ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2019 року м.Дніпро Справа № 908/47/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Антонік С.Г., Іванова О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь

на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2019 року у справі № 908/47/19 ( суддя Боєва О.С.) (повний текст рішення складено 19.03.2019року)

За позовом: Акціонерного товариства Українська залізниця, (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5; адреса для листування: Виробничий підрозділ Знам`янська дирекція залізничних перевезень регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Українська залізниця, 27400, Кіровоградська область, м. Знам`янка, вул.Жовтнева, 10)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, (69008, Запорізька обл., м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72)

про стягнення суми 44600,00 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Позивач Акціонерне товариство Українська залізниця звернувся із позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь про стягнення суми 44600,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.2019року у справі № 908/47/19 позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь (69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ) суму 44600 (сорок чотири тисячі шістсот) грн. 00 коп. штрафу, суму 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду відповідач - Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь, оскаржив його до Центрального апеляційного господарського суду, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги Публічне акціонерне товариство "Запоріжсталь" посилається на те, що рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Скаржник зазначав, що суд першої інстанції помилково встановив наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу, оскільки комерційний акт № 410006/280/7 від 14.11.2018 року було складено з порушенням вимог Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року №334. Відповідачем було виявлено, що зазначений комерційний акт не містить підпису начальника вантажного району, належних доказів з боку позивача про відсутність у штатному розкладі такої посади не було подано до суду першої інстанції.

Апелянт посилається на те,що судом не було досліджено питання щодо права підпису комерційного акту працівником станції ОСОБА_1 та представником вантажоодержувача ОСОБА_2 ; суд першої інстанції безпідставно відмовив у зменшенні розміру штрафу, оскільки відсутні докази настання тяжких наслідків та докази спричинення будь-яких збитків позивачу.

За викладених обставин апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції не відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам справи та матеріалам справи, що є підставою для скасування рішення суду.

У запереченні на апеляційну скаргу позивач зазначив, що залізницею належними доказами доведено факт невідповідності зазначеної відповідачем маси вантажу, за що передбачена відповідальність у вигляді штрафу, який застосований і розрахований згідно зі ст. ст. 118,122 Статуту залізниць України, а твердження відповідача про порушення судом норм матеріального та процесуального права не мають свого підтвердження та суперечать матеріалам справи, в зв`язку з чим вважаємо відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 44600 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 908/47/19 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь.

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 11.11.2018р. зі станції відправлення Запоріжжя-Ліве, Придніпровської залізниці, ПАТ Запорізький металургійний комбінат ЗАПОРІЖСТАЛЬ здійснено відправлення вагону № 53575619 з вантажем шлаки гранульовані до станції призначення Гуменці Південно Західної залізниці.

Одержувачем за даним відправленням є ПАТ Подільський цемент.

Як вбачається з даних накладної №45993318 від 11.11.2018р., вантажовідправником ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь вказана маса вантажу 69 700 кг, тара 23 400 кг, код вантажу 271008, номенклатура вантажу насипом шлаки гранульовані, вантаж у вологому стані ( а.с.11, т.1).

У графі 26 накладної зазначено спосіб визначення маси: на вагонних вагах (150 т). Заводський № 47 відправника ( а.с.11, т.1).

Вантаж завантажено у вагон № 53575619 вантажовідправником (графа 28 накладної), без оголошення вартості (графа 27 накладної).

13.11.2018 на проміжній (транзитній) станції Знам?янка Одеської залізниці, у присутності осіб: оператора Воловоденко Н.В., пр. п Мартиненко Н.В., Усачева С.А., Вдовиченко А.І., Будяк І ОСОБА_3 В., ОСОБА_4 Н складено акт загальної форми № 87832, в якому зазначено, що поїзд № 2241 прибув до станції 13.11.2018р. Станція відправлення (460005) Запоріжжя-Ліве Придніпровської зал., станція призначення (333007) Гуменці, П-Зах. зал. Накладна № 45993318 від 11.11.2018р. Вагон № 53575619, найменування вантажу (код за УТСНВ - 271008) шлаки гранульовані ( а.с.14, т.1).

Підставою для складення акту послугувала невідповідність маси вантажу, вказаної в перевізних документах (ТГНЛ), показанням ваг, недостача вантажу.

Фактично вантаж занурений нижче бортів 700 мм. Втрат, розкрадань вантажу немає. Об?єм кузову на вагоні відсутній. Вагон відчеплений на перевірку ( а.с.14, т.1).

14.11.2018р., на підставі вищевказаного акту загальної форми № 87832, здійснено контрольне комісійне зважування вагону № 53575619 про що складено комерційний акт № 410006/280/7 ( а.с12, т.1).

Згідно даних комерційного акту вагон № 53575619 за накладною №45993318 від 11.11.2018р., станція відправлення: Запоріжжя-Ліве, станція призначення: Гуменці, П-Зах, відправник ПАТ Запоріжсталь, одержувач: ПАТ Подільський цемент. У розділі А комерційного акту Відомості про вагон, пломби (ЗПП) та відмітки в накладній вказано: вагон № 53575619 вантажопідйомністю 70,0 т., який прибув 13.11.2018р. з поїздом № 2241 у супроводі: без охорони, за пломбами (ЗПП) у кількості: без пломб (ЗПП), вагон у технічному стані виявився: справним ( а.с.12, т.1).

У комерційному акті від 14.11.2018р. № 410006/280/7 (розділ 1 Опис пошкодження) зазначено, що згідно акту загальної форми станції Знам?янка №87832 від 13.11.2018р., вагон відчеплений на ваги та перевірку. В документі зазначено навантаження насипом, розмір навантаження відповідно до висоти бортів не зазначено, у вологому стані, вага: тара 23400 кг, нетто 69 700 кг. При перевірці виявлено у вагоні навантаження насипом нижче бортів 700 мм.

У розділі Д комерційного акту від 14.11.2018р. № 410006/280/7 (опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку) зазначено, що вагон з глухими торцевими стінками, люки щільно закриті. Слідів втрати та крадіжки немає ( а.с.13, т.1).

При зважуванні вагону з розчіпкою 14.11.2018р. на тензометричних статичних вагонних вагах СВ-150000В2 ст. Знам?янка Од. (держповірка ваг 05.09.2018р.) працівником станції Жеребіло в присутності заст. нач. станції ОСОБА_5 , виявилось брутто 83550 кг, тара з документа 23400 кг, нетто 60150 кг, що складає різницю ваги проти документу в бік зменшення на 9550 кг. По штатному розгляду зав. вантажним двором відсутній ( а.с.13,т.1).

В матеріалах справи міститься копія технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки вагонних ваг станції Знам`янка Одеської залізниці, оформленого 07.02.2013, тип ваг тензометр, заводський № , прийнято в експлуатацію 28.12.2012, строк експлуатації встановлений виробником 10 років. границі зважування ЗВВТ: найменша 1 т, найбільша 150 т; для вагонних ваг найбільше навантаження 100 т.

Відповідно до розділу Є комерційного акту від 14.11.2018р. № 410006/280/7 (відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції), підписаного комісією у складі: начальник станції ОСОБА_6 , начальник вантажного району Бистрицька О.М. та працівник станції ОСОБА_7 , під час перевірки різниці проти цього акту не виявлено ( а.с.13, т.1).

Звертаючись до відповідача - Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь із позовом про стягнення штрафу у сумі 44600,00грн., позивач Акціонерне товариство "Українська залізниця" , посилався на те, що відповідачем неправильно було зазначено у накладній масу вантажу, у зв"язку з чим з відправника стягується штраф .

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, у зв`язку із неправильним зазначенням відповідачем маси вантажу у залізничній накладній № 45993318, вагон № 53575619, нараховано відповідачу штраф у розмірі 44 600,00 грн., з розрахунку: провізна плата за накладною № 45993318 за вагон № 53575619, за всю відстань перевезення 8920,00 грн. х 5 = 44 600,00 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Відповідно до п.п. 8 п. 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі Статуту Міністерством транспорту затверджені Правила перевезення вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 року №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 року №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 року за №765/19503, а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 року за №862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно п.п.1, 2 Правил складання актів, при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти (додаток 1) та акти загальної форми (додаток 6 до Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Мінтрансу від 25.02.99 N 113 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.99 за N 165/3458). Комерційні акти складаються для засвідчення,зокрема, таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Пунктом 10 Правил передбачено що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Згідно п.12 Правил, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Факт неправильного зазначення відповідачем в залізничній накладній №45993318 відомостей про масу вантажу в вагоні №53575619 підтверджується комерційним актом №410006/280/7 від 14.11.2018 року: вказана маса вантажу 69700кг, фактично виявилося 83550кг, що на 9550 кг менше маси, зазначеної в документі.

Комерційний акт підписано начальником станції Мірошниченко А.І., заст.нач. станції Самойленко О.В., працівником станції Жеребіло ОСОБА_8 та представником одержувача І.А.Нероба ( а.с.13, т1).

При цьому в розділі Д акту зазначено, що завідувач вантажним двором відсутній. А згідно посадової інструкції заступника начальника станції ОСОБА_5 (п.2.7) на нього покладено виконання обов?язків начальника вантажного району.

Крім того, на станції призначення при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, про що зроблено відповідний напис в розділі Є акту та підписано повноважними особами.

Отже комерційний акт, підписаний повноважними особами і є належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом невідповідності маси вантажу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 44600,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що комерційний акт №410006/280/7 від 14.11.2018р. є неналежним і недопустимим доказом, оскільки складений з порушенням вимог складання актів спростовується вищенаведеним.

Що стосується посилань скаржника на те, що надана суду позивачем копія залізничної накладної №45993318 не є візуальною формою подання електронного перевізного документу та одночасно не є паперовою копією провізного документу, оскільки не містить особистих підписів осіб, які брали участь у його складанні, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 1.2. правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесенні належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.

Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому викладі роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення. Технічні характеристики паперу, призначеного для оформлення накладної, повинні забезпечувати придатність для роздруківки на принтері, а також якісне проставлення відміток залізниці на всьому шляху перевезення. Накладна у паперовому вигляді є відображенням її електронної копії, яка обов`язково надається на станцію відправлення одночасно з накладною у паперовому вигляді.

Накладна в електронному вигляді складається у формі електронної реєстрації даних, які можуть бути трансформовані у письмовий запис. Засоби, що використовуються для реєстрації та обробки даних, повинні відповідати вимогам законодавства.

Порядок обміну електронною накладною між відправником та залізницею, а також залізницею та одержувачем зазначається в договорі між вантажовласником і залізницею. У разі внесенні змін до електронної накладної попередні дані зберігаються. Заповнення накладної здійснюється відправником, залізницею та одержувачем згідно з поясненнями, наведеними у додатку 3 до цих Правил.

До накладної можуть додаватися додаткові супровідні документи та документи дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачена законами України. У разі оформлення перевізного документа в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису) супровідні документи додаються в електронному вигляді (виготовлені за допомогою сканера, тощо). При цьому оригінали супровідних документів в паперовому вигляді направляються відправником безпосередньо одержувачу.

Отже, як правомірно встановлено господарським судом, Правилами передбачено поряд із електронною формою накладної використовувати її паперову форму.

Також не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем на ст. Знам`янка здійснено зважування на вагонних вагах, які не можливо ідентифікувати як ті, що пройшли повірку та огляд-перевірку у повній відповідності до вимог Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, з огляду на наступне.

Згідно даних технічного паспорта, що міститься в матеріалах справи, повірка вагонних ваг на станції Знам`янка Одеської області була проведена 05.09.2018р., а профілактично-технічне обслуговування, яке включало й огляд-перевірку, здійснено 05.09.2018р., про що містяться відповідні відмітки у технічному паспорті на ваги.( а.с.15, т.1).

Таким чином ваги, на яких відбулось зважування вагону № 53575619на станції Знам`янка Одеської області своєчасно пройшли державну повірку.

В комерційному акті від 14.11.2018 вказано, що зважування вагону відбулось 14.11.2018 на тензометричних статичних вагонних вагах СВ150000В2 ст. Знамянка, тобто акт містить необхідні ідентифікуючі дані ваг.

Вказані обставини було досліджено господарським судом під час вирішення даного спору та про це зазначено в оскаржуваному рішенні.

Що стосується посилань апелянта в апеляційній скарзі на необгрунтовану відмову судом першої інстанції в задоволенні клопотання про зменшення розміру нарахованого позивачем штрафу до розміру однієї провізної плати в сумі 8920,00грн., колегія суддів вважає, що така відмова здійснена господарським судом правомірно, виходячи з наступного.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до пункту 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленій в постанові від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17.

Саме лише посилання відповідача при зверненні з клопотанням про зменшення розміру штрафу на відсутність негативних наслідків для залізниці, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України.

Таким чином, мова йде не про порушення зобов`язання з боку відповідача, а про порушення ним порядку, встановленого нормативно-правовим актом і сума штрафу не залежить від форми такого порушення та не пов`язана зі збитками залізниці, а тому підстави для зменшення розміру штрафу відсутні.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

У відповідності до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, означене у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 12.03.2019 у справі № 908/47/19 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 21.06.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя С.Г.Антонік

Суддя О.Г.Іванов