ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.06.2019 Справа № 920/221/19

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В., розглянувши матеріали справи №920/221/19

за позовом: Сумської міської ради (майдан Незалежності, 2, м. Суми, 40000, код 23823253),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Крамаренко Ольги Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ),

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

про розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами 02.07.2016,

за участю представників сторін:

від позивача - Заїка І.В.,

від відповідача - Кордюк В.П.,

від третьої особи - не прибув.

УСТАНОВИВ:

Позивач у березні 2019 року звернувся до суду із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 від 02.07.2016, укладеного із відповідачем (далі по тексту - договір оренди). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови пункту 4.2 договору оренди та не повідомив позивача про відчуження частини нежитлового приміщення, розташованого на орендованій земельній ділянці, ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу ? частини нежитлового приміщення від 07.12.2016. На думку позивача, вказане порушення є істотним порушенням договору оренди, тому є підстави для його дострокового розірвання відповідно до положень статті 651 ЦК України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог заперечує з огляду на те, що ним повністю виконуються умови договору оренди від 02.07.2016. Твердження позивача про невиконання відповідачем умов договору та неповідомлення про відчуження частини нежитлового приміщення, розташованого на орендованій земельній ділянці, ОСОБА_1, є повністю безпідставним, так як відповідач листом від 12.12.2016 повідомив позивача та Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про продаж ? частини нежитлового приміщення відповідно до договору купівлі-продажу від 07.12.2016.

Ухвалою суду від 22.05.2019 за заявою позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача була залучена ОСОБА_1 - покупець ? нежитлового приміщення, розташованого на орендованій відповідачем земельній ділянці.

18.06.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач визначає в якості додатковї підстави своїх вимог той факт, що рішенням Сумської міської ради від 26.09.2018 № 3824-МР спірна земельна ділянка була надана для суспільних потреб комунальній установі Сумська загальноосвітня школа № 12, а рішенням Сумської міської ради від 26.09.2018 № 3825-МР земельна діялянка надана в постійне користування вказаній установі. Позивачем до відзиву на позов в якості письмових доказів додані копії зазначених рішень Сумської міської ради.

Позивач, посилаючись на прийняті Сумською міською радою рішення, додатково обгрунтовує у відповіді на відзив свої позовні вимоги щодо наявності істотного порушення відповідачем умов договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст.166 ГПК України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення. В той же час згідно із ч.1 ст.162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обгрунтування. Таким чином, законодавець чітко визначив обов`язок позивача саме при зверненні до суду із першою заявою по суті викласти свої вимоги щодо предмету спору.

Однак у позовній заяві взагалі відсутні посилання на рішення Сумської міської ради від 26.09.2018 №№ 3824-МР та 3825-МР та єдиною підставою наявності істотного порушення умов договору оренди позивачем визначено неповідомлення позивача відповідачем про продаж ? частини нежитлового приміщення відповідно до договору купівлі-продажу від 07.12.2016.

Тому додаткове обгрунтування позивачем своїх вимог, викладене у відповіді на відзив, не може бути взято судом до уваги та розглядатися в якості однієї із підстав позову. У зв`язку із цим суд не приймає як належні докази рішення Сумської міської ради від 26.09.2018 №№ 3824-МР та 3825-МР, так як відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказівання.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, пояснень щодо позову суду не надала, свого повноважного представника в судове засідання не направила. З матеріалів справи вбачається, що рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали про відкладення підготовчого засідання та залучення її в якості третьої особи повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення.

Вказана ухвала направлена судом за місцезнаходженням третьої особи (АДРЕСА_2), яка міститься у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно зі ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Обґрунтування вимог позивача та заперечень відповідача по справі:

Позивач у позовній заяві зазначає, що 02.07.2016 Сумською міською радою на підставі рішення від 07.06.2016 № 873-МР було укладено із відповідачем договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_3 , кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0600 га, категорія-землі житлової та громадської забудови. Земельна ділянка надана в оренду під розміщеним квітковим павільйоном строком до 23.06.2021. Право оренди земельної ділянки було зареєстровано 08.07.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під записом № 15377467.

Права та обов`язки сторін за договором викладені у розділі 4 договору оренди. Відповідно до пункту 4.2 договору оренди відповідач був зобов`язаний повідомити позивача про відчуження об`єктів (їх частини), що розташовані на земельній ділянці і належать відповідачу, протягом десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки.

07.12.2016 між відповідачем та третьою особою - ОСОБА_1 .- був укладений договір купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення, розташованого на орендованій відповідачем за договором оренди земельній ділянці. Відповідач, як зазначає позивач, не повідомив про відчуження частки нежитлового приміщення, чим порушив умови договору. На думку позивача, вказане порушення є істотним порушенням умов договору оренди. Тому у позивача відповідно до положень статті 651 ЦК України виникло право на дострокове розірвання договору оренди.

З метою реалізації вказаного права та відповідно до пункту 5.6 договору оренди, позивач звернувся до відповідача із листом № 2104/03.02.02-17 від 22.10.2018, в якому виклав пропозицію достроково з 01.01.2019 розірвати договір оренди. Відповідач у листі б/н від 03.12.2018 відмовився від дострокового розірвання договору оренди. Тому позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом для захисту своїх прав.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача не визнає. Заперечуючи щодо наведених позивачем обставин, відповідач зазначає, що дійсно між ним та позивачем був укладений 02.07.2016 договір оренди земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_3. Також на вказаній земельній ділянці розташований квітковий павільйон,1/2 частину якого відповідач за договором купівлі-продажу продав третій особі.

Однак, відповідачем були виконані умови пункту 4.2 договору та листом від 12.12.2016 повідомлено позивача та Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про продаж ? частини нежитлового приміщення. В якості підтвердження цього факту відповідачем подано до суду письмовий доказ - лист від 12.12.2016. Таким чином, на думку відповідача, вимоги позивача є повністю безпідставними та не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Фактичні обставини, встановлені судом,та висновки суду:

Правовідносини, що виникли між сторонами у даній справі, є відносинами з оренди земельної ділянки, які регулюються Законом України «Про оренду землі», Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України. В межах визначеного позивачем предмету позову, при розгляді справи суду необхідно дослідити та встановити наявність або відсутність порушень умов договору оренди земельної ділянки відповідачем, та наявність або відсутність у зв`язку із цим підстав для дострокового розірвання договору оренди та застосування положень статті 651 ЦК України.

Матеріалами справи підтверджується та учасниками справи не заперечується факт укладання договору оренди земельної ділянки між позивачем та відповідачем, укладання договору купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення між відповідачем та третьою особою та факт дійсності вказаних договорів на час розгляду справи у суді.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Статтею 13 вказаного Закону встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Перелік істотних умов договору оренди землі визначений у статті 15 Закону України «Про оренду землі»: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Так у пункті 4.2 договору оренди сторони визначили умову, згідно якої відповідач був зобов`язаний повідомити позивача про відчуження об`єктів (їх частини), що розташовані на земельній ділянці і належать відповідачу, протягом десяти днів з моменту вчинення відповідного правочину, а також повідомити про наміри подальшого використання земельної ділянки.

Позивач вважає, що відповідачем не виконана вказана умова договору, а відповідач в якості доказу її виконання подав суду письмовий доказ - копію листа відповідача від 12.12.2016, яким було повідомлено позивача та Департамент містобудування та земельних відносин Сумської міської ради про продаж ? частини нежитлового приміщення третій особі (аркуш справи 105).

Оцінивши вказаний письмовий доказ суд зазначає наступне:

Лист від 12.12.2016 був адресований позивачу та Департаменту містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. У листі на виконання пункту 4.2 договору оренди повідомляється про відчуження ? частини нежитлового приміщення, розташованого на орендованій земельній ділянці, відповідачем третій особі та про намір відповідача та третьої особи використовувати орендовану земельну ділянку згідно з умовами договору оренди від 02.07.2016 без зміни цільового та функціонального призначення.

Однак на листі відповідача від 12.12.2016 мається відмітка про отримання листа лише Департаментом містобудування та земельних відносин Сумської міської ради. Докази направлення листа на адресу позивача відповідачем не подані. Тому суд не може прийняти лист від 12.12.2016 як доказ виконання відповідачем умов пункту 4.2 договору оренди щодо письмового повідомлення позивача.

Підстави дострокового розірвання договору на вимогу однієї із сторін за рішенням суду визначені у статті 651 ЦК України: договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Також сторони у пункті 5.6 договору оренди визначили, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду, утому числі, у разі невиконання сторонами їх обов`язків,передбачених Законом України «Про оренду землі» та цим договором.

Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 частини 2 статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 по справі № 924/522/17.

Однак, позивачем належними та допустимими доказами не доведено, що внаслідок невиконання відповідачем умови договору щодо повідомлення позивача про відчуження частини приміщення, позивач не зміг досягнути ціль договору оренди - своєчасне отримання орендної плати, - та позивач в значній мірі позбавився того, на що він розраховував при укладанні договору оренди. Також позивачем не доведено наявність (внаслідок порушення відповідача) шкоди як у грошовому вигляді чи у вигляді прямих збитків, так і неможливість використовувати результати договору оренди. Одна лише констатація позивачем факту порушення відповідачем умов договору оренди без доведення істотності цього порушення не може бути підставою для його дострокового розірвання за рішенням суду відповідно до статті 651 ЦК України.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність порушення права позивача у спірних правовідносинах, необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат по справі:

Стосовно витрат позивача зі сплати судового збору, то згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення з позовною заявою позивачем було сплачено 1921,00 грн. судового збору. Вищезазначений факт підтверджується платіжним дорученням № 17 від 18.02.2019 (а.с.16).

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1921,00 грн. покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову Сумської міської ради до Фізичної особи-підприємця Крамаренко Ольги Іванівни про розірвання договору оренди землі - відмовити.

2. Судові витрати в розмірі 1921,00 грн покладаються на позивача Сумську міську раду.

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні дані сторін та інших учасників справи:

Позивач - Сумської міської ради (майдан Незалежності, 2, м. Суми, 40000, код 23823253).

Відповідач - Фізичної особи-підприємця Крамаренко Ольги Іванівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ),.

Повне судове рішення складено 21.06.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко