ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2019 р. Справа№ 910/12461/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Дідиченко М.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача Голуб В.Є.;

від відповідача Хасін І.Б.;

від третьої особи не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа"

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року (дата складення повного тексту 29.03.2019 року)

у справі № 910/12461/18 (суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа"

до Малого приватного підприємства "ВПК"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Катюжанська сільська рада

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Малого приватного підприємства "ВПК" (далі - відповідач) про розірвання договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Катюжанською сільською радою, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, було укладено договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності від 13.07.2011 року. В подальшому, згідно з рішенням Катюжанської сільської ради № 351-36-VІ від 04.09.2013 року предмет оренди було передано до спільної комунальної власності територіальної громади сіл, селища, міста Вишгородського району та закріплено за позивачем на праві господарського відання. У зв`язку з цим, та з огляду на положення ст. 770 Цивільного кодексу України та пункту 11.4. Договору позивач вважає, що він став Орендодавцем за спірним Договором оренди. Однак, відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання по сплаті орендної плати, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість за період з 17.10.2013 року по 30.06.2018 року в сумі 72 573, 09 грн. З огляду на неналежне виконання відповідачем умов Договору оренди позивач звернувся до суду з даним позовом про розірвання Договору на підставі статей 651, 782 Цивільного кодексу України, статті 291 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Крім того, окремою підставою для розірвання Договору позивач вказує, що відповідач використовує об`єкт оренди не за призначенням, що призвело до погіршення стану приміщення.

Господарський суд міста Києва у задоволенні позовних вимог Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" відмовив у повному обсязі своїм рішенням від 11.03.2019 року (повний текст рішення складено - 29.03.2019 року).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення в даній справі та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема.

Крім того, скаржник не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідні права та обов`язки орендодавця перейшли до Вишгородської районної ради, а не до позивача.

Так, згідно рішення Вишгородської районної ради від 17.10.2013 року №403-30VI, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №119086175 від 30.03.2018 року котельня загальною площею 126,8 кв.м. за адресою: с. Котюжанка, вул. Радянська, 60-А (в т.ч. і передана відповідачу в оренду частина приміщення котельні площею 66 м.кв.) закріплена на праві повного господарського відання за позивачем.

За твердженням позивача, орендар був обізнаний про зміну власника котельні, частину якої він орендує, та не сплачував орендну плату новому власнику. Отже, незважаючи про повідомлення про зміну власника майна, відповідач продовжував сплачувати орендну плату попередньому власнику.

Також скаржник зазначив, що відповідачем не вноситься орендна плата, що також є підставою для розірвання спірного договору оренди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2019 року справу № 910/12461/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Руденко М.А., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року у справі №910/12461/18 та призначив розгляд на 05.06.2019 своєю ухвалою від 23.04.2019 року.

26.04.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від предствника відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу.

Північний апеляційний господарський суд оголосив перерву у розгляді апеляційної скарги Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року у справі №910/12461/18 на 20.06.2019 року своєю ухвалою від 05.06.2019 року.

07.06.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника відповідача до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких навіть у випадку, якщо балансоутримувач є стороною тристороннього договору оренди, він не має право подавати позов про розірвання договору, адже лише у наймодавця (орендодавця) є право розірвати договір оренди.

18.06.2019 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких, зокрема, котел може бути демонтованим і не є невід`ємними поліпшеннями приміщення, які неможливо відділити від об`єкта оренди, як стверджує відповідач.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2019 року, у зв`язку з перебуванням суддів Руденко М.А., Коротун О.М., у відпустці, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/12461/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Смірнова Л.Г., Дідиченко М.А.

Північний апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року у справі №910/12461/18 до свого провадження у складі нової колегії головуючого судді Суліма В.В., судді: Дідиченко М.А., Смірнова Л.Г. своєю ухвалою від 20.06.2019 року.

20.06.2019 року в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду оголошено перерву на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 27.06.2019 року скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 27.06.2019 року заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що приміщення котельні було передано в оренду з чітко визначеною метою «для виробництва теплової енергії з альтернативних джерел». Відтак, відповідач не може використовувати ці приміщення для розміщення офісу чи магазину, воно використовуватись виключно для виробництва теплової енергії. Також, третя особа, яка є засновником та власником позивача, не передавала останньому спірне майно ані у користування, ані у господарське відання.

Представники третьої особи у судове засідання 27.06.2019 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, телефонограмою.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду міста Києва в апеляційному порядку за відсутності представника третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 17.03.2011 року № 61-06-VІ передано із спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району у комунальну власність територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська Вишгородського району об`єкти нерухомого майна, а саме котельню з обладнанням, вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка (перебуває на балансі ВРКП "Вишгородтепломережа", первісна вартість 139 704, 00 грн, залишкова вартість 21 969, 53 грн).

Відповідно до пункту 2 означеного рішення Вишгородському районному комунальному підприємству "Вишгородтепломережа" передати об`єкти, зазначені в п. 1 цього рішення, на баланс Катюжанської сільської ради у відповідності до п. 12 Порядку управління майном спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та надати Фонду комунального майна Вишгородського району примірники актів приймання-передачі.

13.07.2011 року між Катюжанською сільською радою (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено договір оренди приміщення, що належить до комунальної власності (далі - договір), відповідно до умов якого Орендодавець передає на підставі рішення № 86 від 06.07.2011, а Орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме майно, а саме частину приміщення котельні площею 66 м.кв., що становить 0,52 частини від 126,8 м.кв. загальної площі приміщення котельні, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради та знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А, відповідно до плану приміщення.

Згідно п. 1.2. договору орендар отримує приміщення з метою розташування твердопаливного котла і іншого обладнання для подальшого виробництва теплової енергії з використанням нетрадиційних або поновлювальних джерел енергії.

Відповідно до п. 1.3. договору власником (балансоутримувачем) вказаного вище приміщення котельні відповідно до рішення VІ сесії 6-го скликання Катюжанської сільської ради № 62 від 10.05.2011 року є територіальна громада с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради.

Право власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради на вказану нежитлову будівлю підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04.07.2011 року серія САЕ № 193863 , виданим Катюжанською сільською радою, зареєстрованим в Комунальному підприємстві Київської обласної ради "Вишгородське бюро технічної інвентаризації", дата реєстрації 07.07.2011 року Право власності зареєстроване Комунальним підприємством Київської обласної ради "Вишгородське бюро технічної інвентаризації" відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 30534849, виданим 07.07.2011 року Комунальним підприємством Київської обласної ради "Вишгородське бюро технічної інвентаризації" (п. 1.4. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду майна, що належить до комунальної власності с. Катюжанка, затвердженої рішенням № 98 від 18.04.2007 року Катюжанської сільської ради і становить з ПДВ за перший місяць 698,70 грн.

Згідно п. 3.2. договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць і нараховується після 10 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 3.6. договору орендна плата за поточний місяць перераховується орендарем орендодавцеві щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 11.1. договору цей договір укладено строком на 25 років і діє з 12.07.2011 року до 12.07.2036 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Катюжанська сільська рада передала відповідачу в оренду частину приміщення котельні площею 66 м.кв., що становить 0,52 частини від 126,8 м.кв. загальної площі приміщення котельні, яка належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка в особі Катюжанської сільської ради та знаходиться за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А, про що свідчить наявний в матеріалах справи Акт приймання-передачі.

22.08.2011 року Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області було прийнято рішення № 100-ІХ-VІ про передачу Вишгородському районному комунальному підприємству "Вишгородтепломережа" на праві оперативного управління майно спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка з укладенням відповідного договору на період опалювального сезону 2011-2012 р.р.

26.09.2012 року Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області було прийнято рішення № 246-ХХV-VІ про передачу Вишгородському районному комунальному підприємству "Вишгородтепломережа" на праві оперативного управління майно спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка з укладенням відповідного договору на період опалювального сезону 2012-2013 р.р.

04.09.2013 року Катюжанською сільською радою Вишгородського району Київської області було прийнято рішення № 351-36-VІ про передачу із спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста району об`єкти нерухомого майна, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка.

Рішенням Вишгородської районної ради Київської області від 17.10.2013 року № 403-30-VІ прийнято у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району з комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська об`єкти нерухомого майна з обладнанням, а саме котельню з обладнанням по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка (первісна вартість 166535, 00 грн., залишкова вартість 25808, 00 грн).

Також, зазначеним рішенням закріплено вказаний об`єкт майна за Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа" на праві повного господарського відання.

14.01.2014 року позивач звернувся до відповідача з листом № 45/01 яким у зв`язку із зменшенням ціни на закупівлю природного газу для вироблення теплової енергії, а відтак тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних організацій та інших споживачів згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2013 року № 951 "Про зниження ціни на природний газ" та постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 30.12.2013 року № 1797 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів" та № 1798 "Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання", а також незгодою власника майна спільної комунальної власності в особі Вишгородської районної ради щодо переходу котельні в с. Катюжанка по вул. Радянській, 60-А, що працює на газу, на альтернативні види палива, повідомив про неможливість подальших переговорів із закупівлі у відповідача комплексу технологічного обладнання, що працює на пеллетах, оскільки така закупівля є економічно недоцільною для підприємства.

Рішенням Катюжанської сільської ради № 458-46-VІ від 18.07.2014 року було внесено зміни до рішення № 351 від 04.09.2013 року та вирішено передати із спільної комунальної власності територіальної громади сіл Катюжанка та Гута Катюжанська до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста району об`єкти нерухомого майна, а саме частину котельні з обладнанням по вулиці Радянська, 60-А с. Катюжанка загальною площею 60,8 м.кв.

22.07.2014 року позивач направив відповідачу лист № 1184/08, яким повідомив про перехід до нього прав та обов`язків орендодавця за спірним договором, у зв`язку з чим суми орендної плати повинні перераховуватись на банківський рахунок позивача за наведеними реквізитами.

28.08.2014 року позивач звернувся до Фонду комунального майна Вишгородського району Київської області з листом № 1589/08 з приводу вищевказаного рішення Катюжанської сільської ради № 458-46-VІ від 18.07.2014 року.

Листом № 139 від 02.09.2014 року Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області повідомив позивача про те, що Катюжанська сільська рада в рішенні № 458-46-VІ від 18.07.2014 розпорядилась майном, власником якого вже була Вишгородська районна рада. Відповідно до пункту 11.4. Договору та з урахуванням того, що змінився власник котельні з обладнанням, Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області зазначив про необхідність замінити орендодавця у Договорі оренди на ВРКП "Вишгородтепломережа".

08.09.2014 року позивач направив на адресу Катюжанської сільської ради та відповідача лист № 1601/08 з пропозицією укласти додаткову угоду до договору оренди у зв`язку із переходом до позивача прав та обов`язків орендодавця.

До означеного листа позивач було додано проект додаткової угоди, однак ні відповідачем, ні Катюжанською сільською радою ця додаткова угода підписана не була.

Листом № 119 від 17.08.2015 року відповідач повідомив Катюжанську сільську раду про те, що він не був проінформований про намір передачі орендованого майна до спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району та внесення будь-яких змін до існуючого договору.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2015 року Катюжанською сільською радою було прийнято рішення № 601-60-VІ про розірвання Договору оренди з відповідачем. Також, означеним рішенням визнано таким, що втратило чинність рішення Катюжанської сільської ради № 86-VІІІ-VІ від 06.07.2011 року та № 458-46-VІ від 18.04.2014 року.

Листом № 42 від 30.03.2016 року відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з проханням надати нові реквізити для перерахування орендної плати, а також звернув увагу на необхідність надання рахунків для сплати орендної плати згідно з п. 8.4. Договору.

01.07.2016 року відповідач листом № 84 повідомив Катюжанську сільську раду про те, що зміна до договору в частині орендодавця повинна здійснюватись шляхом укладання трьохстороннього додаткового договору, що укладається в той самий спосіб, що укладений сам договір оренди, а саме в письмовій формі за посвідченням нотаріуса. При цьому повідомив, що кошти, які він перераховував в якості орендної плати на розрахункові рахунки орендодавця були повернуті на рахунок орендаря з призначенням "помилково перераховані", однак до внесення відповідних змін до договору оренди, належним отримувачем орендної плати є Катюжанська сільська рада. За таких обставин, відповідач висловив готовність розглянути пропозицію щодо врегулювання спірних питань та у разі рішення орендодавця про передачу приміщення, що орендується, на баланс третій особі, узгодити процедуру оформлення додаткового договору про зміну власника (балансоутримувача).

19.04.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом № 600/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунок № 798 від 17.04.2018 року за березень 2018 року та рахунок № 799 від 18.04.2018 року за період з 17.10.2013 року по 28.02.2018 року на суму 65464, 46 грн.

25.06.2018 року позивач знову звернувся до відповідача з листом № 726/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунки за квітень та травень 2018 року.

25.07.2018 року позивач звернувся до відповідача з листом № 862/08 про сплату орендної плати, до якого додав рахунки за червень 2018 року.

23.07.2018 року відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з листом № 32 про усунення обставин, які перешкоджають працівникам відповідача потрапити до орендованого майна та зазначив, що будь-яких договірних правовідносин з позивачем у нього не має.

У відповідь на цей лист Катюжанська сільська рада повідомила відповідача про те, що об`єкт оренди закріплено на праві повного господарського відання за позивачем та запропонувала до нього звернутись з питанням щодо доступу до орендованого приміщення (лист № 484 від 02.08.2018 року).

30.08.2018 року відповідач звернувся до Катюжанської сільської ради з листом № 01-20/109 про усунення обставин, які перешкоджають працівникам відповідача потрапити до орендованого майна та зазначив, що будь-яких договірних правовідносин з позивачем у нього не має.

У відповідь на цей лист Катюжанська сільська рада повідомила відповідача про те, що вона не є власником орендованого майна (лист № 562 від 06.09.2018 року).

Як правильно встановлено судом першої інстанції, власником об`єкта оренди є територіальні громади сіл, селища, міста Вишгородського району Київської області в особі Вишгородської районної ради, а закріплено це майно на праві господарського відання за Вишгородським районним комунальним підприємством "Вишгородтепломережа", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119086176 від 30.03.2018 року (наявний в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Підставою виникнення права користування майном згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України, є договір найму (оренди), за яким наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Право укладати договір найму (оренди) та відповідно передавати в оренду майно врегульовано, зокрема статтею 761 Цивільного кодексу України, згідно з частиною 1 якої право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Вказане право власника кореспондується з нормами статті 317, 319 Цивільного кодексу України, згідно з якими визначений зміст права власності: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; а також здійснення права власності: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 770 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції, перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі набуває прав та обов`язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав. Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму.

В преамбулі Закону України "Про оренду державного та комунального майна" зазначено, що цей Закон покликаний забезпечити підвищення ефективності використання державного та комунального майна шляхом передачі його в оренду фізичним та юридичним особам.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що оренда майна інших форм власності може регулюватися положеннями цього Закону, якщо інше не передбачено законодавством та договором оренди.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять права і обов`язки за договором оренди. Сторони можуть встановити в договорі оренди, що в разі відчуження власником об`єкта договір оренди припиняється.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, наймачеві надається додатковий захист шляхом встановлення правила, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі набуває прав та обов`язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав. Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму.

Пунктом 11.4. договору передбачено, що реорганізація орендодавця або перехід права власності на орендоване приміщення третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього Договору, і він зберігає свою чинність для нового власника орендованого приміщення (його правонаступників), за винятком випадку приватизації орендованого приміщення орендарем.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що саме наявність нового власника майна (тобто особи, якій належить саме право власності на нього, а не будь-яке інше речове право) визначається у частині 2 статті 15 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" в якості умови переходу прав та обов`язків орендодавця.

Як було встановлено вище, згідно з рішенням Катюжанької сільської ради № 351-36-VІ від 04.09.2013 року, рішенням Вишгородської районної ради від 17.10.2013 року № 403-30-VІ, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 119086175 від 30.03.2018 року котельня загальною площею 126, 8 м.кв. (в т.ч. і передана відповідачу в оренду частина приміщення котельні площею 66 м.кв.) за адресою Київська область, Вишгородський район, с. Катюжанка, вул. Радянська, 60-А перебуває у спільній комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Вишгородського району Київської області, а отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, саме Вишгородська районна рада є орендодавцем за спірним договором.

Доводи відповідача в частині того, що у спільну комунальну власність територіальної громади сіл, селищ, міст Вишгородського району Київської області згідно з рішенням Катюжанської сільської ради № 458-46-VІ від 18.07.2014 передано лише частину котельні, тоді як інша орендована частина залишилась у власності Катюжанської сільської ради правомірного не прийняті судом першої інстанції до уваги, оскільки, зазначене рішення було визнано таким, що втратило чинність згідно з рішенням Катюжанської сільської ради № 601-60-VІ від 16.10.2015 року.

Відповідно до пункту 4.3. Статуту Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" майно підприємства є спільною комунальною власністю територіальних громад району і закріплюється за підприємством на праві повного господарського відання. Здійснюючи право господарського відання підприємство володіє, користується зазначеним майном на свій розсуд. А розпоряджається за погодженням із власником, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Отже, право господарського відання - це право юридичних осіб, що здійснюють підприємницьку господарську діяльність, похідне від права власності, з обмеженням повноваження розпоряджатися окремими видами майна згодою власника.

Відтак, "право господарського віддання" не є тотожним поняттю - "право власності", оскільки право господарського відання є правовою формою реалізації права державної і комунальної власності спеціально створеними суб`єктами різних організаційно-правових форм, які у встановленому порядку набувають статусу юридичної особи. При цьому власником майна залишається держава, або відповідна територіальна громада.

Укладаючи оспорюваний договір власником та балансоутримувачем об`єкта оренди була Катюжанська сільська рада (орендодавець), і саме на користь орендодавця відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату.

Однак, враховуючи передачу Катюжанською сільською радою об`єкта оренди до комунальної власності сіл, селища, міста Вишгородського району, його власником, і як наслідок орендодавцем за спірним договором, стала Вишгородська районна рада, і саме на її користь відповідач повинен був сплачувати орендну плату, а позивач в свою чергу, як правильно встановлено судом першої інстанції є виключно балансоутримувачем цього майна та виходячи з умов укладеного договору оренди не має права вчиняти дії щодо його розірвання.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що жодних змін до договору оренди щодо обов`язку сплачувати орендну плату на користь позивача як балансоутримувача внесено не було.

При цьому, колегія суддів враховує посилання скаржника на п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 287 Господарського кодексу та абз. 3,5 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до яких, зокрема, орендодавцями щодо нерухомого майна комунальної власності, загальна площа якого не перевущує 200 кв.м. є підприємство, установа, організація, а щодо нерухомого майна комунальної власності, загальна площа якого перевищує 200 кв.м. - органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном, яке перебуває у комунальній власності.

Отже, колегія суддів критично оцінює висновок суду першої інстанції, що позивач не може порушувати питання про розірвання цього договору, оскільки у спірних правовідносинах таким правом наразі наділена Вишгородська міська рада як власник предмета оренди, до якого перейшли права та обов`язки орендодавця у спірних правовідносинах, проте враховує, що належний власник спірного приміщення не проявив волю щодо розірвання спірного договору. Позивач відповідно до п. 3,4 статуту не погоджував розірвання договору, що в свою чергу свідчить про відсутність наведених позивачем підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Отже, положення ст. 782 Цивільного кодексу України передбачають спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена ст. 782 Цивільного кодексу України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Отже, сукупність встановлення фактичних обставин несплати орендарем орендної плати протягом трьох місяців підряд та встановлення обставин дотримання процедури повідомлення наймодавцем наймача про відмову від договору шляхом надіслання йому повідомлення про відмову від договору є підставою для задоволення позовних вимог в порядку статті 782 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов`язань.

При цьому, колегія суддів не приймає до уваги рішення Катюжанської сільської ради № 601-60-VІ від 16.10.2014 року про розірвання договору оренди, оскільки на момент прийняття зазначеного рішення власником об`єкта оренди та орендодавцем за спірним договором вже була територіальна громада сіл, селищ, міст Вишгородського району Київської області в особі Вишгородської районної ради, у зв`язку з чим Катюжанська сільська рада не мала права приймати рішення стосовно майна, яке вибуло з її власності.

Щодо тверджень скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що орендоване приміщення використовується не за призначенням та нездійсненням поточного ремонту орендованого приміщення, колегія суддів відзначає наступне.

Пунктом 9.2. договору саме орендодавцю надано право виступати з ініціативою щодо внесення змін до цього договору або його розірвання у разі погіршення стану орендованого приміщення внаслідок невиконання або неналежного виконання умов цього договору, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору або призначенню.

Разом з цим, наданий скаржником Акт обстеження приміщення від 10.09.2018 року (як доказ використання приміщення не за призначенням та занедбаному стані) правомірно не прийнятий судом першої інстанції до уваги, оскільки, останній складений позивачем в односторонньому порядку, без участі відповідача чи інших незацікавлених осіб.

Крім того, з рішення Господарського суду міста Києва від 18.09.2018 року у справі № 910/4543/18 (залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2018 року та постановою Верховного Суду від 12.02.2019 року), яке прийнято за результатами розгляду справи за позовом Катюжанської сільської ради до Антимонопольного комітету України, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вишгородське районне комунальне підприємство Вишгородтепломережа", Фонд комунального майна Вишгородського району Київської області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Мале приватне підприємство "ВПК" про визнання недійсним та скасування рішення № 28-р, яким залишено без змін рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 року № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 вбачається наступне.

МПП "ВПК" зверталось до Катюжанської сільської ради (листи від 07.11.2014 року № 234, від 17.12.2014 року № 281) з проханням визначити його надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради у зв`язку з тим, що МПП "ВПК" має технічну можливість виробляти теплову енергію з використанням альтернативного палива (паливних гранул з деревини).

За результатами розгляду вказаного звернення Катюжанська сільська рада повідомила МПП "ВПК" (лист від 11.12.2014 року № 788) про те, що згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" виконавцем житлово-комунальних послуг (крім послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення) є органи місцевого, самоврядування. Оскільки ці послуги є централізованими, Катюжанська сільська рада щодо вирішення питання надання комунальних послуг з постачання теплової енергії рекомендувала МПП "ВПК" звернутись до Вишгородської районної державної адміністрації.

Згідно з поясненнями Катюжанської сільської ради (лист від 21.07.2015 року № 369/02-22), наданими Відділенню Антимонопольного комітету України, відповідно до рішення Виконавчого комітету Катюжанської сільської ради від 15.09.2010 року № 36, виробником і виконавцем послуг з теплопостачання, постачання холодної води і водовідведення на території Катюжанської сільської ради визначено Вишгородське районне комунальне підприємство "Вишгородтепломережа" у зв`язку з тим, що в межах території, яка відноситься до Катюжанської сільської ради, немає іншого суб`єкта господарювання, який би надавав ці послуги.

Проте, МПП "ВПК" зверталось до Катюжанської сільської ради з питання визначення його надавачем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської сільської ради, а не послуг централізованого опалення.

Відділення Антимонопольного комітету України дійшло висновку, що наведені доводи Катюжанської сільської ради щодо підстав відмови у визначенні МПП "ВПК" надавачем послуг з постачання теплової енергії є необґрунтованими і не підтвердженими належними доказами.

Відділення Антимонопольного комітету України дійшло висновку, що вказана бездіяльність щодо необґрунтованої відмови у визначенні МПП "ВПК" надавачем послуг з постачання теплової енергії на території с. Катюжанка (для Катюжанської загальноосвітньої середньої школи та прилеглих до житлових багатоквартирних будинків) може свідчити про вчинення Катюжанською сільською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді анти конкурентних дій органів місцевого самоврядування, які можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку послуг постачання теплової енергії.

Катюжанська сільська рада повідомила про неможливість виконати рекомендації Відділення Антимонопольного комітету України щодо усунення причин виникнення порушення законодавства про захист економічної конкуренції і умов що їм сприяють, оскільки чинним законодавством не передбачено визначення виконавця послуг з постачання теплової енергії та з огляду на відсутність у Катюжанської сільської ради повноважень щодо управління об`єктами спільної комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міста Вишгородського району (лист від 03.02.2016 року № 54).

Листами від 07.11.2014 року та від 17.12.2014 року № 281 МПП "ВПК" зверталось до Катюжанської сільської ради з питанням визначення його надавачем саме послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської ради, а не послуг централізованого опалення.

При цьому, Катюжанська сільська рада не надала належних доказів, які підтверджують надання послуг постачання теплової енергії на альтернативній основі з використанням паливних гранул пресованих з деревини на території Катюжанської сільської ради є наданням послуг централізованого опалення, у зв`язку з чим для вирішення питання щодо МПП "ВПК" надавачем комунальних послуг з постачання теплової енергії необхідно звернутись до Вишгородської районної державної адміністрації.

Також під час розгляду справи № 953/6-р-02-06-і6 Відділення Антимонопольного комітету України з`ясувало, що рішеннями органів місцевого самоврядування Київської області, а саме:

- Виконавчого комітету Чабанівської селищної ради від 01.10.2013 року № 60 "Про визначення підприємства постачальником теплової енергії для Новосілківської ЗОШ";

- Виконавчого комітету міської ради м. Вишневе від 29.10.2013 року № 59/17 "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" МПП "ВПК" визначено виконавцем послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії в ЗОШ № 3 та № 4 м. Вишневе;

- Виконавчого комітету Шпитьківської сільської ради від 27.04.2016 року № 45 "Про погодження визначення МПП "ВПК" як виробника, транспортувальника та постачальника теплової енергії", МПП "ВПК" визначено виробником, транспортувальником та постачальником теплової енергії для відповідних об`єктів.

Зібрані Відділенням Антимонопольного комітету України у справі № 953/6-р-02-06-16 докази свідчать, що бездіяльність Катюжанської сільської ради щодо визначення МПП "ВПК" надавачем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради унеможливила укладання МПП "ВПК" відповідних договорів про надання послуг постачання теплової енергії на альтернативній основі, з використанням паливних гранул пресованих з деревини.

Зазначене перешкоджало МПП "ВПК" у наданні вказаних послуг в межах с. Катюжанка та участі цього підприємства на конкурентних засадах у державних (публічних) закупівлях.

Адміністративною колегією Відділення в Рішенні № 46 доведено, що вказані дії Катюжанської сільської ради можуть призвести до недопущення конкуренції на ринку послуг постачання теплової енергії у визначених територіальних межах.

Крім того, обставини, з`ясовані Відділенням у справі № 953/6-р-02-06-16 про те, що згідно з рішенням Катюжанської сільської ради від 04.09.2013 року № 351-36-VI і рішенням Вишгородської районної ради від 17.10.2013 року № 403-30-VI котельню з обладнанням, що знаходиться по вул. Радянська, 60-А, с. Катюжанка, безоплатно передано з комунальної власності громади с. Катюжанка у спільну комунальну власність територіальних громад сіл, селища, міста Вишгородського району, тож Катюжанська сільська рада неправомочна приймати рішення стосовно цього майна, оскільки котельня не належить громаді села Катюжанка, не спростовує того, що в Катюжанської сільської ради були підстави для відмови МПП "ВПК" у визначенні його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі на території с. Катюжанка, де розташовані, зокрема. Катюжанська загальноосвітня середня школа та прилеглий житловий багатоквартирний будинок.

Так, згідно з матеріалами справи № 953/6-р-02-06-16 відсутні докази про визнання недійсним у встановленому законом порядку договору оренди приміщення, що належить до комунальної власності територіальної громади с. Катюжанка від 13.07.2011 року. Крім того, матеріалами справи № 953/6-р-02,-06-16 підтверджено, що на виконання до цього договору МПП "ВПК" перераховувало Катюжанській сільській раді орендну плату.

Враховуючи наведені обставини Антимонопольний комітет України дійшов висновку, що Рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 року № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 про визнання бездіяльності Катюжанської сільської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04359560) порушенням законодавства, про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, яке може призвести до недопущення конкуренції, та яким зобов`язано Катюжанську сільську раду припинити це порушення, прийнято при доведенні обставин які мають значення для справи і які визнано встановленими, висновки, викладені в рішенні, відповідають обставинам справи, норми матеріального права застосовані правильно.

Катюжанська сільська рада також оскаржувала рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 року № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 в господарському суду міста Києва. У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 року № 46 у справі № 953/6-р-02-06-16 Катюжанській сільській раді Господарським судом міста Києва було відмовлено повністю, про що ухвалене відповідне рішення від 06.02.2017 року у справі № 911/4203/16. Зазначене рішення Господарського суду міста Києва було залишено без змін за результатами його перегляду в апеляційному та касаційному порядку, про що Київським апеляційним господарським судом ухвалено відповідну постанову від 29.05.2017 року, а Вищим господарським судом України - постанову від 08.08.2017 року.

Крім того, за наслідками розгляду даного спору суд в рішенні від 18.09.2018 року у справі № 910/4543/18 зазначив, що оскільки в даному випадку звернення МПП "ВПК" до Катюжанської сільської ради не було спрямоване на визначення підприємства виконавцем послуг з централізованого опалення (оскільки послуги, які мав намір надавати МПП "ВПК" не є централізованими), то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", п.п. 1.6, 1.7 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг до повноважень Катюжанської сільської ради як органу місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належало визначення виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, з постачання теплової енергії.

Суд погодився, що твердження Катюжанської сільської ради, наведені у листі № 234 від 07.11.2014 року, не обґрунтовують відмову Ради щодо визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії, оскільки підприємство зверталось до Ради з метою визначення його виконавцем послуг з постачання теплової енергії на території Катюжанської сільської ради, а не послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення, які за своєю суттю є централізованими. До відання органів місцевого самоврядування не належать повноваження із визначення виконавця послуг з централізованого опалення (таке виключення містить п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"), однак, в даному випадку відносини не стосуються саме централізованого опалення.

Суд відхилив доводи Катюжанської сільської ради щодо відсутності доказів проведення МПП "ВПК" реконструкції котельні та встановлення котла, оскільки, як вбачається із тексту рішення по справі № 911/4203/16 МПП "ВПК" було залучено до матеріалів справи № 911/4203/16 відповідні докази, що спростовує твердження позивача про відсутність таких доказів.

Суд погодився, що не визначення МПП "ВПК" виконавцем послуг з постачання теплової енергії на альтернативній основі, перешкоджає Підприємству на конкурентних засадах приймати участь у державних (публічних) закупівлях та обмежує розвиток конкуренції в цілому на ринку надання послуг з постачання теплової енергії, оскільки фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які знаходяться на території Катюжанської сільської ради укладають договори на постачання теплової енергії згідно з Законом України "Про публічні закупівлі".

Водночас, рішення № 46 адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.10.2016 у справі № 953/6-р-02-06-16, оскаржувалося позивачем не тільки в адміністративному, а і в судовому порядку - справа № 911/4203/16, в результаті розгляду якої суди першої, апеляційної та касаційної інстанцій дійшли висновків про правильність кваліфікації Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України дій Катюжанської сільської ради за нормами ч. 1 ст. 15 та п. 3 ч. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" як антиконкурентних дій органів місцевого самоврядування, що можуть призвести до недопущення конкуренції.

Як було зазначено вище, приміщення котельні було передано виключно для виробництва теплової енергії з альтернативних джерел, тобто відповідач не може використовувати ці приміщення на інших підставах.

Так, як встановлено в вищезазначених рішеннях , відмова Катюжанської сільської ради визначити відповідача постачальником теплової енергії, незаконність якої встановлено АМКУ та судами всіх інстанцій, перешкоджає відповідачу у використанні котельні за призначенням.

Разом з цим, колегія суддів приймає до уваги, що скаржник не допускає представників відповідача до орендованого приміщення, що підтверджується матеріалами справи, зокрема листа №01-20/109 від 30.08.2019 року, №32 від 23.07.2018 року, тощо.

Відповідно до ч. 6 ст. 752 Цивільного кодексу України, наймач звільняється від сплати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

При цьому, колегія суддів відзначає, що ця норма є імперативною, тобто для її застосування не вимагається укладання будь-яких угод між сторонами договору оренди.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідач не міг використовувати отримане в оренду приміщення котельні за цільовим призначенням, відтак, останній звільняється від плати за весь цей час в силу ч. 6 ст. 752 Цивільного кодексу України.

Таким чином, колегія суддів не приймає як наладжене твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення на невнесення відповідачем орендної плати.

Щодо посилання скаржника на правову позицію Верховного Суду викладену в постановах №№ 910/9480/16 від 07.06.2017 року, №910/9482/16 від 07.06.2017 року, № 924/177/17 від 22.01.2019 року, колегія суддів відзначає, що в даному випадку інші правові підстави, а саме площа нерухомого майна менше 200 кв.м.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у позовній заяві, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Вишгородського районного комунального підприємства "Вишгородтепломережа" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 року у справі №910/12461/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/12461/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді М.А. Дідиченко

Л.Г. Смірнова

Дата складення повного тексту 27.06.2019 року.