ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"24" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1529/19

Суддя Рябцева О.О., розглянувши матеріали

За позовом Фізичної особи-підприємця Костина Павла Олександровича, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртунельбуд», Київська обл., м. Вишгород

про стягнення 883745,95 грн.

встановив:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу III Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч. 2. ст. 173 ГПК України).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Звертаючись з даною позовною заявою, позивач об`єднав в одній позовній заяві вимоги за різними договорами, що не пов`язані підставами виникнення та поданими доказами, а саме: 1) Договором № 26/05-14 від 26.05.2014 р. про надання автотранспортних послуг; 2) Договором № 21/08-17 від 21.08.2017 р. про надання автотранспортних послуг; 3) Договором № 31/08-18 від 31.08.2018 р. про надання автотранспортних послуг.

Отже, підставою виникнення вимог за договором № 26/05-14 від 26.05.2014 р. про надання автотранспортних послуг є факти: укладення відповідного договору та виникнення в силу такого факту у сторін зобов`язань, визначених саме таким договором; надання автотранспортних послуг автомобілем FAW СА, д.н. НОМЕР_1 ; факт не виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг саме за таким договором та у визначені таким договором строк та розмірі тощо.

В той час, підставою для виникнення вимог за договором № 21/08-17 від 21.08.2017 р. про надання автотранспортних послуг є факти: укладення саме такого договору та виникнення в силу такого факту у сторін певних зобов`язань, визначених саме таким договором; надання автотранспортних послуг автомобілем FAW СА, д.н. НОМЕР_1 ; не виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг саме за таким договором та у визначені таким договором строк та розмірі тощо.

Та підставою для виникнення вимог за договором № 31/08-18 від 31.08.2018 р. про надання автотранспортних послуг є факти: укладення саме такого договору та виникнення в силу такого факту у сторін певних зобов`язань, визначених саме таким договором; надання автотранспортних послуг автомобілем FAW СА, д.н. НОМЕР_1 ; не виконання відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг саме за таким договором та у визначені таким договором строк та розмірі тощо.

Заявлені вимоги підтверджуються і різними доказами за кожним договором окремо, оскільки на виконання кожного договору складаються окремі акти виконаних робіт.

Таким чином, заявлені вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення та всіма поданими доказами, тобто докази, надані у підтвердження вимог за одним договором не є тотожними доказами, наданим у підтвердження вимог за іншим договором; дослідження доказів, що стосуються одного договору, не має значення для з`ясування обґрунтованості вимог заявленими на підставі іншого договору.

Згідно ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами: одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача; одного й того самого позивача до різних відповідачів; різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Отже, ч. 2 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України визначає право суду об`єднати вимоги у випадках певного збігу осіб у таких справах, однак, з урахуванням положень ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої підставою об`єднання є - пов`язаність між собою вимог підставою виникнення або поданими доказами, а також заявлення основних та похідних вимог.

Проте, у даному випадку відсутні відповідні умови для об`єднання; заявлені за одним договором вимоги не відносяться до заявлених за іншими як основні та похідні.

Схожість умов договорів, за якими заявлені позовні вимоги, не дає підстав для висновку, що позовні вимоги пов`язані підставою виникнення.

Крім того, сумісний розгляд відповідних вимог суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки для розгляду таких вимог суду необхідно встановити для кожної вимоги окремо різні юридичні факти, з якими закон пов`язує виникнення у відповідача обов`язку оплатити надані послуги.

Відтак, суд має визначити: який обсяг прав та обов`язків виник у сторін за кожним договором окремо; чи виконані такі обов`язки, зокрема, позивачем та відповідачем і у якому обсязі; чи порушені відповідачем взяті на себе зобов`язання, надавши оцінку встановленому у кожному із договорів обсягу таких обов`язків та строків, визначених для їх виконання тощо, а також інші необхідні для розгляду справи обставини.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Таким чином, подана заява підлягає поверненню.

Враховуючи порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, визначених ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивачем при поданні до суду позовної заяви не дотримано вимог ст.ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Позовна заява не містить обгрунтованого розрахунку 666160 грн. боргу, які позивач просить суд стягнути з відповідача з зазначенням суми боргу за кожним актом виконаних робіт окремо.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Госпорадського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: 1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Позивачем як доказ направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами додано до позовної заяви опис вкладення у цінний лист від 19.06.2019 р. та накладну № 843 від 19.06.2019 р.

Проте, Правилами надання послуг поштового зв`язку, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 р. встановлено, що про прийняття для пересилання реєстрованого поштового відправлення (поштового переказу) відправникові з додержанням вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" видається розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Отже, зазначеною нормою передбачена видача відправнику розрахункового документа, який є доказом прийняття для пересилання реєстрованого поштового відправлення.

Таким чином, тільки опис вкладення у цінний лист від 19.06.2019 р. та накладна № 43 не може бути належним доказом надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, оскільки до нього не додано розрахункового документу, що підтверджує надання послуги з пересилання.

Належним доказом відправлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами є чек (квитанція) з описом вкладення у цінний лист.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуалнього України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Однак, враховуючи наявність обов`язкової підстави для повернення позовної заяви, визначеної в п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суд дійшов висновку повернути позовну заяву та додані до неї документи позивачу.

Керуючись п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву та додані до неї документи вважати неподаними та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Додатки: позовна заява, додані до неї документи на 71 аркушах, у тому числі: квитанція № 1576 К від 19.06.2019 р. на 1 арк., опис вкладення у цінний лист від 19.06.2019 р. на 1 арк., накладна № 843 від 19.06.2019 р. на 1 арк.

Ухвала господарського суду набирає законної сили в порядку статті 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.О. Рябцева