інформація, зазначена в цій главі, повинна бути надана оператору газотранспортної системи відповідно до форм оператора газотранспортної системи, погоджених з Регулятором, розміщених на веб-сайті оператора газотранспортної системи (пункт 7 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018).

Інформація, зазначена в цій главі, повинна бути надана оператору газотранспортної системи відповідно до форми оператора газотранспортної системи, розміщеної на його веб-сайті, та визначатись у метрах кубічних та одиницях енергії (МВт·год) (пункт 10 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018).

Алокації природного газу в точках виходу здійснюються в метрах кубічних та в одиницях енергії (МВт·год) (пункт 11 глави 3 розділу ХІІ Кодексу ГТС в редакції від 15.06.2018).

Разом із тим, в матеріалах справи міститься копія акту НКРЕКП від 19.04.2019 №161, що складений за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у нафтогазовій сфері та Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу, в ході якого встановлено що, відповідачем виконано вимоги постанови НКРЕКП від 27.07.2018 № 788 "Про накладення штрафу на АТ "УКРТРАНСГАЗ" за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з транспортування природного газу".

Тобто, зазначеним вище актом НКРЕКП від 19.04.2019 №161 підтверджується усунення допущених відповідачем порушень приписів Ліцензійних умов та вимог Кодексу ГТС після здійснення відповідачем публікації спірного твердження за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (22.02.2019).

Таким чином, вищезазначені обставини підтверджують доводи позивача про неможливість розрахунку добового та місячного балансу та небалансу газу відповідно чинного законодавства, а також про відсутність можливості всебічного та повноцінного тестування інформаційної платформи у зв`язку з відсутністю зворотного зв`язку зі службою технічної підтримки інформаційної платформи, приведенням передбачених Кодексом ГТС форм електронного документообігу на платформі у відповідність до узгоджених з НКРЕКП, а також посилання позивача з приводу неможливості надання ним, як оператором ГРМ, відповідної інформації позивачеві, як операторові ГТС, для заповнення інформаційної платформи.

Разом із тим, як вбачається зі змісту спірного інформаційного повідомлення (ІНФОРМАЦІЯ_2) відповідачем констатується той факт, що «інформаційна платформа не наповнюється операторами газорозподільних систем». Тобто відповідач у даному повідомленні стверджує що оператори ГРМ (у тому числі позивач) не надають відповідачеві, як особі відповідальній за належне функціонування інформаційної платформи, інформацію для її наповнення в повному обсязі (що у свою чергу зумовлено порушеннями з боку відповідача приписів Ліцензійних умов та Кодексу ГТС щодо організації роботи даної інформаційної платформи, про що засвідчено у постанові НКРЕКП від 27.07.2018 № 788).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що дана інформація є достовірною, тобто такою, яка відповідає дійсності, оскільки, із вказаного твердження («інформаційна платформа не наповнюється операторами газорозподільних систем») не вбачається, що відповідач вказує на те, що не наповнення інформаційної платформи здійснюється через протиправну поведінку чи бездіяльність операторів ГРМ (у тому числі позивача), або через власну протиправну поведінку чи бездіяльність відповідача, відповідач тільки констатує факт не наповнення інформаційної платформи, безвідносно до причин такого не заповнення. А відтак, позивачем не доведено, що спірна, поширена відповідачем інформація, яка є достовірною, порушує особисті немайнові права позивача або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам позивача, або перешкоджає позивачеві повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

За приписами ст. ст. 74, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, слід дійти висновку, що вимоги позивача про визнання недостовірною та такою, що порочить ділову репутацію ПАТ "Дніпропетровськгаз" інформацію поширену 22.02.2019 в мережі Інтернет, через офіційний інтернет-сайт Акціонерного товариства "Укртрансгаз" ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 21.06.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко