Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/73/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Згурська О.Л., адвокат, ордер серії ЖТ №17052 на надання правової

допомоги від 18.06.2019,

від відповідача: Дорофеєв Д.О., представник за довіреністю від 20.05.2019, адвокат -

ордер від 21.05.2019 на надання правової допомоги;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (с.Райки, Бердичівський район, Житомирська область)

до Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" (с.Райки, Бердичівський район, Житомирська область)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (м.Житомир)

про стягнення 11052470,98грн.

У провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" до Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" про стягнення 11052470,98грн.

Позовна заява мотивована умовами укладеного між сторонами договору №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) від 29.08.2006, здійсненням позивачем внеску на підставі цього договору в сумі 11 052 470,98грн, а також, припиненням договору №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) від 29.05.2006 на підставі ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та ст.1141 ЦК України, у зв`язку з винесенням постанови Господарського суду Житомирської області від 26.03.2013 про визнання ТОВ "ЮЛ СОФ" банкрутом.

Ухвалою суду від 07.05.2019 у справі №906/73/19 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області.

Розгляд справи в підготовчому провадженні неодноразово відкладався. Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2019, зокрема, продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.06.2019.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 14.06.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 19.06.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 19.06.2019 позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві, поясненнях №02-23/356 від 06.05.2019 (т.2, а.с.72), відповіді на відзив №02-23/357 від 20.05.2019 (а.с.76) та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.06.2019 проти позову заперечив, просив у позові відмовити, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву №4-990 від 04.03.2019 (т.1, а.с.108-110), доповненнях до відзиву №4-1131 від 14.03.2019 (т.1, а.с.138-139). Також просив застосувати строки позовної давності до заявлених позовних вимог.

Третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області свого представника в судове засідання не направило, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2006 між Райківською виправною колонією №73 (сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальінстю "ЮЛ СОФ" (сторона 2) укладено договір № 42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства), за умовами якого сторони зобов`язалися шляхом об`єднання своїх зусиль, майна та коштів, що належить сторонам на відповідних правових підставах, спільно діяти в сфері обслуговування залізнично-дорожніх перевезень матеріалів, що добуваються сторонами, без створення юридичної особи для досягнення спільної мети.

Даний договір укладено сторонами на 15 років, згідно з п.1.8. договору.

У відповідності до п.1.2. договору, сторони домовилися, що спільною метою за цим договором, є збільшення економічних показників (підвищення економічної ефективності) діяльності сторін через зменшення собівартості перевезень матеріалів, що добуваються сторонами на вищезазначених родовищах, шляхом здійснення сторонами спільної діяльності з експлуатації наступного майна: об`єкту "Заліниця" (залізнична гілка довжиною 13,5 км, що розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції Рея Бердичівського району Житомирської області), тепловозу (тепловоз маневровий ТГМ 23-Б), Депо (незавершене будівництво), що належать стороні 1 на праві повного господарського відання, для чого між сторонами, згідно умов цього договору, здійснюються спільні дії з капітального ремонту, завершення будівництва, введення в експлуатацію та подальшої експлуатації майна протягом строку дії цього договору, та проводять інші роботи, пов`язані з виконанням сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Згідно з пунктом 5.8. договору, всі фінансові операції по спільній діяльності сторін здійснюються через окремий рахунок, відкритий стороною 2.

В розділі 6 даного договору визначено вклади сторін у договір про спільну діяльність, зокрема: частка сторони-1 у спільній діяльності складає 10%, вклад сторони-2 є грошові кошти в розмірі 7284854,20грн, які інвестуються в спільну діяльність. Порядок здійснення вкладів: фінансування заходів щодо капітального ремонту майна (об`єкту "Залізниця", Тепловозу), завершення будівництва та введення в експлуатацію Депо протягом дії відповідних договорів на капітальний ремонт та завершення будівництва майна, шляхом перерахування грошових коштів на окремий рахунок Спільної діяльності. Грошова оцінка вкладу сторони-2 складає (ПДВ не передбачено) 7284854,20 грн. Частка сторони-2 у Спільній діяльності складає 90%.

Відповідно до п.6.4. договору, при зміні обсягів робіт, що виконуються, або внесків, сторони вносять відповідні зміни до цього договору, в тому числі уточнюючи свою часткову участь в спільній діяльності.

23.01.2007 між Державною установою "Райківська виправна колонія (№73)" (Сторона -1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (Сторона -2) було укладено додаткову угоду №1 до договору №42 - ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства ) від 29.08.2006р (далі - додаткова угода №1).

Згідно п.1. додаткової угоди №1, пункт 1.2 статті 1 Предмет та Мета договору викласти в наступній редакції: "Сторони домовились, що спільною метою за цим Договором, є збільшення економічних показників (підвищення економічної ефективності) діяльності Сторін через зменшення собівартості перевезень матеріалів, що добуваються Сторонами на вищевказаних родовищах, шляхом здійснення Сторонами Спільної діяльності експлуатації наступного майна:

- Об`єкту "Залізниця" (залізнична гілка довжиною 13,5 км., що розташована від ст. "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області), надалі - об`єкт "Залізниця";

- Тепловозу (тепловоз маневровий ТГМ-23-Б), надалі - Тепловоз;

- Депо (незавершене будівництво);

- Частини 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК - 73, площею 365 кв.; що належить Стороні 1 на праві повного господарчого відання (надалі іменується "майно"), для Сторони, згідно умов цього Договору, здійснюються спільні дії з капітального ремонту, завершеного будівництва, введення в експлуатацію та подальшої експлуатації майна протягом строку дії цього Договору проводять інші роботи, що пов`язані з виконанням Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором."

Відповідно до п.2. додаткової угоди №1 підпункт 3 пункту 3.1. статті 3 Обов`язки Сторони -1 після слів "в якому також зазначається дійсний технічний стан зазначеного майна;", доповнити реченням наступного змісту: "в строк протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту набрання чинності цією Додатковою угодою, передати, для здійснення заходів направлених на досягнення мети Спільної діяльності, права користування частиною 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК - 73, площею 365м.кв., що оформляється відповідним Актом, в якому також зазначається дійсний технічний стан зазначеного майна.

Пунктом 3 додаткової угоди №1 сторони погодили, що підпункт 3 пункту 4.1. статті 4 Обов`язки Сторони-2 викласти в наступній редакції: "- своєчасно інвестувати Спільну діяльність, щодо проведення капітального ремонту об`єкту "Залізниця", Тепловозу, частини 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК- 73, площею 365 м. кв. та завершення будівництва Депо;".

Підпункт 6.1.1. пункту 6.1. статті 6 Вклади і частки Сторін викласти в наступній редакції:

"6.1.1. Право фактичного володіння та користування наступним майном:

- Об`єкт "Залізниця", залишкова балансова вартість - 557237,00грн (п`ятсот п`ятдесят сім тисяч двісті тридцять сім грн 00 коп),

- Тепловоз, експертна оціночна вартість - 109033,00грн (сто дев`ять тисяч тридцять три грн. 00 коп.)

- незавершене будівництвом Депо, балансова вартість - 62215,42грн (шістдесят дві тисячі двісті п`ятнадцять грн. 42 коп.),

- земельна ділянка, на якій розташований об`єкт "Залізннця" та Депо,

- Частина 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК - 73, площею 365м.кв., експертна оціночна вартість 351022,00грн (триста п`ятдесят одна тисяча двадцять дві грн 00коп) на весь строк дії цього Договору на цілі Спільної діяльності." (пункт 4 додаткової угоди №1).

Відповідно до пункту 5 додаткової угоди №1, підпункт 6.2.1. статті 6 Вклади та Частки Сторін викласти в наступній редакції:

Протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту набрання чинності цим Договором, Сторона 1 передає до Спільної діяльності (Стороні-2), для використання в Спільній діяльності об`єкт "Залізниця", Тепловоз, Депо та земельну ділянку, на якій розташований об`єкт "Залізниця", про що складається відповідний Акт.

Протягом 10 днів з моменту набрання чинності цією Додатковою угодою передає до Спільної діяльності (Стороні-2), для використання в Спільній діяльності Частину 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК- 73, площею 365м.кв., про що складається відповідний Акт.

Грошова оцінка вкладу Сторони-1 складає (ПДВ не передбачено) - 1 079 507,42грн (один мільйон сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот сім грн. 42 коп.) (557237,00+109033,00+62215,42+351022,00).

Частка Сторони -1 у Спільній діяльності складає 10%".

Пункт 6.3. статті 6 Вклади і Частки Сторін викласти в наступній редакції:

"Вклад Сторони-2 - грошові кошти в розмірі 10 795 074,20грн (десять мільйонів сімсот дев`яносто п`ять тисяч сімдесят чотири грн 20 коп.), які інвестуються в Спільну діяльність, відповідно до умов цього Договору.

Порядок здійснення вкладів: фінансування заходів щодо капітального ремонту майна (об`єм "Залізниця", Тепловозу, Частини 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК - 73, площею 365 м. кв.), завершення будівництва та введення в експлуатацію Депо протягом дії відповідних договорів капітальний ремонт та завершення будівництва майна, шляхом перерахування грошових кошті на окремий рахунок Спільної діяльності.

Грошова оцінка вкладу Сторони-2 складає (ПДВ не передбачено) 10 795 074,20грн (десять мільйонів сімсот дев`яності п`ять тисяч сімдесят чотири грн 20 коп.).

Частка Сторони-2 у Спільній діяльності складає 90%" (пункт 6 додаткової угоди №1).

Пунктом 7 додаткової угоди №1 сторони передбачили, що ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору №42 - ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) від 29.08.2006р.

У розділі 7 договору №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) визначено умови здійснення спільної діяльності сторонами по проведенню капітального ремонту, завершення будівництва та експлуатації майна (план робіт).

При цьому, в пункті 7.10.2. обумовлено, що на підставі визначеної фактичної добової експлуатаційної потужності об`єкту "Залізниця", та пропорційно вкладам сторін у спільну діяльність, визначаються наступні квоти на експлуатацію майна в процесі здійснення спільної діяльності: обслуговування Райківського кар`єру №1 Райківського родовища гранітів, право на використання якого належить стороні 1, може здійснюватися в обсягах не більше 10% (але не менше 8 вагонів на добу) фактичної добової експлуатаційної потужності на добу - перегонка вагонів від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея"; обслуговування Райківського кар`єру №2 Райківського родовища гранітів, право на використання якого належить стороні 2, може здійснюватися в обсягах 90% фактичної добової експлуатаційної потужності на добу - пергонка вагонів від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея".

Облік грошових коштів і майна, що передаються сторонами як вклади для здійснення спільної діяльності, а також, майна, створеного в процесі цієї діяльності, а також, майна, створеного в процесі цієї діяльності, відображаються стороною 2 на окремому балансі (п.6.5 договору). Така ж умова зафіксована і в п.8.1. договору, а в п.8.2. договору зазначено, що спільне майно сторін обчислюється на окремому балансі, який ведеться стороною 2, в межах цього договору протягом строку його дії.

В пункті 8.4. договору обумовлено, що при достроковому припиненні дії цього договору з будь-яких підстав, крім передбачених в п.8.5. цього договору, внески повертаються сторонам, грошові кошти та майно, створені або придбані сторонами в результаті спільної діяльності, після відшкодування сторонами у встановленому порядку витрат, збитків та боргів, розподіляються між сторонами пропорційно їхнім часткам в спільному майні.

Згідно з п.8.5. договору, у разі, якщо цей договір припиняється у зв`язку із закінченням його дії або достроково припиняється на вимогу сторони 2, невідокремлювані поліпшення майна, яке використовувалося в спільній діяльності, не відшкодовуються стороною, яка отримує ці поліпшення.

Обґрунтовуючи фактичне виконання цього договору і підтверджені витрати, якими підтверджується факт внесення ТОВ "ЮЛ СОФ" вкладу у спільну діяльність у вигляді придбання товарно-матеріальних цінностей для будівництва об`єкту, оплати підрядникам за роботи з відновлення та поліпшення колій, оплати за охорону та зберігання майна - об`єкту "Залізниця" позивач посилається на наступні документи:

1) Акт прийняття виконаних робіт за вересень 2007р.

2) Довідку про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2007р;

3) Акт приймання виконаних робіт за жовтень 2007р.

4) Акт робочої комісії по прийняттю в постійну експлуатацію відновлених колій та стрілочних переводів ст.Рея від 03.10.2007р;

5) Акт відомчої технічної комісії про готовність об`єкта до експлуатації "Відновлення

колій та стрілочних переводів станції Рея";

6) Довідку ПАТ "Інпромбанк" про обороти по рахунку № НОМЕР_1 за період з

26.09.2006р по 20.03.2012р.;

7) Акт від 15.06.2007р щодо приймання-передачі на баланс ТОВ "ЮЛ СОФ" від Генерального підрядника обладнання на об`єкті "Реконструкція електричної централізації на ст. Рея Південно-Західної Залізниці";

8) Перелік Б/Н, Б/Д устаткування, переданого на баланс ТОВ "ЮЛ СОФ" від Генерального підрядника по будові "Реконструкція електричної сигналізації на ст.Рея Південно-Західної залізниці";

9) Акт від 24.03.2008р. про передачу від ТОВ "ЮЛ СОФ" начальнику ст.Рея комп`ютерної техніки по обслуговуванню під`їзної колії;

10) Лист за вих. №1519 від 28.04.2011р Відокремленого підрозділу Житомирської дистанційної колії на адресу ТОВ "ЮЛ СОФ".

Судом встановлено, що 27.09.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІК" (підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ", яке здійснює оперативне керівництво Спільною діяльністю та ведення спільних справ за договором №42-ЮЛ СОФ про Спільну діяльність від 29.08.2006 було укладено договір №1 будівельного підряду (Капітального ремонту) (т.1, а.с.31-33), яким підрядник зобов`язується провести капітальний ремонт об`єкта: "Залізниця" (залізнична гілка довжиною 13,5км., що розташована від станції "Заводська" с. Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області) (далі-договір №1 будівельного підряду (Капітального ремонту).

До договору №1 будівельного підряду (Капітального ремонту) сторонами було складено та підписано:

- план-графік виконання робіт по капітальному ремонту об`єкта "Залізниця" (залізнична гілка довжиною 13,5 км, що розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області (т.1, а.с.34);

- кошториси вартості матеріалів та робіт з капітального ремонту об`єкта "Залізниця" (залізнична гілка довжиною 13,5 км, що розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області (т.1,а.с.34 на звороті, 35);

- графік оплати робіт по капітальному ремонту об`єкта "Залізниця" (залізнична гілка довжиною 13,5 км, що розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області (т.1, а.с.36);

- додаткову угоду №1 до договору №1 будівельного підряду (Капітального ремонту) від 27.09.2006(т.2, а.с.11).

26.01.2007 між Дочірнім підприємством "Новий дім" Товариства з обмеженою діяльність "Агропромислова фірма "Гроно" (підрядник) Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (замовник), яке здійснює оперативне керівництво Спільною діяльністю та ведення спільних справ за договором №42-ЮЛ СОФ про Спільну діяльність від 29.08.2006 було укладено договір №1/07Б Будівельного підряду (Капітального ремонту частини 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК-73, площею 365 м.кв.), за умовами якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити наступну роботу: Капітальний ремонт частини 2-х поверхової адміністративної будівлі "штаб" (старий) РВК-73, площею 365 м.кв., розташований за адресою: Житомирська обл., Бердичівський р-н, с.Райки, вул. Центральна, 1, згідно кошторисної документації, підписаної та затвердженої обома сторонами, яка є невід`ємною частиною даного договору (Додаток №1) (т.2, а.с.12-13).

Також, 15.06.2007 між ТОВ "Родоніт" та ТОВ "ЮЛ СОФ" було підписано Акт, за яким позивач прийняв обладнання встановленого під монтаж на об`єкті "Реконструкція електричної централізації на ст.Рея Південно-Західної залізниці" згідно відомості та рахунків (т.1, а.с.84-85).

03.10.2007р комісією по прийняттю в постійну експлуатацію, що діє на підставі телеграфної вказівки НЗП-10-423 №Н/43 від 02.10.2007 складено акт (т.1, а.с.39). У вказаному акті комісія встановила, що колії №2,4 та стрілочні переводи №2, 3, 4,5, 6, 8, 14 вкладені у відповідності із затвердженим проектом на відновлення. Колії №2, 4 (тип рейки Р-65, тип скріплення КБ) вкладені на залізобетонних шпалах. Стрілочні переводи №3, 6, 8 вкладені на головних коліях з нових матеріалів (марка хрестовини 1/11, Р-65). Стрілочні переводи №2, 4, 5, 14 вкладені на приймально-відправних коліях на нових залізобетонних брусах та металевих частинах, що були використані (марка хрестовини 1/11, Р-65). Колії №2, 4 та стрілочні переводи №2, 3, 4, 5, 6, 8, 14 світлофори Н2, Н4, Ч2, Ч4 включені в електричну сигналізацію, згідно із розробленим проектом на відновлення. При цьому, даним Актом від 03.10.2007 під час проведення комісії виявлено ряд недоліків, які, як зазначено в акті необхідно усунути до проведення відомчої комісії по введенню в постійну експлуатацію.

У вересні та жовтні 2007 року між ТОВ "ЮЛ Соф" та підрядниками КМ-120 та ТОВ "Родоніт" складались акти приймання виконаних підрядних робіт за вересень та жовтень 2007 (т.1, а.с.78, 80). В жовтні 2007 року ТОВ "Родоніт" було складено довідку про вартість виконаних підрядних робіт за жовтень 2007 року щодо "Реконструкції електричної сигналізації на ст. Рея ПЗЗ" (т.1, а.с.79).

21.11.2007 Коростенською дирекцією залізничних перевезень ДТГО "Південно-Західна Залізниця" відомчою технічною комісією, призначеною телеграфною вказівкою НЗП-10-5 №Н/180 від 16.11.2007 було проведено обстеження виконання робіт по відновленню колій стрілочних переводів станції Рея, про що складено Акт відомчої технічної комісії про готовність об`єкта до експлуатації (т.1, а.с.41- 42 на звороті), яким вирішено пред`явлений до прийняття об`єкт "Відновлення колій та стрілочних переводів станції Рея" прийняти в експлуатацію.

04.02.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (замовник), що діє на підставі договору№42 ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) від 29.08.2006р та Товариством з обмеженою відповідальністю "СЕРВІК" (підрядник) було укладено договір підряду дрібного ремонту залізничної колії, відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується виконати відповідно до умов договору слідуючі роботи: виправка та рихтовка з/к на протязі 25м; заміна рейки типу P-43, L=6м (т.1, а.с.37-38).

Судом також встановлено, що відповідно до поданої позивачем довідки ПАТ "Інпромбанк" за період з 29.11.2006 по 27.01.2010 по рахунку НОМЕР_1, відкритому ТОВ "ЮЛ СОФ" на виконання договору №42-ЮЛ СОФ від 28.06.2006 здійснено проплати на загальну суму 11052470,98грн, згідно призначень платежів, зокрема: перерахування внеску учасника по договору №42-ЮЛ СОФ від 29.08.2006, оплату ремонту об`єкта "Залізниця", оплата за охорону та зберігання майна, передплата за роботи по обстеженню шляхопроводу, оплата за послуги з оцінки будівлі, оплата за кап.ремонт адмін. будівлі, сплата за розрахункове обслуговування, за ведення рахунку тощо (т.1, а.с.81-83).

Вказану суму заявлено позивачем до стягнення з відповідача у даній справі.

31.07.2008 державним податковим органом було проведено планову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства Товариством з обмеженою відповідальністю "Юл Соф", за період з 01.04.2005 по 31.03.2008 за результатними якої складено Акт №2275/23-01/32569900 (т.1, а.с.43-76). З вказаного Акту №2275/23-01/32569900 від 31.07.2008 вбачається, що отримані кредитні кошти протягом 2006-2007 років перераховувались на розрахунковий рахунок №15 ВАТ "Інпромбанк", м.Харків для виконання договору спільної діяльності укладеного між Райківською ВК №73 та ТОВ "Юл Соф". Станом на 01.11.2007 було перераховано коштів у розмірі 11027839,5грн (т.1, а.с.56).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 26.03.2013 по справі №20/5007/1475-Б/12, порушеній за нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 04.11.2012, ТОВ "ЮЛ СОФ" (с.Райки Бердичівського району) визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

У пункті 40 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 роз`яснено, що розгляд справи про банкрутство за новою редакцією Закону здійснюється згідно з постановою про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. При цьому правові підстави прийняття постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури визначаються відповідно до раніше чинної редакції Закону, а правові наслідки введення ліквідації процедури - за його новою редакцією.

У відповідності до ч.1 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу; виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Посилаючись на зазначене та те, що подальше виконання договору про спільну діяльність унеможливлюється з підстав, визначених законом, а також, на ст.1141 ЦК України, позивач у позовній заяві стверджує про припинення укладеного між сторонами договору №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) з моменту визнання ТОВ "ЮЛ СОФ" банкрутом постановою суду від 26.03.2013. Відповідно, заявлені позовні вимоги у справі обґрунтовані зазначеним та умовами договору, з посиланням на те, що грошовий вклад ТОВ "ЮЛ СОФ" у спільну діяльність є часткою спільної часткової власності останнього, а тому грошові кошти в сумі 11 052 470,98грн підлягають поверненню учаснику договору - стороні 2.

Оцінюючи питання обґрунтованості заявленого позову суд приймає до уваги вищевикладені встановлені судом обставини справи, а також, наступне.

Взаємовідносини сторін за договором про сумісну діяльність регулюються главою 77 Цивільного кодексу України та загальними положеннями про зобов`язання.

Відповідно до ст.1130 Цивільного кодексу України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Частиною 1 ст.1131 ЦК України передбачено, що умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Згідно зі ст.1132 ЦК України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Статтею 1133 ЦК України встановлено, що вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками.

У частині 1 ст.1134 ЦК України зазначено, що внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами 1, 2 ст.357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.1141 Цивільного кодексу України, договір простого товариства припиняється у разі оголошення учасника банкрутом, якщо домовленістю між учасниками не передбачено збереження договору щодо інших учасників.

Згідно з ч.2 ст.1141 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору простого товариства речі, передані у спільне володіння та (або) користування учасників, повертаються учасникам, які їх надали, без винагороди, якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Поділ майна, що є у спільній власності учасників, і спільних прав вимоги, які виникли у них, здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом. Учасник, який вніс у спільну власність річ, визначену індивідуальними ознаками, має право у разі припинення договору простого товариства вимагати в судовому порядку повернення йому цієї речі за умови додержання інтересів інших учасників і кредиторів.

Частиною 3 ст.1141 Цивільного кодексу України передбачено, що з моменту припинення договору простого товариства його учасники несуть солідарну відповідальність за невиконаними спільними зобов`язаннями щодо третіх осіб.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що у відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.1141 Цивільного кодексу України, та у зв`язку з тим, що інших учасників у договорі не існує, договір №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства), укладений 29.08.2006 є припиненим з моменту винесення 26.03.2013 Господарським судом Житомирської області у справі №20/5007/1475-Б/12 постанови про визнання банкрутом ТОВ "ЮЛ СОФ".

Настання юридичних фактів, названих у статті 1141 Цивільного кодексу України, не виключає застосування умов договору простого товариства до відносин щодо розрахунків між учасниками та розподілу (повернення) майна. Договір у таких випадках як регулятор відносин між учасниками діє аж до моменту виконання учасниками всіх обов`язків та реалізації прав, передбачених договором.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору №42-ЮЛ СОФ про спільну діяльність (простого товариства) від 29.08.2006 передбачили в договорі наслідки припинення дії договору.

Так, відповідно до п.8.4. договору передбачено, що при достроковому припиненні дії цього договору з будь-яких підстав, крім передбачених в п.8.5. цього договору (закінчення строку дії або дострокове припинення на вимогу сторони 2), внески повертаються сторонам, грошові кошти та майно створені або придбані сторонами в результаті спільної діяльності, після відшкодування сторонами у встановленому порядку витрат, збитків та боргів, розподіляються між сторонами пропорційно їхнім часткам в спільному майні.

Водночас, за умовами пунктів 6.5., 8.1., 8.2. договору передбачалось обчислення спільного майна сторін на окремому балансі, який ведеться стороною 2. Визначаючи основні терміни договору, сторони погодили, що окремий баланс - баланс, призначений для обліку майна, що об`єднується сторонами даного договору з метою здійснення спільної діяльності чи створюється у процесі цієї діяльності, а також, для обліку господарських операцій спільної діяльності та фінансових результатів.

Суд зауважує, що при розгляді справи позивачем не надано жодного доказу на підтвердження ведення ним такого окремого балансу та стосовно спільного майна, яке обліковувалось на окремому балансі та на яке поширюються положення розділу 8 договору.

У розділі 10 договору визначались спільні витрати і збитки за договором, де, окрім відшкодування матеріальних витрат стороні 2, пов`язаних з веденням спільної діяльності, передбачалися інші постійні витрати при здійсненні спільної діяльності (сплата податків та інших обов`язкових платежів; витрати на охорону, поточне обслуговування та підтримання майна у належному для експлуатації стані), перемінні витрати. В п.10.4 обумовлено, що витрати зі сплати земельного податку за земельну ділянку, на якій розташований об`єкт "Залізниця" та Депо, що виникають в процесі здійснення спільної діяльності, сторони несуть спільно в наступних обсягах: 1% несе сторона 1, 99% несе сторона 2. При цьому, передбачено, що інші постійні витрати з експлуатації та утримання спільного майна та перемінні витрати на експлуатацію спільного майна в процесі здійснення спільної діяльності несе сторона 2, шляхом компенсації (фінансування) зазначених витрат в повному обсязі.

У відповідності до п.1.4. договору, ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що знаходиться на окремому балансі і є спільною частковою власністю, несуть сторони у відповідності з їх частками.

Слід зазначити, що в межах справи №20/5007/1475-Б/12 про визнання банкрутом ТОВ "ЮЛ СОФ" розглядалося клопотання ліквідатора ТОВ "ЮЛ СОФ" від 24.11.2015 №02-23/153 про встановлення належності і допустимості доказів щодо права власності підприємства-банкрута на майно, з уточненнями, за яким ліквідатор просила встановити, що докази, надані нею, а саме: технічний паспорт під`їзної колії ТОВ "ЮЛ СОФ" на ст.Рея ДТГО "Південно-західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень, який затверджений у 2007р Коростенською дирекцією залізничних перевезень та зі схемою колійного розгалуження на ст.Рея, схематичним масштабним детальним планом, детальним повздовжним профілем, відомостями про характеристику рейок, шпал, земляного полотна, штучні споруди та інші детальні відомості про дане майно та довідка Фонду державного майна України за вих. № 10-15-8004 від 24.04.15р. є належними та допустимими доказами на підтвердження права власності ТОВ "ЮЛ СОФ" на: 1) під`їзну колію ТОВ "ЮЛ СОФ" протяжністю 11484,09м. на ст.Рея ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень з наступними загальними відомостями: під`їзна залізнична колія примикає стрілочним переводом № 2 до 5-ї колії станція Рея. Межею під`їзної колії являється ізольований стик вхідного світлофора Чп по ст.Рея. Загальна розгорнута довжина залізничної колії за даними проведених вимірювань складає 11484,09м., в тому числі протяжність головної колії становить 8613,5м., довжина залізничних колій ст.Заводська за даними проведених вимірів становить 2870,59м. Колія №1, довжина 935,23м.; початком колії являється вістряк стрілки № 1, кінцем - стрілочний перевод № 2. Колія №2, довжина 990,30м.; початком колії являється вістряк стрілочного переводу № 3 через стрілочний перевод № 5, кінцем - упор в депо. Колія № 3, довжина 695,0м.; початком колії являється вістряк стрілочного переводу №7, кінцем - вістряк стрілочного переводу №4. Колія №4, довжина 103,00м.; початком колії являється вістряк стрілочного переводу № 9, кінцем - упор. На відстані 140м від стрілочного переводу №9 на колії № 3 знаходяться вагонні тензометричні ваги ВТВ-1С. Ширина колії 1520мм.2) колії та стрілочні переходи станції Рея з наступними характеристиками: - дві залізничні колії протяжністю 800 метрів кожна (залізобетонні шпали, рейки Р-65) № 2,4;- шість стрілочних переводів № 3,4,5,6,8,14 (рейки Р-65, марка 1/11); - електрична централізація (обладнання) стрілок: сигнали Н2, Н4, Ч2, Ч4, що розташовані в смузі відведення ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень.

Як встановлено судом при розгляді зазначеного клопотання та зафіксовано в ухвалі від 20.01.2016 по справі №20/5007/1475-Б/12, ДП "Райківська виправна колонія № 73", заперечуючи проти клопотання ліквідатора, також подала копію свого технічного паспорту під`їзної колії Райківської виправної колонії (№73) на ст.Рея ДТГО "Південно-західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень, що був погоджений уповноваженими особами відповідних підрозділів Південно-західної залізниці. У розділі 2 вказаного технічного паспорту зазначено, що під`їзна колія належить Райківській виправній колонії (№73) та, що за даними власника колія побудована в 1981 році, балансова вартість якої складає 1356276,00грн станом на 30.01.2013. Згідно розділу 2 наданого ліквідатором технічного паспорту вбачається, що під`їзна колія належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" та, що за даними власника колія побудована в 1981 році, без зазначення балансової вартості станом на 01.05.2007. Суд встановив, що відмінність вказаних технічних паспортів полягає в частині зазначення власника на під`їзну колію, при цьому в них зазначена однакова дата, коли була побудована дана колія - 1981 рік. При цьому, згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, виданого ТОВ "ЮЛ СОФ" та довідкою з ЄДРПОУ, дане товариство було зареєстроване 24.09.2003, тому в ухвалі суд дійшов висновку, що ТОВ "ЮЛ СОФ" не могло побудувати під`їзну колію у 1981 році, коли воно ще не було створене. Не встановлено судом також набуття ТОВ "ЮЛ СОФ" права власності на вказану під`їзну колію на будь-яких інших підставах. Натомість, Державний акт на право постійного користування землею № 000281 серії І-ЖТ, виданий Райківській виправній колонії (№73) у 1997р в плані зовнішніх меж землекористування містить схему залізничної гілки. Таким чином, ухвалою суду від 20.01.2016 у даній справі №20/5007/1475-Б/12 встановлено належність вказаної залізничної колії Райківській виправній колонії №73. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 29.02.2016 вищевказана ухвала господарського суду Житомирської області у даній справі залишена без змін та має преюдиціальне значення при розгляді даної справи в частині встановлення обставин щодо належності вищевказаної залізничної колії Райківській виправній колонії №73.

В межах справи про банкрутство ТОВ "ЮЛ СОФ" ліквідатором останнього неодноразово подавалися скарги з уточненнями до них на дії Райківської виправної колонії №73 щодо спірної залізничної колії.

Зокрема, ліквідатор зазначала, що за наявною в неї інформацією, за попередньою змовою та вказівками посадових осіб Райківської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№73) невідомими особами було вчинено злочинні дії з демонтажу залізничної колії протяжністю приблизно 5,5 км., що розташована від станція Заводська село Райки Бердичівського району Житомирської області до станції Рея Бердичівського району Житомирської області, що завдало значної шкоди ТОВ "ЮЛ СОФ", у зв`язку з чим ліквідатором було подано до Головного управління Національної поліції (ГУНП) в Житомирській області заяву про вчинений злочин.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.02.2018 у справі №20/5007/1475-Б/12 відмовлено у задоволенні скарг ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" № 02-23/207 від 31.01.2017 та №02-23/226 від 18.04.2017, з уточненнями, про визнання протиправною бездіяльність Райківської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№73); визнання права ТОВ "ЮЛ СОФ" на частку у розмірі 90% власності спільного майна (простого товариства), за результатами внеску у спільну діяльність (простого товариства) за договором №42-ЮЛ СОФ від 29.08.2006, укладеним між Райківською виправною колонією №73 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Житомирській області (правонаступником якої є Райківська виправна колонія Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№73) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ"; виділення у натурі частку із спільного майна (простого товариства) ТОВ "ЮЛ СОФ" на об`єкт - під`їзну залізничну колію протяжністю 11484,09м на ст.Рея ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень, що примикає стрілочним переводом №2 до 5-ї колії станція Рея, розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області, довжиною 11484,09 м, у т.ч. протяжність головної колії - 8613,5 м, довжина залізничних колій ст.Заводська за даними проведених вимірів - 2870,59 м. Колія № 1, довжина 935,23 м.; початком колії являється вістряк стрілки № 1, кінцем - стрілочний перевод № 2. Колія № 2, довжина 990,3м.; початком колії являється вістряк стрілочного переводу № 3 через стрілочний перевод № 5, кінцем - упор в депо. Колія № 3, довжина 695 м.; початком колії являється вістряк стрілочного переводу № 7, кінцем - вістряк стрілочного переводу № 4. Колія № 4, довжина 103 м; початком колії являється вістряк стрілочного переводу № 9, кінцем - упор. На відстані 140 м від стрілочного переводу № 9 на колії № 3 знаходяться вагонні тензометричні ваги ВТВ-1С; та колії та стрілочні переходи станції Рея дві залізничні колії протяжністю 800 метрів кожна (залізобетонні шпали, рейки Р-65) № 2, 4; шість стрілочних переводів №3, 4, 5, 6, 8, 14 (рейки Р-65, марка 1/11); електрична централізація (обладнання) стрілок: сигнали Н2, Н4, 42, 44, що розташовані в смузі відведення ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень; стягнення з Райківської виправної колонії Управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області (№73) на користь ТОВ "ЮЛ СОФ" розмір матеріальної шкоди, завданої діями РВК № 73 внаслідок демонтажу та викрадення частини об`єкту - під`їздної залізничної колії протяжністю 11484,09 м на ст.Рея ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень, що примикає стрілочним переводом № 2 до 5-ї колії станція Рея, розташована від станції "Заводська" с.Райки до станції "Рея" Бердичівського району Житомирської області, довжиною 11484,09 м, колії та стрілочні переходи станції Рея дві залізничні колії протяжністю 800 метрів кожна (залізобетонні шпали, рейки Р-65) № 2, 4; шість стрілочних переводів № 3, 4, 5, 6, 8, 14 (рейки Р-65, марка 1/11); електрична централізація (обладнання) стрілок: сигнали Н2, Н4,42,44, що розташовані в смузі відведення ДТГО "Південно-Західна залізниця" Коростенської дирекції залізничних перевезень.

Як встановлено судом при розгляді даної справи з пояснень обох сторін, за результатом відкритих кримінальних проваджень щодо пошкодження та/або викрадення об`єкту "Залізниця" наразі винної особи не встановлено (докази протилежного в матеріалах справи відсутні). При цьому, як стверджує представник відповідача та не заперечив представник позивача, внаслідок неодноразових випадків демонтажу, пошкодження та розкрадання, об`єкт "Залізниця", зазначений у договорі про спільну діяльність, на сьогоднішній день майже повністю відсутній і непридатний до експлуатації.

Як уже зазначалося, за умовами договору про спільну діяльність, витрати зі сплати земельного податку на земельну ділянку, на якій розташовані об`єкти "Залізниця" і Депо, зобов`язувалась сплачувати сторона 2 у переважному обсязі (99%), інші постійні витрати, в т.ч. з утримання майна, охорони, підтримання у належному стані, сторона 2 зобов`язувалась нести шляхом фінансування у повному обсязі.

Також, як обумовлювалось у п.1.4. договору, ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що знаходиться на окремому балансі і є спільною частковою власністю, несуть сторони у відповідності з їх частками.

Зміст пункту 8.4. договору, який визначає наслідки дострокового припинення дії цього договору, також передбачає умовою повернення сторонам внесків, розподілу грошових коштів та майна, створеного або придбаного сторонами в результаті спільної діяльності, відшкодування сторонами у встановленому порядку витрат, збитків та боргів.

Проте, заявляючи про стягнення з відповідача суми вкладу у спільну діяльність, позивач не врахував умови договору щодо відшкодування витрат, розподілу ризиків і збитків, тощо, на підтвердження цих обставин до справи не надано жодних доказів. Відтак, позовні вимоги про стягнення з Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" про стягнення 11052470,98грн не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

У відповідності до ч.ч.1,3,4 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України).

Згідно зі ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч.1ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.79 ГПК України).

У даному випадку позивачем, всупереч наведеним приписам, не доведено обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх розміру, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Слід зазначити також, що при розгляді справи відповідач заявляв про застосування позовної давності до вимог позивача та просив відмовити у задоволенні позовної заяви у зв`язку з пропущенням строків позовної давності, оскільки з дня оголошення ТОВ "ЮЛ СОФ" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, а відтак і припинення дії договору, пройшло 6 років, протягом яких позивач не звертався до суду з позовом про стягнення коштів в сумі 11 052 470,98 грн.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, судом враховується наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.5 ст.261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до прийняття ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3 та 4 ст.267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

За змістом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зауважує, що заява відповідача про застосування строків позовної давності судом враховується, однак перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

У даному випадку, позивачем не були наведені поважні причини пропуску строку позовної давності; з часу виникнення права на позов (26.03.2013) були відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу строку позовної давності (ст.ст.263, 264 ЦК України); також, вимоги у даній справі не підпадають під дію ч.3 ст.19 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачає, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію, оскільки не є вимогами кредитора до боржника, а окремим позовом боржника до особи - учасника у справі про банкрутство останнього.

Водночас, оскільки позивачем не було доведено заявлених вимог по суті, суд відмовляє в позові про стягнення з відповідача на користь позивача 11 052 470,98грн з підстав необґрунтованості позову, а не у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮЛ СОФ" (13333, Житомирська область, Бердичівський район, с.Райки, вул.Центральна, буд.30; ідентифікаційний код 32569900) до Державної установи "Райківська виправна колонія (№73)" (13333, Житомирська область, Бердичівський район, с.Райки; ідентифікаційний код 08563352) за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області (м.Житомир) про стягнення 11052470,98грн - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 21.06.19

Суддя Кравець С.Г.

Друк:

1 - в справу

2 - позивачу (рек. з пов.),

3- ліквідатору Тищенко О.І. ( АДРЕСА_1 ) (рек. з пов.),

4 - відповідачу (рек. з пов.),

5 - Головному управлінню Державної казначейської служби України у Житомирській області (10008, Житомирська область, місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, буд. 24, ) (рек. з пов.).