СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. Справа № 905/2129/18

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: при секретарі судового засідання: за участю представників сторін: від позивача: від відповідача 1: від відповідача 2:Стойка О.В. Гребенюк Н.В., Пушай В.І. Склярук С.І. Не з`явився; Іщенко А.О. за довіреністю; Не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Воркута м.Покровськ, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від18.03.2019 року
у справі№905/2129/18 (суддя Чернова О.В.)
за позовом до відповідачів: про Товариства з обмеженою відповідальністю Воркута м.Покровськ, Донецька область 1.Покровської міської ради Донецької області м.Покровськ, Донецька область 2.Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області м.Покровськ, Донецька область Визнання договору оренди нежитлового приміщення №31 від 01.12.15 продовженим на той самий строк

В С Т А Н ОВ И В:

У листопаді 2018 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Воркута, м. Покровськ Донецької області (далі Позивач) до Покровської міської ради Донецької області м.Покровськ, Донецька область (далі Відповідач 1) та до Житлово-комунального відділу Покровської міської ради Донецької області м.Покровськ, Донецька область (далі Відповідач 2) про визнання договору оренди нежитлового приміщення №31 від 01.12.2015р. продовженим на той самий строк (з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 30.01.19р. а.с. 77).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 18.03.2019р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із прийнятим рішенням, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати спірне рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування своїх вимог заявник скарги зазначив, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх істотних обставин справи. Зокрема, не погодився з висновком суду про припинення спірного Договору 16.11.2018р. через наявність заперечень орендодавця, оскільки лист Житловокомунального відділу від 14.09.2018р. №01-08-402 не стосується укладеного Договору через відсутність існування зазначених в ньому приміщень площею 89,7 кв. м. та 332,4 кв.м., а за цією адресою є інші приміщення з іншими орендарями.

Зазначав про відсутність у цьому листі посилання на необхідність використання спірного приміщення для власних потреб та ненадання такого листа за три місяці, що суперечить вимогам ЗУ «Про оренду державного та комунального майна».

Також зазначав про не врахування судом першої інстанції переважного права орендаря за наявності відповідної заяви з боку останнього від 17.09.2018р.

Від Відповідача 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що Позивача було заздалегідь повідомлено про відсутність наміру продовжувати строк дії Договору, а стосовно іншої площі приміщення, то під час розгляду справи у суді першої інстанції було з`ясовано, що це була технічна помилка. Також, зазначив, що переважне право має місце у разі укладення Договору, а не продовження його строку.

Відповідач 2 також надіслав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначив, що лист повідомлення, направлене на адресу Позивача є належним доказом відсутності наміру продовжувати строк дії Договору оренди, а продовження Договору оренди можливе лише при наявності згоди обох сторін. Крім того, зазначив, що Відповідачем неналежно виконувались обов`язки зі сплати орендної плати, у зв`язку з чим він не має переважного права на укладення Договору на новий термін.

Представник Відповідача 1 у судовому засіданні 19.06.2019р. заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві.

Представники Позивача та Відповідача 2 у судове засідання не з`явились, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи.

Колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності, які не скористались своїми правами, передбаченими статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

укладення 01 грудня 2015 року між Комунальним підприємством Красноармійський центр єдиного замовника (далі Орендодавець) та Позивачем (далі Орендар) Договору оренди нежитлового приміщення №31 (далі Договір), за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: 85300, Донецька область, м. Красноармійськ, вул. Горького, буд.22, загальною площею 107,4 кв.м., з метою розміщення магазину продовольчих товарів (п. п.1.1. 2.1. Договору).

передання КП Красноармійський центр єдиного замовника повноважень орендодавця за договорами оренди комунального майна житлово-комунальному відділу Красноармійської міської ради, про що свідчить Додаткова угода до Договору від 01.04.2016р.;

вчасного повідомлення Відповідачем 2 Позивача про необхідність звільнення нежитлового приміщення до закінчення строку дії Договору (до 16.11.2018р.);

звернення Позивача до Відповідача 1 з заявою щодо пролонгації спірного Договору оренди нежитлового приміщення та відмова Відповідача 1 від пролонгації цього правочину.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на необґрунтовану відмову Відповідачів від пролонгації Договору оренди та наявність у нього переважного права на продовження строку дії Договору.

Відповідач 1 у суді першої інстанції заперечував проти задоволення позовних вимог стверджуючи, що не є стороною спірного правочину, проте підстави для продовження строку дії спірного договору відсутні у зв`язку з наявністю заперечень з боку орендодавця, про що Позивача було повідомлено належним чином.

Відповідач 2 також заперечував проти позову, зазначаючи про відсутність наміру продовжувати дію спірного Договору, що Позивачу було зазначено у відповідному листі. Крім того, стверджував про неналежне виконання Позивачем умов спірного Договору, яке полягає у несвоєчасній сплаті орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 8 935,63 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності заперечень орендодавця щодо поновлення Договору, що робить неможливим продовження дії Договору на новий строк після спливу його строку, на який він був укладений.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом вирішення спору у даній справі є дослідження правомірності відмови Відповідачів від продовження дії спірного Договору оренди на новий строк.

Зважаючи на статус орендованого згідно оспорюваного Договору майна, що знаходиться в комунальній власності, спірні правовідносини сторін регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України Про оренду державного та комунального майна.

Частиною другою статті 291 Господарського кодексу України встановлено, зокрема, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно зі статтею 764 Цивільного кодексу у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Відповідно до частин 2, 3 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Таким чином, для продовження дії договору оренди на підставі частини 2 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування орендованим майном; відсутнє письмове повідомлення однієї зі сторін договору про припинення або зміну умов договору протягом місяця після закінчення терміну його дії.

Водночас, доказами, наявними в матеріалах справи підтверджено, що в даному випадку відповідним повідомленням є отриманий Позивачем лист №01-08-402 від 14.09.2018р., в якому Відповідач 2 повідомив Позивача про необхідність звільнити нежитлове приміщення на підставі п.4.4. спірного Договору, який, на переконання колегія суддів, є належним доказом на підтвердження своєчасної відмови Відповідача 2 від пролонгації Договору, оскільки направлений Позивачу з дотриманням місячного терміну, передбаченого Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Також, Відповідач 1 листом від 01.10.2018 № вх.01-23-4164, за наслідками розгляду листа Позивача б/н від 17.09.2018, зазначив про повідомлення Житлово-комунального відділу Покровської міської ради від 14.09.2018 про припинення дії договорів та про небажання продовжувати дію спірного Договору оренди на новий строк.

Враховуючи, що Відповідачем 2 у місячний термін до закінчення строку дії Договору було повідомлено Позивача про припинення Договору, тому в силу закону Договір оренди припинив свою дію у зв`язку із закінченням строку, на який він був укладений 16.11.2018 року та його автоматична пролонгація не відбулася, висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання Договору продовженим на той самий строк є правомірним.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності листа №01-08-402 від 14.09.2018р. як доказу, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки надіслання такого листа за три місяці не суперечить наведеним вище нормам чинного законодавства.

При цьому, помилкове зазначення Відповідачем 2 іншої площі спірних приміщень, не спростовує його наміру припинити договірні відносини, оскільки в даному листі наявне чітке посилання на спірний правочин.

Щодо доводів Позивача про порушення його переважного права, передбаченого ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", то воно стосується права на укладення договору на новий термін, а не продовження дії старого договору. Отже питання щодо дотримання Відповідачами переважного права Позивача на укладення нового договору, виходить за межі позовних вимог.

При цьому, в разі виникнення обставин, з якими закон пов`язує набуття переважного права на укладення договору та його порушення з боку відповідних осіб, Позивач не позбавлений можливості звернутися за судовим захистом.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Будь-яких порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі № 905/2129/18 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275,276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Воркута м.Покровськ, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 18.03.2019 у справі № 905/2129/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю Воркута м.Покровськ, Донецька область.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 21.06.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя В.І. Пушай