СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2019 р. Справа № 917/1997/17

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Бородіна Л.І. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна", м. Київ (вх. 1062П/2) на рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2018 у справі № 917/1997/17 (прийняте у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Кульбако М.М.)

за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області, м.Кременчук,

до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла - Україна", м.Київ,

про відшкодування збитків у розмірі 538 186,52 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2017 року Кременчуцька міська рада Полтавської області звернулась до Господарського суду Полтавської області з позовом до Підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла - Україна" про відшкодування 538 186,52 грн. збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.06.2018 позовні вимоги Кременчуцької міської ради Полтавської області задоволено. Стягнуто з Підприємства з 100% іноземними інвестиціями «Білла - Україна» на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області завданих внаслідок порушення земельного законодавства збитків у розмірі 538 186,52 грн. та 8 072,80 грн. витрат по сплаті судового збору. Видано відповідний наказ.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 01.06.2018 у справі № 917/1997/17 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано позову давність, заявлену відповідачем в суді першої інстанції. До того ж, скаржником зазначено, що зазначені позивачем норми ст. 224 ГК України, ст. 22 ЦК України як підстава позову, не може застосована до спірних правовідносин. Зокрема, скаржником зазначено, що протягом 2010-2016 років він намагався унормувати відносини з землерозпорядником спірної земельної ділянки, однак, внаслідок неправомірних дій позивача договір оренди землі укладено не було. На думку відповідача, це сталося не з його вини, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 у даній справі відкрито апеляційне провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд справи відбудеться 06.06.2019.

28.05.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві позивач зазначив, що якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що було у попереднього землекористувача. Саме на землекористувача покладається обов`язок вчинення певний дій, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому, в разі невиконання вказаного обов`язку є підставою для стягнення з землекористувача збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержання орендної плати), завданих внаслідок користування земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

04.06.2019 від позивача надійшов лист, в якому ним зазначено, що заборгованість у розмірі 538186,52 грн відповідачем сплачена у повному обсязі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду в судовому засіданні 06.06.2019 оголошено перерву до 20.06.2019.

В судовому засіданні 20.06.2019, проведеному в режимі відеоконференції, відповідач підтримав апеляційну скаргу, просив суд скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2018, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. Присутній в судовому засіданні представник позивача в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд оскаржуване рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, встановила наступне.

Відповідно даних Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, об`єкт нерухомого майна - торговельний центр загальною площею 2159,8 кв.м., що розташований за адресою: м. Кременчук, вул. Театральна буд. 4-А, належить на праві власності підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА". Зазначене також підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.10.2009 за номером №24156061, реєстрац. номер майна 28560609 (а.с. 32, 33 т.1).

З матеріалів справи вбачається, що 09.12.2007 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та підприємством з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 5582 кв.м. (кадастровий номер :08:004:0081) для будівництва торговельного центру на розі вулиць Пролетарської та Воровського в м. Кременчук, строком на 3 (три) роки.

Даний договір зареєстрований у Кременчуцькому районному відділі Полтавської регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 10.12.2007 року № 20.

Пунктом 8 цього договору сторонами визначено що, договір укладено на 3 роки. Сторони домовились про те, що після закінчення проектування та будівництва торговельного центру строк оренди земельної ділянки, яка є предметом оренди за цим договором, буде продовжений на 49 років. Продовження строку договору оренди здійснюється шляхом укладання додаткової угоди між сторонами та її державної реєстрації. Письмове заперечення орендодавця про поновлення договору оренди є відмовою в продовженні строку дії договору оренди землі з усіма правовими наслідками.

Відповідно до розпорядження міського голови міста Кременчука від 18.02.2016 №58-Р, вул. Воровського перейменовано на вул. Театральну (а.с.44 т.1).

28.05.2010 відповідач звернувся до міського голови міста Кременчука з заявою № 11-22/2-2226 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського , 4-А в м. Кременчуці .

Листами від 17.06.2010, 16.07.2010, 13.08.2010 позивач повідомляв відповідача про необхідність надання відповідних погоджень з інженерними службами міста для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А, у зв`язку з тим, що через територію земельної ділянки проходять тепло-, водо-, газо та електропостачання, каналізації та зв`язку тощо.

10.11.2010 за № 11-22/2-2226 відповідачем було подано заяву про зняття з розгляду вищезазначену заяву у зв`язку з виявленням додаткових обставин.

26.06.2012 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам в оренду в м. Кременчуці", підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на умовах оренди, орієнтовною площею 0,6130 га для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці.

Пунктом 2 зазначеного рішення відповідача зобов`язано розробити та подати для розгляду та затвердження у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у строк до 26.06.2013.

01.03.2013 відповідач звернувся до позивача з листом № 11-24/2-596 про видачу рішення міської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці.

23.04.2013 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 6130 кв.м для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці.

Також, п. 1.34.1. вищезазначеного рішення, визнано таким що втратив чинність підпункт 1.12. рішення міської ради від 26.06.2012 року "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок юридичним та фізичним особам в оренду в м. Кременчуці".

Пунктом 2 рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці" від 23.04.2013 відповідача зобов`язано розробити та подати для розгляду та затвердження у встановленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у строк до 23.10.2013.

07.08.2014 за № 11-26/2-2020 відповідачем було подано заяву на видачу рішення міської ради про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчук, площею 5582 кв.м.

30.09.2014 року рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці", підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 5582 кв.м для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчук.

Пунктом 2 вищезазначеного рішення відповідача зобов`язано розробити та подати для розгляду та затвердження у встановленому порядку технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки у строк до 30.03.2015 року.

Так, 24.09.2015 року за № 26/10-11/1720 відповідачем було подано заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, що перебуває у комунальній власності для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці, площею 5582 кв.м.

01.10.2015 року відповідачем було подано заяву про зняття з розгляду заяви від 24.09.2015 за № 26/10-11/1720 для виправлення та повернути документи.

12.10.2015 відповідачем повторно було подано заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці, площею 5582 кв.м.

23.12.2015 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із у землеустрою щодо інвентаризації земель м. Кременчуці" підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки площею 5582 кв.м (кадастровий номер :08:004:0081) для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Воровського, 4-А в м. Кременчуці, з метою внесення відповідних змін до відомостей Державного земельного кадастру.

13.06.2016 за № 26/10-03/1520 відповідачем було подано заяву про видачу рішення про передачу в оренду земельну ділянку, що перебуває у комунальній власності для експлуатації та обслуговування торговельного центру площею 5582 кв.м по вул. Театральній, 4-А (вулицю перейменовано), до заяви було додано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки.

30.06.2016 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці", підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" передано в оренду строком 49 (сорок дев`ять) років земельну ділянку площею 5582 кв.м (кадастровий номер :08:004:0081) для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Театральній в м. Кременчуці.

Пунктом 25.2.3 вищезазначеного рішення відповідача зобов`язано в шестимісячний термін замовити документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою та зареєструвати право оренди земельної ділянки в установленому законом порядку.

В матеріалах справи відсутні докази оформлення відповідачем в установленому законом порядку та у строки, встановлені рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 30.06.2016 право користування спірною земельною ділянкою.

31.01.2017 Кременчуцькою міською радою Полтавської області було прийнято рішення "Про внесення змін до рішень органів місцевого самоврядування в м. Кременчуці", яким у зв`язку з ухиленням від укладення договору оренди землі вирішили внести зміни в п. 25 рішення міської ради від 30.06.2016 рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області "Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці" щодо надання в оренду підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" земельної ділянки для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Театральній, 4-А, а саме замість слів "на сорок дев`ять років" читати "на один рік"; замість слів "В шестимісячний термін" читати "В термін до 31.07.2017".

На час подання позову, відповідачем договір оренди земельної ділянки для експлуатації та обслуговування торговельного центру по вул. Театральній, 4-А у місті Кременчук з позивачем не укладений.

Отже, посилаючись на ці обставини, та враховуючи наявність у відповідача права власності на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці, позивач вказує що у період з 10.12.2010 по 31.12.2016 відповідач використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату за договором не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для розміщення об`єкту нерухомого майна, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Обгрунтовуючи суму збитків, позивач надав до матеріалів справи розрахунок суми збитків, заподіяних територіальній громаді за 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2013 рік, 2014 рік, 2015 рік та розрахунок орендної плати за землю за 2016 рік по договору №20 від 10.12.2007.

Позивач також посилається на положення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, який затверджений постановою КМУ від 19.04.1993 року №284, яким визначено, що розміри збитків визначається комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими радами, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.12.2007 за № 1229 "Про утворення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства" створено комісію по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, затверджено положення про організацію роботи комісії по визначенню та відшкодуванню збитків (далі - Положення), заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, та затверджено склад відповідної комісії.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області від 23.06.2016 за № 544 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 07.12.2007 № 1229 "Про утворення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства", внесено зміни до рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради від 07.12.2007 № 1229 "Про утворення комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства" та затверджено склад комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства в новій редакції.

Відповідно до Положення основним завданням комісії є зокрема, відшкодування збитків заподіяних вилученням або тимчасовим заняттям земельних ділянок, що належать, територіальній громаді міста.

Пунктом 1.6 Положення передбачено, що відшкодуванню підлягають неодержані доходи, що могла би отримати територіальна громада міста, із земельних ділянок, що належать їй на праві власності, внаслідок їх тимчасового зайняття, обмеження прав та інше, а також, інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані.

Відповідача повідомлено про засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення законодавства листом-повідомленням від 03.02.2017 за вих. № 01-44/214. Також, листами-повідомленнями від 17.02.2017 за № 01-50/332, від 28.02.2017 за № 01-50/406 та від 31.03.2017 за № 01-44/640 відповідача повторно викликали на засідання вищезазначеної комісії.

За результатами засідання комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення законодавства 06.04.2017, комісія актом по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства від 06.04.2017 встановила, що термін використання земельної ділянки по вул. Театральній, 4-А в м. Кременчуці без правовстановлюючих документів на землю з 10.12.2010 по 31.12.2016, також, встановлено розмір збитків, завданих територіальній громаді м. Кременчука у розмірі 538 186,52 грн.

Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області 29.05.2017 за № 485 "Про затвердження актів комісії по визначенню та відшкодуванню збитків, заподіяних територіальній громаді внаслідок порушення земельного законодавства, за користування земельною ділянкою по вул. Театральній, 4-А в м. Кременчуці", затверджено вищезазначений акт.

Листом 07.06.2017 відповідачу було запропоновано добровільно відшкодувати Кременчуцькій міській раді Полтавської області визначені збитки за використання земельної ділянки з порушенням норм земельного законодавства, проте вказані збитки останнім сплачені не були, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення з підприємству з 100% іноземними інвестиціями "БІЛЛА-УКРАЇНА" збитків у розмірі 538 186,52 грн., які нараховані за період з 10.12.2010 по 31.12.2016, у зв`язку з використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів на підставі статті 22 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав встановленими обставини щодо порушення відповідачем земельного законодавства та понесення позивачем збитків у вигляді упущеної вигоди. Відмовляючи у застосуванні позовної давності, суд встановив обставини, які свідчать про переривання строку позовної давності.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду, встановлених ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції погодитися не можна, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 Цивільного кодексу України).

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна збитків, завданих користуванням земельною ділянкою за адресою: м. Кременчук, вул. Театральна, 4-А.

Підставою даного позову, є користування відповідачем земельною ділянкою за адресою: м . Кременчук , вул. Театральна, 4-А без правовстановлюючих документів на землю. В якості правових підстав, позивачем визначено приписи ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 224 ГК України, ст. 125, 126, 152, 157, 206, 211 ЗК України, а також положення Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затвердженим постановою КМУ від 19.04.1993 №284. Крім того, у відповіді на відзив на позов, позивачем доповнено правові підстави позову статтею 1212 ЦК України.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з приписів статей 22 ЦК України, 156, 157 ЗК України, ст. 224 ГК України, що регулюють деліктні правовідносини, та встановлюють відповідальність за порушення зобов`язання. До того ж, судом першої інстанції проігноровано приписи статті 1212 ЦК України, про які зазначав позивач у відповіді на відзив на позов.

Проте, колегія суддів зазначає, що Верховним Судом при розгляді справи №924/552/18 за позовом Хмельницької міської ради до Акціонерного товариства "Хмельницькобленерго" про стягнення збитків в розмірі 185 069,84 грн, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у постанові від 07.06.2019, вказано: «виходячи зі змісту ст. 4, 86, 162 ГПК України, при цьому господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Також у цій справі Верховний Суд вказав, що вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову про стягнення з відповідача спірної суми коштів за використання відповідачем земельної ділянки без правовстановлюючих документів як збитків (стаття 1166 ЦК України тощо), тобто лише з підстав неправильної кваліфікації позивачем спірних правовідносин та спірної суми вимог як збитків, а не як безпідставно збережених відповідачем за рахунок власника земельної ділянки коштів, які він мав сплатити у разі користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України.

Як вбачається, при розгляді даної справи, судом першої інстанції застосовані норми цивільного законодавства, що регулюють деліктні відносини, тобто приписи чинного законодавства про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок (ст. 1166 ЦК України, ст. 22 ЦК України).

Тому, колегія суддів, з урахуванням наведеної правової позиції Верховного Суду, вважає за необхідне надати власну правову кваліфікацію даним відносинам, виходячи із фактів установлених при розгляді даної справи.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Враховуючи правову природу кондикційних зобов`язань (стаття 1212 ЦК України), для яких вина не має значення, важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої, тобто обов`язок відповідача повернути безпідставно набуте (збережене) майно не є заходом відповідальності.

Отже, під безпідставно збереженим майном у даній справі слід розуміти грошові кошти в розумінні ст.ст. 179, 190 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Для визначення розміру безпідставно збереженої орендної плати, яку просить стягнути позивач, необхідним є встановлення її розміру, шляхом множення площі земельної ділянки, фактичне користування якою встановлено в ході розгляду даної справи та розміру нормативної грошової оцінки займаної земельної ділянки.

Як зазначалось, відповідач є власником об`єкту нерухомого майна - торговельний центр загальною площею 2159,8 кв.м., що розташований на земельній ділянці площею 5582 кв.м., за адресою: м. Кременчук, вул. Театральна буд. 4-А.

Доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою відповідача, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

У силу статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оренду землі»).

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями п. 288.5.1 ст. 288 ПК України.

Нормативну грошову оцінку земельних ділянок здійснюють для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Розрахунок нормативної грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213.

Згідно з пунктом 21 Методики нормативна грошова оцінка земель населених пунктів визначається за спеціальною формулою з урахуванням, зокрема, коефіцієнта, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (під житлову та громадську забудову, для промисловості, транспорту тощо).

З огляду на вказані приписи положень чинного законодавства України нормативна грошова оцінка вартості земельної ділянки є обов`язковим доказом для встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення такої справи, зокрема щодо площі земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки на підставі нормативної грошової оцінки.

Отже обставини щодо визначення розміру орендної плати на підставі затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що, у свою чергу, є необхідним для визначення розміру недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою, мають значення для правильного вирішення таких спорів.

До такого висновку дійшов Верховний Суд при застосуванні аналогічних норм права у постановах від 23.05.2018 по справі №629/4628/16-ц, від 13.02.2019 у справі №320/5877/17.

Також, Верховним Судом зазначено, що оскільки позивачі в таких позовах посилаються на те, що позбавлені можливості отримати дохід у відповідному розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, то вони повинні в обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення недоотриманих коштів надати суду докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, а саме докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, реальної можливості передачі позивачем цієї земельної ділянки в оренду відповідно до ЗУ «Про оренду землі» у зазначений період, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів)).

В матеріалах справи міститься декілька розрахунків позивача суми збитків: перший - розмежувальні по рокам розрахунки, де вказано, призначення земельної ділянки, її площі, грошової оцінки земельної ділянки поточного року, відсоток сплати, річна сума орендної плати, початок дії умови, та графа «до сплати за поточний рік, грн», та розмежування по місяцях суми збитків (а.с. 15-21 т.1); та другий розрахунок, де вказано дані щодо призначення земельної ділянки, її площі, періоду нарахування, грошової оцінки земельної ділянки, коригуючого коефіцієнту до НГО, відсоток сплати, та графа «нараховано збитків». Даний розрахунок здійснено за весь період нарахованих збитків (а.с. 157 т.1).

Вказані розрахунки здійснені завідувачем сектору оренди землі Управління земельних ресурсів Кременчуцької міської ради Міхно Наталією Олексіївною.

З цих розрахунків вбачається, що для розрахунку суми збитків позивачем визначено грошову оцінку земельної ділянки у 2010 році - 1227481,80 грн, у 2011 році - 9370280,12 грн, у 2012 році - 9370280,12 грн, у 2013 році - 9370280,12 грн, у 2014 році - 9370280,12 грн, у 2015 році - 11703500,30 грн.; відсоток сплати - 5.

Однак, колегія суддів не вважає належним доказом вказані розрахунки для визначення розміру орендної плати, яку недоотримав позивач внаслідок неоформлення права оренди на спірну земельну ділянку, оскільки у матеріалах справи відсутні докази проведення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, відповідні витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 5582 кв.м. по вул. Театральній, 4-А у м. Кременчук за 2010-2016 роки відсутні.

На підставі наведеного, колегія суддів зазначає, що визначений позивачем розмір збитків у вигляді орендної плати шляхом арифметичного розрахунку, не є належним доказом на підтвердження суми заявленої до стягнення.

В даному випадку необхідним є з`ясування, чи розроблялася, погоджувалася та затверджувалася нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки у визначеному законодавством порядку, а також джерела вихідних даних для розрахунку недоотриманого доходу за фактичне користування земельною ділянкою.

Матеріалами даної справи підтверджено, що спірна земельна ділянка сформована, як об`єкт цивільних прав, їй присвоєно кадастровий номер, є чітко встановлені межі, площа тощо, однак, за відсутності доказів проведення у встановленому законодавством порядку нормативної грошової оцінки землі, із визначенням всіх необхідних даних, у відповідності до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, позивачем не доведено розмір недоотриманої орендної плати внаслідок неукладення договору оренди землі.

Зазначені обставини є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у позові, з огляду на недоведення позивачем суми, заявленої до відшкодування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права.

Оскаржуване рішення не відповідає вимогам статті 236 ГПК України, а тому наявні підстави для його скасування та прийняття нового рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 2 ст. 275, ч.1 п. 1, 4 ст. 277, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу підприємства з 100% іноземними інвестиціями "Білла-Україна" задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 01.06.2018 у справі № 917/1997/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.06.2019

Головуючий суддя В.О. Фоміна

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Шевель