ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.06.2019                                          м. Дніпро Справа № 904/2371/18

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Парусніков Ю.Б. розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 у справі № 904/2371/18 (суддя Рудь І.А.) про повернення позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача

за позовом Національного банку України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Приватофис», м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.03.2009 № 43, -

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою від 23.05.2018 № 18-0016/28583, в якій просить суд:

- в рахунок погашення заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України в сумі 3 674 478 038,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 43 від 11.03.2009, укладеним між Національним банком України та ТОВ «Істей Сервіс», правонаступником всіх прав та обов’язків якого є ТОВ «Приватофис», що посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 411, а саме на наступне майно: нежитлові приміщення, літ. «А-7», загальною площею 2864,20 кв. м, що розташовані за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мечникова, буд. 18;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 45 299 575,00 грн. без ПДВ.

02.04.2019 на адресу суду надійшла позовна заява третьої особи з самостійними вимогами - ТОВ «Тайлон» в порядку ст. 49 ГПК України, в якій заявник просить суд визнати відсутнім у Національного банку України право вимагати повернення ТОВ «Приватофис» усієї суми заборгованості за кредитним договором від 03.03.2009 № 19, укладеним між Національним банком України та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що зважаючи на те, що строк виконання зобов’язань за кредитним договором сплинув 23.12.2016, та з огляду на те, що на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк» у Національному банку України знаходиться достатня кількість грошових коштів для погашення боргу, Національний банк України перед пред’явленням вимоги ТОВ «Приватофис» як іпотекодавцю, мав вчинити дії щодо стягнення (списання) коштів з рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме - надіслати вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк» про необхідність сплати простроченої заборгованості за кредитним договором та за результатами невиконання такої вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» списати у безспірному порядку суму заборгованості у повному обсязі з рахунків ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до ст. 73 Закону України «Про Національний банк України». В той же час, не дотримавшись встановленої чинним законодавством процедури щодо направлення вимоги до боржника та безспірного списання суми боргу, що містяться на відповідному рахунку, Національний банк України не має права вимагати повернення ТОВ «Приватофис» усієї суми заборгованості за Кредитним договором № 19 від 03.03.2009, укладеним між Національним банком України та ПАТ КБ «ПриватБанк». Стверджує, що права заявника за даним позовом порушені у зв’язку з тим, що ТОВ «Тайлон» є одним з учасників товариства, які володіють часткою в статутному капіталі відповідача - ТОВ «Приватофис». До того ж ТОВ «Тайлон» належить одна з найбільших часток, яка складає близько 25% від статутного капіталу ТОВ «Приватофис», що свідчить про істотну участь ТОВ «Тайлон», як у господарській діяльності відповідача, так і під час виконання ТОВ «Приватофис» зобов’язань за договорами, у тому числі за договорами іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 позовну заяву ТОВ «Тайлон» про визнання відсутнім у Національного Банку України права вимагати повернення ТОВ «Приватофис» усієї заборгованості за кредитним договором № 19 від 03.03.2009 - повернуто без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що подана ТОВ «Тайлон» позовна заява не відповідає вимогам ст. 49, ч. ч. 1, 2 ст. 180 ГПК (не пов'язана з первісним позовом у межах справи № 904/2371/18, подана з пропуском процесуального строку), а тому підлягає поверненню без розгляду.

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду ТОВ «Тайлон» оскаржує її в апеляційному порядку до Центрального апеляційного господарського суду і просить: скасувати оскаржувану ухвалу повністю та передати позовну заяву ТОВ «Тайлон» з додатками на розгляд Господарського суду Дніпропетровської області.

Ознайомившись з матеріалами апеляційної скарги, суддя-доповідач вважає необхідним залишити її без руху з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Згідно п.п. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду апеляційної скарги на ухвалу суду встановлено ставку судового збору у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01.01.2019 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить суму 1921,00 грн.

Таким чином, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на ухвалу суду становить 1921,00 грн.

В порушення норм вищезазначених Законів, скаржником не надано доказів на підтвердження сплати і зарахування до Державного бюджету судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.

Крім того, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Відповідно до ст. 259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги апелянтом в якості доказів направлення іншій стороні копії скарги долучено листи з описами вкладення, предметами надсилання на адреси сторін в яких зазначено – касаційна скарга ТОВ «Тайлон».

Самі лише фіскальні чеки про сплату поштового відправлення, долучені апелянтом до апеляційної скарги, не є належним доказом направлення іншим сторонам у справі копії апеляційної скарги з додатками.

З урахуванням вищевикладеного, суддя-доповідач дійшов висновку, що апелянтом не надано належних доказів направлення копії апеляційної скарги іншим сторонам у справі, як того вимагає процесуальне законодавство.

Відповідно до ст. 174, ч.ч. 2, 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього Кодексу, залишається без руху.

За таких обставин, апеляційна скарга ТОВ «Тайлон» підлягає залишенню без руху із наданням апелянтові строку для усунення вищезазначених недоліків.

При цьому, суддя-доповідач вважає необхідним звернути увагу апелянта на те, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, оскільки зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.ч.1, 3 ст. 43 ГПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 42, ст. 43 ст. 135 ГПК України суд у випадку невиконання учасником справи його обов’язків застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом, зокрема може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штраф у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, в залежності від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, дії спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 258, ч. 2 ст. 260 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2019 у справі № 904/2371/18 – залишити без руху.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Тайлон» протягом 10 днів з дня вручення копії цієї ухвали необхідно усунути недоліки апеляційної скарги зазначені в цій ухвалі.

Ухвала набирає законної сили з моменту ї підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                       Ю.Б. Парусніков