СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2019 р. Справа № 905/229/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий: судді при секретарі судового засідання за участю представників сторін: від позивача від відповідача розглянувши апеляційну скаргу Мартюхіна Н.О. Шутенко І.А., ОСОБА_1 Єлфімовій Ю.О. не з`явився не з`явився Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область (вх. №1473 Д/2)
на рішення господарського суду Донецької області
від04.04.2019 (повний текст від 09.04.2019)
у справі№905/229/19 (суддя Паляниця Ю.О.)
за позовомАкціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", м. Нікополь, Дніпропетровська область
до відповідача проПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь", м. Маріуполь, Донецька область стягнення 450892,16 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/229/19:
- позовні вимоги задоволено частково;
- стягнуто з Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь (87500, Донецька обл., м.Маріуполь, вул.Лепорського, буд.1, ) на користь Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів (53200, Дніпропетровська обл., м.Нікополь, вул.Електрометалургів, буд.310, ) 5% штрафу від вартості несвоєчасно поставленого товару в сумі 450891,11 грн, а також судовий збір у розмірі 6763,36 грн.;
- в іншій частині позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/229/19 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також апелянт просив в разі якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення штрафних санкцій, зменшити розмір штрафу на 80%.
Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду є незаконним, прийнятим на підставі неповністю досліджених доказів, із порушенням норм матеріального та процесуального права, зважаючи на наступне:
- зміна ціни товару в залежності від курсу долару застосовується лише для визначення ціни товару на дату оплати, та жодним чином не стосується розміру визначення неустойки, передбаченої п. 8.4. Договору. За таких обставин, розмір неустойки, передбачений п.8.4 Договору повинен розраховуватись виходячи з ціни продукції, зазначеної у специфікації, а саме 5 707,46 грн. без ПДВ за тону сухої ваги;
- суд першої інстанції без врахування умов договору прийшов до помилкового висновку щодо необхідності здійснювати розрахунок неустойки, виходячи з вартості продукції, розрахованої за курсом НБУ долару США станом на 30.06.2018;
- через проведення на території м. Маріуполя операції об`єднаних сил ускладнилася логістика поставок, так ПРАТ «МК «АЗОВСТАЛЬ» був здійснений частковий перехід на поставку сировини більш дорогим морським транспортом замість залізничного. Одночасно у зв`язку з вищевказаними обставинами, збільшилися відстані маршруту перевезення залізничним транспортом;
- підставою для зменшення розміру штрафних санкцій є факт понесення відповідачем збитків в 2017 році у розмірі 130947 тис. грн., а також збільшення росту дебіторської заборгованості його контрагентів;
- відповідач несе витрати на нарахування та здійснення виплати заробітної плати робітникам, що призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, направлених до військових комісаріатів, лікувальних закладів для проходження медичних обстежень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019. сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Геза Т.Д., Плахов О.В.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.06.2019 у зв`язку із перебуванням судді Гези Т.Д. у відпустці сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Мартюхіна Н.О. - головуючий суддя, судді Плахов О.В., Шутенко І.А.
Позивач в судове засідання 24.06.2018 не з`явився, причини неявки не повідомив. В процесі розгляду апеляційної скарги надав відзив, яким просив рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення. Зазначив, що суд цілком справедливо при вирішенні питання про зменшення розміру пені враховував не тільки інтереси відповідача, а й позивача, який також знаходиться у доволі скрутному фінансовому становищі.
Відповідач в судове засідання 24.06.2018 не з`явився, причини неявки не повідомив.
Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.12.2017р. між Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - постачальник) та Акціонерним товариством "Нікопольський завод феросплавів" (далі - покупець) був підписаний договір поставки №012/18-03 (далі - договір), за змістом п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю продукцію коксохімічного виробництва (товар) у відповідності до асортименту, якості, строків, у обсязі, за цінами та на умовах, передбачених в специфікаціях до цього договору, які є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах цього договору. Витрати з перевезення (з.д. тариф) товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на покупця, якщо інше не обумовлено специфікаціями.
За змістом п.2.1 укладеного сторонами правочину постачальник зобов`язується здійснити поточні поставки товару, обумовленого в специфікаціях до цього договору на умовах СРТ залізнична станція Нікополь Придніпровської залізниці (згідно з правилами Інкотермс-2010), якщо інші умови поставки не обумовлені специфікаціями до цього договору. Перехід від постачальника до покупця права власності на товар та ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається з дати передачі товару першому перевізнику/експедитору для доставки покупцю (вантажоотримувачу) залізничним транспортом, що підтверджується штампом станції відправлення на залізничній накладній.
Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору ціна товару за одиницю та по позиціям вказується у специфікаціях до цього договору. Загальна сума договору складає суму у національній валюті України, яка визначається сумою поставленого товару за всіма специфікаціями до цього договору.
Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2019р., і відповідно, за грошовими розрахунками, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань (п.9.5 договору)
Згідно з положеннями п.п.2.5 2.7 договору погодженим обсягом товару вважається обсяг поставки, вказаний у діючій специфікації до цього договору, з моменту підписання специфікації. Допускається щомісячна поставка товару з відхиленням по кількості +/- 5% від обсягів, погоджених у специфікаціях. Постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання з поставки товару з моменту передачі товару у розпорядження транспортної організації (перевізнику) у місті передачі відповідно до п.2.1 цього договору.
Як вбачається з матеріалів справи, з підписанням специфікації №20 від 01.06.2018р. до договору №012/18-03 від 15.12.2017р. сторонами було узгоджено найменування товару, його кількість, ціну реалізації, умови оплати та поставки товару.
За змістом відомостей, наявних у вказаній специфікації, відповідач зобов`язався протягом червня 2018 року відповідно до орієнтовного графіку відвантаження товару в період з 01.06.2018р. (1-2 вагона на добу) відвантажити позивачу товар відсів коксу доменного, ТУ У 23.1-3:2004, вміст фр. більше 25 мм не регламентується, вміст фр. менше 10 мм не більше 60%, у кількості 2000 тн сухої ваги загальною вартістю 13 697 904 грн з ПДВ (+/- 5%).
У зв`язку із неналежним виконанням Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" своїх зобов`язань за вищевказаним договором, Акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь про стягнення штрафу за несвоєчасно поставлений товар у розмірі 450 892,16 грн.
При розгляді вищевказаних позовних вимог, судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.
Оцінивши зміст даного договору з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).
Як встановлено ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у власність у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення сплати за товар продавець має право вимагати сплати товару.
Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до умов укладеного договору.
Відповідно до ст.ст. 526, 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок та зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось вище, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" згідно специфікації №20 від 01.06.2018 взяло на себе обов`язок протягом червня 2018 року поставити на користь Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" відсів коксу доменного у кількості 2000 тн сухої ваги.
Пунктом 7 специфікації №20 від 01.06.2018 встановлено, що строк поставки вищевказаного товару червень 2018 року.
Отже, виконання зобов`язання щодо поставки товару за договором №012/18-03 від 15.12.2017р. (специфікація №20 від 01.06.2018р.) мало відбутись не пізніше 30.06.2018р.
Матеріали справи свідчать, що Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" на виконання умов договору та специфікації №20 від 01.06.2018р., у червні 2018 року поставив Акціонерному товариству "Нікопольський завод феросплавів" товар у загальній кількості 556,86 тон сухої ваги, що підтверджується наступними залізничними накладними: №50243724 від 15.06.2018р., №50243757 від 15.06.2018р., №50243682 від 15.06.2018р., №50235530 від 14.06.2018р., №50235514 від 14.06.2018р., №50235498 від 14.06.2018р., №50235472 від 14.06.2018р., №50451673 від 28.06.2018р., №50451657 від 28.06.2018р., №50235456 від 14.06.2018р., №50235449 від 14.06.2018р., №50282334 від 17.06.2018р., №50282342 від 17.06.2018р. Інших поставок товару у червні 2018 на виконання умов договору та специфікації №20 від 01.06.2018р. не було.
В той же час, як вбачається із наявних в матеріалах справи залізничних накладних та інших документів, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" здійснило поставку залишкового товару у загальній кількості 1313,31 тон сухої ваги у липні-вересні 2018 року, тобто із порушенням строку, зазначеного у специфікації №20 від 01.06.2018р..
Факт несвоєчасної поставки товару у загальній кількості 1313,31 тон сухої ваги, у визначений специфікацією №20 від 01.06.2018р. строк, також не заперечується Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь".
Порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.
Так, відповідно до ст.ст.216 218 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Згідно п.п.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом п.8.4 договору №012/18-03 від 15.12.2017р., у разі порушення строків поставки або порушення обсягів поставки, який обумовлено у погодженій сторонами специфікації, постачальник сплачує покупцю неустойку у розмірі 5% від вартості недопоставленого в строк обсягу товару, обумовленого у специфікації.
Згідно п.п.3,4 специфікації №20 від 01.06.2018 ціна на умовах поставки СРТ складає еквівалент 218,49 доларів США/тонну сухої ваги без урахування ПДВ у національній валюті України по курсу НБУ, який діяв на дату оплати. Ціна, вказана у специфікації, розрахована по курсу НБУ станом на 01.06.2018р. 26,122310 грн та складає 5707,46 грн без ПДВ.
Таким чином, сторони договору поставки визначили вартість продукції із прив`язкою до курсу долару США на відповідну дату.
Як вже зазначалось вище, виконання зобов`язання щодо поставки товару за договором №012/18-03 від 15.12.2017р. (специфікація №20 від 01.06.2018р.) мало відбутись не пізніше 30.06.2018р.
Згідно курсу Національного Банку України 1 долар США станом на 30.06.2018 складав 26.189170 грн.
Отже, станом на кінцеву дату відвантаження товару вартість 1 тон сухої ваги продукції становила 5722,07 грн (218,49 дол. США * 26,189170 грн.), у зв`язку із чим судова колегія апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що сума штрафу складає 450 891,11 грн. (5722,07 грн * 1313,31 тон + 20% ПДВ = 9017822,10 грн; 9017822,10 грн * 5% = 450891,11 грн).
Доводи апелянта, що зміна ціни товару в залежності від курсу долару застосовується лише для визначення ціни товару на дату оплати, та жодним чином не стосується розміру визначення неустойки, передбаченої п. 8.4. Договору, не приймаються колегією суддів апеляційного господарського суду, оскільки комплексний аналіз п.п.1.1., 8,4 договору поставки, п.п. 1-4 специфікації №20 від 01.06.2018р. свідчить, що сторони здійснили прив`язку вартості продукції до курсу долару США, яка в тому числі використовується і для розрахунку штрафних санкцій. Отже, оскільки кінцевою датою поставки в червні місяці є 30.06.2018, позивач правомірно розрахував суму штрафу саме виходячи із вартості продукції на вказану дату, із врахуванням відповідного курсу долару США. До того ж, апелянт не довів необхідність застосування в розрахунках штрафу будь-якої іншої дати.

В той же час, Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь в процесі розгляду справи в суді першої інстанції просило суд у випадку задоволення вимог про стягнення штрафу, зменшити його розмір на 80%.
Обґрунтовуючи вищевказане клопотання відповідач посилається на погіршення фінансово-економічного стану, наявність заборгованості підприємств-контрагентів Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, проведення бойових дій на території Донецької області, що негативно вплинуло на господарську діяльність підприємства відповідача.
При розгляді вищевказаного клопотання судова колегія апеляційного господарського суду виходить з наступного.
Згідно зі статтею 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
За положенням частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Правовий аналіз вищевказаних положень законодавства дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).
Дослідивши надані відповідачем документи та доводи клопотання про зменшення суми штрафу, які є тотожними із доводами апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо залишення вищевказаного клопотання без задоволення, зважаючи на наступне:
- відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності;
- факт проведення операції об`єднаних сил на території міста Маріуполя не звільняє відповідача від обов`язку належного виконання взятих на себе зобов`язань в силу положень ст.526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України;
- на момент укладання договору поставки в 2017 році вже існував факт проведення антитерористичної операції, яка розпочалась в квітні 2014 року. Отже, Приватне акціонерне товариство Металургійний комбінат Азовсталь було обізнано про наявність обставин, які ускладнюють ведення господарської діяльності та повинно було враховувати їх під час взяття на себе зобов`язань поставити товар;
- усвідомлюючи специфіку перевезень вантажів залізничним транспортом на території Донецької області, апелянт не ініціював питання досягнення домовленостей із позивачем щодо збільшення строків доставки товару;
- скрутний фінансовий стан Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь, не є виключною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, зважаючи на вищевикладені обставини, а також той факт, що тяжка економічна ситуація в Україні має загальнодержавний характер, та, в тому числі впливає і на показники діяльності Акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів";
- відповідач на підтвердження свого скрутного стану надав звіт про фінансові результати за 2017 рік, баланси (звіти про фінансовий стан) на 31.12.2017 та 30.06.2018, які не надають можливості оцінити реальне фінансове становище Приватного акціонерного товариства Металургійний комбінат Азовсталь на момент заявлення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій (15.03.2019);
- будь-яких об`єктивних, виключних обставин, які виникли протягом червня 2018 та спричинили неможливість постачання 1313,31 тон товару відповідач не навів, не зазначив та суд не встановив. Крім того, відповідач не навів в його діях відсутності вини, наявності форс-мажорних обставин, які не дозволили своєчасно виконати зобов`язання;
- як вже зазначалось вище, зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд.

Інші доводи відповідача були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку із чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/229/19 підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" на рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/229/19 залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Донецької області від 04.04.2019р. по справі №905/229/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: І.А. Шутенко

О.В. Плахов

(У судовому засіданні 24.06.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 25.06.2019 року).