ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2019 року Справа № 915/1087/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Становова Ю.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного підприємства СП КЛІМАТЕХНІКА

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.02.2019, суддя в І інстанції Коваль С.М., повний текст якого складено 18.02.2019 в м. Миколаєві

у справі № 915/1087/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва ПАТ Українська залізниця

до відповідача: Приватного підприємства СП КЛІМАТЕХНІКА

про: стягнення пені та штрафу у сумі 742 964 грн. 40 коп.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Публічне акціонерне товариство Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва ПАТ Українська залізниця (далі ПАТ Українська залізниця) звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Приватного підприємства СП КЛІМАТЕХНІКА (далі ПП СП КЛІМАТЕХНІКА) про стягнення 419936,40 грн. пені та 323028 грн. штрафу, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасної поставки товару згідно з договором поставки від 16.06.2017р. № ЦЗВ-07-03317-01.

Позовні вимоги з посиланням на ст. ст. 525, 526, 530, 626, 629, 712 ЦК України, ст.ст. 174, 193, 230 ГК України обґрунтовувалися неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за зазначеним договором щодо своєчасної поставки товару у встановлений строк.

ПП СП КЛІМАТЕХНІКА визнало позов частково та просило суд позов ПАТ Українська залізниця щодо стягнення пені та штрафу у сумі 742 964,40 грн. за договором поставки від 16.06.2017р. № ЦЗВ-07-03317-01 задовольнити частково в сумі 27 995,56 грн. посилаючись на те, що згідно з п. 5.2 даного договору поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Однак, рознарядку від 26.12.2017р. № ЦЗВ-20/6263, яку зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем не було отримано, і за цей період від позивача не надходило ніяких вимог щодо недопоставки двох кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 за вказаною рознарядкою і про її існування відповідач дізнався тільки після отримання від позивача претензії від 22.06.2018 № ЦЗВ-20/2342.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.02.2019 позов задоволено. Стягнуто з приватного підприємства СП КЛІМАТЕХНІКА на користь ПАТ Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва ПАТ Українська залізниця штрафні санкції у розмірі 742964 грн. 40 коп., із яких: 419936 грн. 40 коп. пеня; 323028 грн. штраф та судовий збір в сумі 11144,47 грн.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив із того, що на виконання умов договору позивачем на адресу відповідача направлено рознарядки, зокрема, від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці на суму 5 383 800 грн. з ПДВ; від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у грудні місяці на суму 2153 520 грн. з ПДВ. Відповідачем поставлено продукцію з порушенням строку поставки за рознарядкою від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550, а також недопоставлено продукцію за рознарядкою від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на суму 2 153 520 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 10.1. договору, за порушення термінів постачання відповідач оплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених п. 5.2. договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому відповідач не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник. Позивачем відповідачеві нарахована пеня в сумі 419936 грн. 40 коп. за загальний період з 01.11.2017 року по 01.07.2018 року, у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції, а також 323028 грн. штрафу. Станом на час розгляду справи сума пені та штрафу відповідачем сплачена не була. Враховуючи, що відповідачем прострочено строк поставки товару, суд визнав обґрунтованим нарахування ПАТ Українська залізниця пені та штрафу на вищевказані суми продукції за періоди прострочень їх поставки, правильними подані позивачем розрахунки сум пені у сумі 419936 грн. 40 коп. та штрафу в розмірі 323028 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

ПП СП КЛІМАТЕХНІКА у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішенням господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. Відповідач вважає оскаржуване рішення прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник посилається на те, що судом першої інстанції помилково не враховано посилання відповідача на те, що в жодному з актів підтвердження прийому товару по кількості не зазначено, на виконання якої саме рознарядки поставляються кондиціонери. У спірних рознарядках зазначено про необхідність поставки 5 та 2 комплектів кондиціонерів у жовтні та грудні місяці відповідно. При цьому рік поставки не вказано, тобто строк виконання зобов`язання був не визначений, а відтак, до спірних правовідносин повинні застосовуватись положення ст. 530, 531, 633 ЦК України, що помилково не враховано судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином виконував зобов`язання за договором. При цьому позивач не поніс жодних фактичних збитків. Приписами чинного законодавства України передбачено, що цивільно-правова відповідальність настає за одночасної наявності таких умов: - протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; - шкідливого результату такої поведінки (шкоди); - причинного зв`язку між протиправною поведінкою і шкодою; - вини особи, яка заподіяла шкоду.

З викладених вище обставин справи та змісту позовної заяви вбачається відсутність будь-якої протиправної поведінки та вини відповідача, а також відсутність будь-якої шкоди, завданої позивачеві.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ Українська залізниця заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Позивач зазначає, що відповідач отримав спірні рознарядки позивача поштою, що визнає в своїй апеляційні скарзі в такі дати:

- рознарядку від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 - 07.09.2017,

- рознарядку від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 - 09.01.2018.

Проте, відповідач навмисно не зазначає про те, шо вказані вище рознарядки отримані ним електронною поштою в такі дати:

- рознарядка від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 - 31.08.2017,

- рознарядка від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 - 27.12.2017,

Отже, відповідач був ознайомлений з усіма строками постачання продукції ще в момент коли рознарядки були датовані. Окрім того, наданню рознарядок позивачем на адресу відповідача передував лист ПП «СП «КЛІМАТЕХШКА» від 14.08.2017 № 1408/2 (копія якого міститься в матеріалах справи), яким відповідач повідомив позивача про можливість поставки кондиціонерів автономних вагонних АВК-25, а саме: 1 комплекту - у вересні 2017 року, 6 комплектів - у жовтні 2017 року та 6 комплектів - у листопаді 2017 року. Отже, у відповідача було достатньо часу щоб відвантажити обумовлену продукцію в строки, які зазначені в рознарядках позивача, а його посилання на те, що строк на поставку продукції необхідно відраховувати з дати отримання рознарядок є необґрунтованим.

Пунктом 13.7. договору встановлено, що термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (до 31.03.2018 відповідно до Додаткової угоди від 29.12.2017 № 2 до Договору). Проте, в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомлення та рознарядкою, направленими на адресу постачальника , - до повного виконання. Оскільки рознарядки позивача датовані 2017 роком, то поставка продукції відповідачем повинна була бути здійснена в місяці поточного року.

Ані договором, ані будь-яким іншим нормативо-правовим актом не встановлено обов`язок позивача в актах підтвердження прийому товару по кількості зазначати на виконання якої рознарядки отримується продукція від постачальника.

Позивач вважає, що господарський суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі докази наявні в матеріалах судової справи № 915/1087/18 та дійшов до правильного висновку задовольнити законні позовні вимоги позивача з огляду на ст. ст. 174, 193, 230, 231 ГК України та ст. ст. 525, 526, 530, 610, 626, 629, 712 ЦК України.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, а частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 16.06.2017 року між ПАТ Українська залізниця в особі філії Центр забезпечення виробництва ПАТ Українська залізниця (замовник) та ПП СП КЛІМАТЕХНІКА (постачальник) було укладено договір поставки № ЦЗВ-07-03317-01, згідно з п.п. 1.1, 1.2, 1.3 якого постачальник зобов`язався поставити та передавати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі договору. Найменування продукції: теплообмінники, кондиціонери повітря, холодильне обладнання та фільтрувальні пристрої (дахова система кондиціювання). Виробник продукції ПАТ ЗАВОД ЕКВАТОР.

Ціна на товар, встановлена в національній валюті України, на умовах СРТ (перевезення оплачено до...) пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії ЦЗВ ПАТ Укрзалізниця, Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко, 48. Постачання здійснюється за цінами, передбаченими у специфікації до даного договору. Ціна продукції, узгоджена у специфікації до даного договору, включає: вартість продукції, тари, всі податки і збори, передбачені чинним законодавством, транспортні витрати постачальника згідно п. 5.1. Загальна сума даного договору на момент його підписання складає 12 070 500 грн., крім того ПДВ 20 % - 2 414 100,00 грн., що разом становить 14 484 600 грн. (п.п. 4.1-4.3 договору).

Згідно з п. 5.1 договору постачальник здійснює поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (Перевезення сплачено до...) пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії ЦЗВ ПАТ Укрзалізниця, Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко,48 (відповідно до вимог ІНКОТЕРМС" ред. 2010 р.).

Відповідно до п. 5.2 договору, поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе замовник.

Рознарядка надається постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (E-mail). Після отримання рознарядки по електронній пошті (E-mail) постачальник повинен протягом доби направити замовнику лист на електронну пошту (E-mail) замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Кожна партія продукції постачається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці.

Матеріальні витрати, що виникли при поверненні продукції, яка не була письмово заявлена, покладаються на постачальника.

Замовник не несе відповідальності за ненадання рознарядок (надання не в повному обсязі), якщо це є наслідком зміни планів постачання та фінансування замовника.

За необхідності рознарядка може бути відкоригована замовником, про що обов`язково повідомляється постачальнику.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що датою поставки продукції вважається дата приймання цієї продукції замовником на складі матеріальних ресурсів філії ЦЗВ ПАТ Укрзалізниця, Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко, 48, що підтверджується належно оформленою видатковою накладною, довіреністю або актом прийому-передачі.

Відповідно до п. 10.1. договору, за порушення термінів постачання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених п. 5.2. договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому постачальник не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник.

Згідно з п. 13.7 договору, термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами до 31.12.2017р. Проте, в частині оплати до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомленням та рознарядкою, направленими на адресу постачальника, - до повного виконання.

Додатковою угодою № 2 від 29.12.2017 до договору поставки, сторонами доповнено даний договір специфікацією на суму: 1 794 600,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 358 920,00 грн., що разом становить 2 153 520 грн., а також п. 4.3 даного Договору поставки викладено в наступній редакції: Загальна сума даного Договору складає: 13 459 500,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 2 691 900,00 грн., що разом становить - 16 151 400,00 грн.

На виконання умов договору позивачем на адресу відповідача направлено рознарядки: від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3551 на відвантаження 1 комплекту кондиціонеру автономного вагонного АВК-25 у вересні місяці на суму 1076 760,00 грн. з ПДВ; від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці на суму 5 383 800,00 грн. з ПДВ; від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3548 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у листопаді місяці на суму 5 383 800,00 грн. з ПДВ; від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у грудні місяці на суму 2 153 520,00 грн. з ПДВ; від 21.03.2018 № ЦЗВ-20/1311 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 на суму 2 153 520,00 грн.

Апеляційним судом установлено, що постачальником своєчасно здійснено поставку продукції за рознарядками від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3551, від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3548, від 21.03.2018 № ЦЗВ-20/1311. Водночас, за рознарядкою від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці на суму 5 383 800,00 грн. відповідачем було поставлено продукцію з простроченням терміну поставки на 12 календарних днів, а також недопоставлено продукцію за рознарядкою від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у грудні місяці на суму 2 153 520,00 грн. з ПДВ.

Претензією від 22.06.2018 № ЦЗВ-20/2342 позивач повідомив відповідача, що протягом дії рознарядки від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 (з 01.10.2017 по 31.10.2017 включно) продукція відповідачем не була відвантажена, поставка відбулася 20.11.2017 на суму 1 076 760 грн. та 24.11.2017 на суму 4 307 040 грн. Загальна сума рознарядки від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 складає 2 153 520,00 грн. з ПДВ. Протягом строку дії цієї рознарядки (з 26.12.2017 по 31.12.2017 включно) та станом на день направлення цієї претензії поставка продукції за вказаною рознарядкою не проводилась. Вказуючи, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором, чим порушив вимоги п. 1.1 та 5.2 договору, позивач на підставі п. 10.1 договору виклав вимогу у десятиденний термін сплатити штрафні санкції за порушення строків постачання продукції. Направлення зазначеної претензії відповідачеві підтверджується відповідною поштовою квитанцією та описом вкладення до цінного листа.

Зазначену претензію відповідачем залишено без виконання із посиланням, що рознарядку від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 ним не було отримано.

За порушення відповідачем строків поставки продукції за вищезгаданими рознарядками позивач просить стягнути з відповідача 742964 грн. 40 коп., а саме: - 419936,40 грн. пені (за рознарядкою від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 за період з 01.11.2017 по 12.11.2017, за рознарядкою від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 за період з 01.01.2018 по 01.07.2018) та 323028 грн. штрафу.

Станом на час розгляду даної справи судом першої інстанції сума пені та штрафу відповідачем сплачена не була. Відповідач вказаних обставин не спростував.

Задовольняючи позов місцевий господарський суд виходив із того, що на виконання умов договору позивачем на адресу відповідача направлено рознарядки, зокрема, від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці на суму 5 383 800 грн. з ПДВ; від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних dагонних АВК-25 у грудні місяці на суму 2153 520 грн. з ПДВ. Відповідачем поставлено продукцію з порушенням строку поставки за рознарядкою від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550, а також недопоставлено продукцію за рознарядкою від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на суму 2 153 520 грн. з ПДВ. Відповідно до п. 10.1. договору, за порушення термінів постачання відповідач оплачує позивачу пеню у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції на умовах передбачених п. 5.2. договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 15 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15 % від суми непоставленої в строк продукції. При цьому відповідач не звільняється від виконання своїх зобов`язань допоставити продукцію, якщо про інше його не попередив письмово замовник. Позивачем відповідачеві нарахована пеня в сумі 419936 грн. 40 коп. за загальний період з 01.11.2017 року по 01.07.2018 року, у розмірі 0,1 % від суми непоставленої в строк продукції, а також 323028 грн. штрафу. Враховуючи, що відповідачем прострочено строк поставки товару, суд визнав обґрунтованим нарахування ПАТ Українська залізниця пені та штрафу на вищевказані суми продукції за періоди прострочень їх поставки, правильними подані позивачем розрахунки сум пені у сумі 419936 грн. 40 коп. та штрафу в розмірі 323028 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про задоволення заявлених ПАТ Українська залізниця позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язаний прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

У статті 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом установлено, що пунктом 10.1 договору передбачено, що за порушення термінів постачання постачальник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від суми непоставленої в строк продукції на умовах, передбачених пунктом 5.2 даного договору, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 15% від суми непостановленої в строк продукції.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та до дня виконання зобов`язання. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

На відміну від пені, штраф застосовується одноразово у випадку порушення боржником зобов`язання.

Згідно з ч. 2. ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що порушення відповідачем строків поставки продукції за спірними рознарядками тягне за собою обов`язок відповідача сплатити позивачеві пеню та штраф передбачену умовами п. 10.1 договору поставки.

Дослідивши обчислений позивачем розрахунок пені та штрафу, колегія суддів приходить до висновку, що він відповідає умовам укладеного сторонами договору поставки та чинному законодавству, є вірним і відповідачем не спростований як в цілому, так і за його складовими.

Таким чином, оскільки факт порушення строків поставки продукції за спірними рознарядками з боку відповідача є встановленим, то, відповідно, і вимоги позивача про стягнення з відповідача 419 936,40 грн. пені та 323 028 грн. штрафу є обґрунтованими і правильно були задоволені місцевим судом.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника колегія суддів не бере до уваги, з огляду на таке.

Умовами п. 5.2 договору передбачено, що кожна партія продукції постачається протягом 30-ти (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки позивача, якщо інше не вказано у рознарядці, а тому обчислювати термін дії спірних рознарядок необхідно відповідно з 31.08.2017 та з 26.12.2017 відповідно.

Отже, посилання скаржника на те, що строк на поставку продукції необхідно відраховувати з дати отримання рознарядок є необґрунтованим.

Щодо неможливості одночасного стягнення пені та штрафу, колегія суддів зазначає.

У випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17.

Укладеним між сторонами договором поставки встановлено господарсько-правову відповідальність за порушення умов договору у вигляді сплати неустойки - пені та штрафу, а відтак наявні правові підстави для одночасного їх стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору поставки та специфікацій до нього, відповідач зобов`язався поставити 15 одиниць кондиціонерів автономних вагонних згідно наданих замовником рознарядок.

Пунктом 5.1. договору сторони врегулювали умови та терміни постачання продукції. Так, постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції автомобільним або залізничним транспортом на умовах СРТ (перевезення сплачено до...) пункт призначення - склад матеріальних ресурсів філії «ЦЗВ» ПАТ «Укрзалізниця», Київська обл., м. Фастів, вул. Шевченко, 48 (відповідно до вимог офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати «ІНКОТЕРМС» ред. 2010).

Відповідно до п. 5.2 договору, поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки Замовника, яка вважається дозволом на поставку та є підтвердженням готовності Замовника до прийому продукції. Відповідальність за достовірність інформації, яка вказується у рознарядці, несе Замовник.

Рознарядка надається Постачальнику в оригіналі шляхом направлення поштою цінного листа з описом вкладення та направленням сканкопії рознарядки електронним листом із застосуванням електронної пошти (Е-таіі). Після отримання рознарядки по електронній пошті (Е-таіі) Постачальник повинен протягом доби направити Замовнику лист на електронну пошту (Е-таіі) Замовника, що підтверджує отримання рознарядки, та повідомлення про готовність виконання рознарядки у зазначені терміни.

Кожна партія продукції постачається протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати письмової рознарядки замовника, якщо інше не вказано у рознарядці (пункт 5.2 Договору).

Так, на виконання умов договору позивачем на адресу відповідача направлено рознарядки:

- від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці на суму 5 383 800,00 грн. з ПДВ;

- від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у грудні місяці на суму 2 153 520,00 грн. з ПДВ;

Докази направлення зазначених рознарядок позивачем на поштову адресу відповідача (копії фіскальних чеків, описів вкладення у цінні листи) та на електронну адресу (Е-таіі) ПП «СП КЛІМАТЕХШКА», зазначену в розділі 14 договору (скріншоти (знімки екрану комп`ютера) містяться в матеріалах справи.

Відповідач отримав рознарядки позивача поштою, про що зазначено в апеляційній скарзі в такі дати:

- рознарядку від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 - 07.09.2017,-

- рознарядку від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 - 09.01.2018,

Водночас, вказані вище рознарядки були отримані ним електронною поштою в такі дати:

- рознарядка від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 - 31.08.2017,

- рознарядка від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 - 27.12.2017,

Отже, відповідачеві було відомо про строки постачання продукції з моменту, коли ці рознарядки були датовані.

Окрім того, листом від 14.08.2017 № 1408/2 відповідач повідомив позивача про можливість поставки кондиціонерів автономних вагонних АВК-25, а саме: 1 комплекту - у вересні 2017 року, 6 комплектів - у жовтні 2017 року та 6 комплектів - у листопаді 2017 року.

Таким чином, оскільки в рознарядках позивача вказано інший термін поставки, ніж передбачений п. 5.2. договору, то і строк поставки продукції по цих рознарядках визначатиметься наступним чином:

- строк поставки продукції за рознарядкою від 31.08.2017 № ЦЗВ-20/3550 на відвантаження 5 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у жовтні місяці - з 01.10.2017 по 31.10.2017 включно.

- строк поставки за рознарядкою від 26.12.2017 № ЦЗВ-20/6263 на відвантаження 2 комплектів кондиціонерів автономних вагонних АВК-25 у грудні місяці - з 26.12.2017 по 31.12.2017 включно.

Отже, у відповідача було достатньо часу щоб відвантажити визначену договором продукцію в строки, які зазначені в рознарядках позивача, у зв`язку з чим його посилання на те, що строк на поставку продукції необхідно відраховувати з дати отримання рознарядок є безпідставним.

Статтею 42 ГК України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Стосовно посилання скаржника на відсутність у рознарядках позивача року поставки продукції, колегія суддів враховує п. 13.7. договору, яким встановлено, що термін дії даного договору встановлюється з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (до 31.03.2018 відповідно до додаткової угоди від 29.12.2017 № 2 до договору). Проте, в частині оплати - до повного виконання сторонами зобов`язань та в разі наявності потреби замовника, що підтверджено відповідним повідомлення та рознарядкою, направленими на адресу постачальника , - до повного виконання.

Таким чином, оскільки рознарядки позивача датовані 2017 роком, то поставка продукції відповідачем повинна була бути здійснена в місяці поточного року.

Твердження скаржника стосовно того, що судом першої інстанції помилково не враховано посилання відповідача на те, що в жодному з актів підтвердження прийому товару по кількості не зазначено, на виконання якої саме рознарядки поставляються кондиціонери, колегія суддів відхиляє як неспроможне, оскільки ані договором поставки, ані будь-яким іншим нормативо-правовим актом не встановлено обов`язку покупця в актах підтвердження прийому товару по кількості зазначати на виконання якої рознарядки отримується продукція від постачальника.

Оскільки між сторонами виникли зобов`язальні, а не деліктні правовідносини, то посилання скаржника на відсутність будь-якої протиправної поведінки та вини відповідача, а також відсутність будь-якої шкоди, завданої позивачеві, не заслуговують на увагу.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Місцевим господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 16716,71 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 04 лютого 2019 року у справі № 915/1087/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства СП КЛІМАТЕХНІКА- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 26.06.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Поліщук Л.В.