ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" червня 2019 р. Cправа № 902/364/19

за позовом:Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" (вул.Алма-Атинська, 37, м. Київ, 02092) в особі Барської філії (вул. Цукрового заводу, б. 40, м. Бар, 23000) до:Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" ( вул. Магістрацька, 2, м. Вінниця, 21050) в особі структурної одиниці "Барські ЕМ" (вул. Заводська, б. 4, с. Балки, Барський район, Вінницька обл., 23006)

про внесення змін до договору

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

за участю представників:

позивача: Сердюк О.М.

відповідача: не з`явився

В С Т А Н О В И В :

08.05.2019 р. до Господарського суду Вінницької області надійшов позов Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Барської філії до Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Барські ЕМ" про внесення змін до договору.

Ухвалою суду 13.05.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/364/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 03.06.2019 р.

Суд зазначає, що 30.05.2019 р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вих. №СО-49-229 від 28.05.2019 р.), який долучено до матеріалів справи.

В судове засідання призначене на 03.06.2019 р. з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений, про що свідчить поштове повідомлення, яке містяться в матеріалах справи.

За результатами проведеного судового засідання 03.06.2019 р. судом оголошено перерву в розгляді справи до 10.06.2019 р., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 03.06.2019 р. повідомлено учасників справи про підготовче судове засідання, яке відбудеться 10.06.2019 р.

Суд зауважує, що 07.06.2019 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив (№73 від 05.06.2019 р.), яка долучено судом до матеріалів справи.

10.06.2019 р. від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (вих. № СО-49-251 від 07.06.2019 р.), яке долучене судом до матеріалів справи

В судове засідання призначене на 10.06.2019 р. з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, причини неявки суду невідомі.

За результатами проведеного судового засідання 10.06.2019 р. суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 10.06.2019 р. повідомлено учасників справи про розгляд справи по суті, який відбудеться 18.06.2019 р.

На визначену дату судом з`явився представник позивача.

Представник відповідача не з`явився, при цьому судом враховано клопотання останнього про розгляд справи без його участі.

Під час судового засідання з розгляду справи по суті представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог зазначає, що між Публічним акціонерним товариством «Вінницяобленерго» в особі СО «Барські ЕМ» (далі-Постачальник) та Барською філією ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» 18.05.2011 р. було укладено договір про постачання електричної енергії № БА-010900, (далі-договір) згідно якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електроенергії.

Позивач зазначає, що відповідно до Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін (додаток 2 до договору) електроенергія передається через три точки продажу на три окремі площадки вимірювання, межа балансового розмежування яких (згідно таблиці №2.1 додатку № 2), де точка продажу № 1 знаходиться на нерухомих контактах підстанційного роз`єднувача ТП-24 зі сторони ПЛ-10 кВ Ф-2 від РТП-110/35/10 кВ «Балки». Від вказаної точки продажу електроенергія не використовується, тому що виробничі споруди, що підключені до даної точки не задіяні в технологічному процесі Барської філії. Внаслідок цього позивач змушений сплачувати за електроенергію використану сторонніми особами та витрати за перетікання реактивної енергії. Із додатку № 10 до договору випливає, що житловий сектор, який підключено до точки продажу електроенергії № 1, вказаний як виробничі приміщення Барської філії та зазначений як власність підприємства, а не як окремі субспоживачі. Місячне споживання електричної енергії житловим сектором перевищує споживання філії у п`ять разів.

Позивач вважає, що договір №БА-010900 від 18.05.2011 р., укладено з порушенням норм та правил користування електроенергією. Крім цього, Барська філія не має ліцензії на продаж електричної енергії та, відповідно, зобов`язана розраховуватись за використану електроенергію підключених приватних споживачів без повернення витрачених коштів власниками цих будівель, які зазначені в договорі як виробничі приміщення Споживача, що призводять до значних витрат грошових коштів філії.

Позивач звертає увагу суду на те, що під час проведення реорганізації підприємств промислового залізничного транспорту шляхом приєднання до ВАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» згідно наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №396 від 26.04.2006 р. «Про реорганізацію відкритих акціонерних товариств шляхом приєднання до ВАТ «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», згідно переліку майна що передавалося за процедурою реорганізації шляхом приєднання від ВАТ "Барське ППЗТ" до ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" станом на 17.07.2006 р., житлові будинки, приватні гаражі, а також трансформаторні підстанції та лінії електропередач не знаходилися у власності ВАТ «Барське ППЗТ».

В травні місяці 2017 р. було звільнено директора Барської філії Стащенко Л.П. та призначено в.о. директора Барської філії Бойко С.В.

В період з 06.06.2017 р. по 23.06.2017 р. в зв`язку із звільненням керівника філії було проведено фінансовий аудит та інвентаризацію основних засобів Барської філії. Згідно матеріалів проведеної інвентаризації станом на 06.06.2017 р. на балансі філії немає житлових будинків, трансформаторних підстанцій та ліній електропередач та за результатами проведених перевірок було виявлено невідповідність укладеного договору до фактичної схеми електропостачання, а саме - трансформаторна підстанція, вказана в умовах договору як ТП-24 100/10/0,4, а по факту на її місці встановлена ТП 358 63/10/0,4 інв. №140403, яка не знаходиться на балансі Барської філії. До даної трансформаторної підстанції підключені інші споживачі - приватні будинки, ПрАТ «Вінницяоблпаливо» та приватні гаражі. Приватні споживачі включені до договору як виробничі будівлі філії, приватні гаражі взагалі не зазначені як існуючі споживачі, а плата за використану ними електроенергію стягується з Барської філії. При цьому ПрАТ «Київ -Дніпровське МППЗТ» не має ліцензії на продаж та постачання електроенергії та, відповідно, не має права здійснювати продаж та розподіл електроенергії.

Позивач вказує, що 10.08.2017 р. Барська філія отримала лист від Регіонального відділення фонду державного майна України по Вінницькій області, що інформація про передачу майна на баланс Барської філії в період з 2001 р. по 2017 р. відсутня.

Позивач вважає, що відповідач протиправно вніс до договору трансформаторну підстанцію ТП-24 та лінії електропередач (точка продажу № 1 в договорі), як власність позивача, що призвело до нанесення збитків позивачу за електроенергію, яку він не використовував/споживав протягом дев`яти років.

Крім того, позивач зазначає, що він неодноразово звертався до відповідача з листами, в тому числі 19.06.2017 р. (вих. №96), 26.07.2017 р. (вих. №129), 07.08.2017р. (вих. №137), 30.08.2017р. (вих. №151), 15.11.2017р. (вих. №199), 13.04.2018р. (вих. №42), 13.06.2018р. (вих. №68), в яких надсилав пропозицію змінити договір.

03.10.2017 р., відповідач надіслав лист щодо надання документів на переукладання договору. У відповідь Барська філія позивача надала повний пакет наявних документів для переукладання договору та обгрунтувала-підтвердила відсутність правовстановлюючих документів на ТП-24 та лінії електропередач. Однак, станом на день подання даної позовної заяви відповідачем у внесенні змін до договору було відмовлено. Тому, позивач повідомив відповідача про відмову пролонгувати договір на новий термін у старій редакції 13.04.2018 р. в листі № 42. Дане повідомлення було проігноровано відповідачем.

28.12.2018 р. ПАТ «Вінницяобленерго» надало позивачу зразок заяви приєднання до умов договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії в якій, крім точок фактичного споживання Барською філією електроенергії, було зазначено точки приєднання інших приватних споживачів за неіснуючими адресами .

У зв`язку з цим позивач відмовився від підпису даної заяви-приєднання, в наслідок чого Барську філію було відключено від електропостачання (крім ТП-24 до якого підключено інших приватних споживачів). Електропостачання було відновлено після надання 31.12.2018 р. відповідачу підписаної заяви-приєднання разом із протоколом розбіжностей.

Після отримання заяви-приєднання з протоколом розбіжностей, відповідач надав позивачу лист-відповідь № СО-49-31 від 30.01.2019 р., в якому зазначив, що для вирішення спірного питання позивачу необхідно підтвердити відсутність у нього права власності на трансформаторну підстанцію ТП-24.

Листом від 22.02.2019 р. за № 21 позивач знову, надав відповідачу копію витягу з Передавального акту та Переліку майна, затвердженого наказом №806 Міністерства транспорту та зв`язку України 31.07.2006 р.

У відповідь відповідач листом № СО-49-57 від 05.03.2019 р. знову зазначив, що позивачу необхідно підтвердити інформацію щодо балансової належності трансформаторної підстанції ТП- 24 на теперішній час.

Позивач вважає, протизаконними дії відповідача щодо не внесення змін до договору щодо виключення інших точок споживання (фізичних осіб), тим самим змушує позивача (державне підприємство) сплачувати кошти за електроенергію, яка постачається фізичним особам приватного сектору.

Враховуючи вищезазначене, та те, що відповідач не хоче врегулювати спір мирним шляхом, позивач, для захисту своїх законних інтересів, вимушений передати на розгляд суду спір щодо внесення відповідних змін до договору.

Відповідач проти позову заперечує з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в якому зокрема зазначено, що 18.05.2011 р. між ПАТ «Вінницяобленерго» в особі СО "Барські ЕМ» та ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» було укладено договір про постачання електричної енергії № БА-010900 (далі - договір). В позовній заяві позивач зауважує, що трансформаторна підстанція ТП-24, повітряні та кабельні лінії електропередачі, автомайстерня і приватні житлові будинки, які теж під`єднані до вказаної точки, не знаходяться на їхньому балансі. Відповідач звертає увагу суду, що відповідно до наданих представниками позивача ряду довідок, в яких зазначено, що на балансі ПрАТ «Київ- Дніпровське МППЗТ» знаходиться ТП-24, силовий трансформатор потужністю 100кВа.

Відповідач вказує, що договір та всі його додатки підписані і скріплені печатками сторін, що підтверджує факт досягнення між сторонами згоди щодо усіх його істотних умов, тому вважає що договір №БА- 010900 від 18.05.201l p. укладено з дотриманням всіх норм чинного законодавства України.

Відповідач зазначає, що претензій, скарг та зауважень відносно умов даного договору, оплати за спожиту всіма точками продажу електричної енергії тощо, за попередні періоди від Споживача не було. Крім того, відповідач вважає за необхідне зауважити, що межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності із зазначенням вищевказаної ТП-24 та об`єктів підключених до неї, зазначалися і в попередніх договорах про постачання електричної енергії (договір про постачання електричної енергії №31 від 16.06.2004 р. та договір про постачання електричної енергії №31 від 06.09.2006 р.).

З врахуванням викладеного у задоволенні позову про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №БА-010900 від 18.05.2011 р. слід відмовити.

Позивачем у відповіді на відзив зазначено, що спірний договір та попередні договори укладені з порушеннями встановлених правил укладення договорів, враховуючи те, що трансформаторна підстанція ТП - 24 не була та не могла бути на балансі позивача. Крім того зазначає, що надані відповідачем на розгляд суду довідки не можуть бути підтвердженням права власності Барської філії на трансформаторну підстанцію ТП-24, так як вони не були зареєстровані ні у вихідній документації позивача, ні у вхідній документації відповідача. На копіях наданих довідок відсутні відмітки про нумерацію документації, яка передбачена правилами діловодства. Правила приєднання електроустановок також вимагають подання довіреності чи іншого документа на право укладати відповідні договори. Позивач зазначає, що довідка за 2004 рік була підписана головним бухгалтером підприємства, а довідки за 2006 рік головним інженером які не уповноважені підписувати відповідні документи. В жодній з довідок не вказано інвентарний номер підстанції та місце її розташування.

Позивач вважає, що встановлення точки приєднання на нерухомих контактах підстанційного роз`єднувача ТП-24 зі сторони ПЛ-10 кВ Ф-2 від РТП-110/35/10 кВ «Балки» є неправомірними та суперечать вимогам чинного законодавства. З поміж іншого позивач зазначає, що в ході інвентаризації та перевірки діяльності було виявлено нестачу десятка основних засобів на суму 425328,52 грн., та ряду інших правопорушень, в тому числі і зловживання при укладенні договору про постачання електроенергії із СО «Барські ЕМ» було виявлено, що в умовах договору було прописано точку продажу електроенергії №1 як власність Барської філії, що давало змогу зі злочинним умислом для власного збагачення за рахунок підприємства отримувати із власників приєднаних до ТП-24 електроустановок неправомірну вигоду, в якості оплати за використану ними електроенергію.

Позивач вважає, що СО «Барські ЕМ» неправомірно внесло в умови договору №БА-010900 від 18.05.2011 р. точку продажу №1 із встановленням точки приєднання на нерухомих контактах підстанційного роз`єднувача ТП -24 зі сторони ПЛ-10 кВ Ф-2 від РТП - 110/35/10 кВ «Балка», що призвело до зловживань зі сторони керівників підприємств, та щорічно призводить до нанесення збитків позивачу через відмову відповідача переглянути умови договору чи перезаключити договір про постачання електромережі.

При прийнятті рішення суд виходить зі наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 626 Цивільний кодекс України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором (ч. 2 ст. 188 ГК України).

Згідно із ч. 3 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Частиною четвертою статті 188 ГК України передбачено, що в разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Підставою для зміни договору позивач вважає, що відповідач протиправно вніс до договору трансформаторну підстанцію ТП-24 та лінії електропередач (точка продажу № 1 в договорі), як власність позивача, що призвело до нанесення збитків позивачу за електроенергію, яку він не використовував/споживав протягом дев`яти років.

При цьому позивач зазначає, що трансформаторна підстанція ТП-24 не знаходиться на балансі останнього, внаслідок чого позивач сплачує за електроенергію використану сторонніми особами та витрати за перетікання реактивної енергії. В якості доказів того, що трансформаторна підстанція ТП-24 не знаходиться на балансі позивача останній зазначає Протокол засідання інвентаризаційної комісії від 23.06.2017 р. в якому зазначено, що на балансі позивача не перебуває трансформаторна підстанція ТП-24 та лист Регіонального фонду Державного майна України по Вінницькій області від 10.08.2017 р., в якому зі слів позивача зазначено про відсутність на балансі останнього трансформаторної підстанції ТП-24

Суд критично оцінює подані докази позивачем з огляду на наступне.

Із листа від 10.08.2017 р. № 11-06/2549 судом встановлено, що Барську філію ПрАТ «Київ-Дніпровське МППЗТ» Регіональне відділення Фонду держмайна України по Вінницькій області повідомило про те, що в останнього відсутня будь яка інформація про вищезазначене державне майно. Тому з метою отримання відповідної інформації позивачу необхідно звернутись до відповідного суб`єкта управління об`єктами державної власності - Міністерства інфраструктури України.

В свою чергу матеріали справи не містять належних доказів звернення позивача до Міністерства інфраструктури України для надання належних доказів щодо вищевказаного державного майна.

З врахуванням викладеного позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме доказів того, що трансформаторна підстанція ТП-24 не перебуває на балансі останнього.

З врахуванням викладеного суд не приймає як належний доказ акт інвентаризації, щодо відсутності на балансі позивача даного майна.

Згідно із ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, можливість зміни договору пов`язана безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, а саме:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. У відповідності до даної умови, події, що викликали ускладнення у виконанні договору, і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими сторонам (заінтересованій стороні) після укладення договору;

2) зміна обставин, яка зумовлена причинами, що заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагаються, тобто події, які викликають ускладнення, не могли стороною бути розумно прийняті до уваги;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала б при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. При цьому, прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Частина четверта статті 652 ЦК України встановлює, що зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

З огляду на положення даної норми можливість внесення змін до договору пов`язується не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 цієї статті при істотній зміні обставин.

Оцінка зміни обставин як істотних повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, а саме зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Разом з тим, при зверненні з вимогою про зміну договору, на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України, на позивача у відповідності до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається.

Позивачем не було належним чином доведено наявність істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, не доведено того факту, що внаслідок внесення до спірного договору трансформаторну підстанцію ТП-24 та лінії електропередач (точка продажу № 1 в договорі) призвело до нанесення збитків позивачу за електроенергію.

Як слідує із довідок які наявні в матеріалах справи (Т-1, а.с. 171-174) та які підписані та скріплені мокрою печаткою позивача зі змісту яких слідує те, що на балансі останнього знаходиться підстанція ТП-24.

Суд зауважує, що договір та всі його додатки підписані і скріплені печатками сторін, що підтверджує факт досягнення між сторонами згоди щодо усіх його істотних умов, тому вважає що договір №БА- 010900 від 18.05.201l p. укладено з дотриманням всіх норм чинного законодавства України.

Доказів, які б свідчили про одночасну наявність усіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, необхідних для внесення змін до договору у зв`язку з істотною зміною обставин, позивачем не надано.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлені вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для внесення змін до договору в запропонованій позивачем редакції.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищенаведене суд відмовляє у задоволенні позову.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 01 липня 2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2,3 - позивачу (вул.Алма-Атинська, 37, м. Київ, 02092) (вул. Цукрового заводу, б. 40, м. Бар, 23000)

4 - відповідачу ( вул. Магістрацька, 2, м. Вінниця, 21050)(вул. Заводська, б. 4, с. Балки, Барський район, Вінницька обл., 23006)