ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/407/19

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТЕР», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 1

до товариства з обмеженою відповідальністю «СИЛА Ч», м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 33, оф. 2

про стягнення 132 760,00 грн. попередньої оплати,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТЕР» звернулось в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «СИЛА Ч» про стягнення 132 760,00 грн. попередньої оплати за непоставлені паливні пелети згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2017р. №09/10/17-1 та відшкодування судових витрат.

Позивач вимоги підтримав та надав оригінали документів на підтвердження вимог.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, участь свого представника у судове засідання вдруге не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Ухвала суду від 15.04.2019р. про відкриття провадження у справі, направлена на адресу відповідача, вказану позивачем у позовній заяві, повернулась до суду з відміткою працівника пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Ухвала суду, направлена на адресу засновника підприємства повернулась до суду з відміткою працівника пошти «за закінченням встановленого строку зберігання». Адреса відповідача в ЄДРПОУ співпадає з адресою, вказаною позивачем в позовній заяві.

Інших доказів не надано.

Дослідивши матеріали справи та зібрані докази в їх сукупності, судом з`ясовані такі взаємовідносини сторін та обставини.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного в двостороннього оплатного договору №09/10/17-1 купівлі-продажу від 09.10.2017р. відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, за умовами якого товариство з обмеженою відповідальністю Сила Ч (Відповідач по справі) зобов`язалося продати та передати у власність покупця паливні пелети (далі товар) та отримати кошти за майно, а товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестер» (Позивач по справі) зобов`язувалося сплатити грошові кошти за товар та прийняти оплачений товар.

Відповідно до умов п. 3.1. договору Продавець передає товар покупцеві на умовах EXW (правила Інкотермс 2010) за адресою: вул. Портова, 3-А с. Рацеве Чигиринського району Черкаської області.

Строк передачі товару визначений п. 3.2 договору в строк 14 робочих днів після проведеної передоплати кожної партії товару, разом з рахунком-фактурою, видатковою накладною, податковою накладною.

Умови оплати товару п.п. 4.3, 4.4 договору в безготівковому розрахунку на умовах 100% передоплати шляхом перерахування коштів продавцю протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури на оплату партії товару.

Позивач здійснив передоплату на загальну суму 142760,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- від 13.10.2017р. №1056 на суму 50 600,00 грн. (а.с. 9);

- від 07.11.2017р. №1089 на суму 41 472,00 грн. (а.с. 10);

- від 29.11.2017р. №1105 на суму 12 000,00 грн. (а.с. 11);

- від 05.12.2017р. №1116 на суму 38 688,00 грн. (а.с. 12).

Частина передоплати була повернута відповідачем 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 23.02.2018р. №436 (а.с. 13).

Зобов`язання за договором відповідач не виконав, Товар позивачу не передав, кошти не повернув. Суд вказує на наявність прострочення боржника.

Невиконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань стало правовою підставою для звернення Позивача до суду для захисту свого порушеного права та примусового стягнення передоплати.

Відповідач відзиву не подав, вимоги не заперечив.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення - з огляду на таке.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст. 93 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної купівлі-продажу товару паливних пелет на суму 142760,00 грн.

За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасника, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджується поданими Позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору купівлі-продажу.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного Кодексу України.

На виконання умов договору Відповідачем було здійснено передоплату за поставку Позивачем товару. Передоплата не повернута позивачу, товар не поставлено.

Відповідач свої зобов`язання в частині поставки товару належним чином не виконав. Суд вважає, що для відповідача строк поставки товару вже настав.

Суд та позивач враховують часткове повернення передоплати 10000 грн. відповідачем на рахунок позивача.

Факт невиконання Відповідачем умов договору підтверджується платіжними дорученнями та вимогами про повернення коштів. Суд враховує, що на момент прийняття рішення жодних первинних та належних доказів належного та повного виконання умов договору щодо передачі товару, в розумінні вимог ст.ст. 73, 74 ГПК України, відповідач суду не подав.

Таким чином, сума передоплати, яку просить стягнути Позивач становить 132760,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Стаття 693 ЦК України передбачає право покупця вимагати передачі оплаченого товару або повернення йому суми попередньої оплати. Право вимоги та право вибору способу відшкодування належить позивачу.

Відповідач вимоги не заперечив та не надав доказів виконання умов договору чи повернення замовнику коштів. Доводи позивача не спростовані.

На підставі викладеного, суд вважає доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача 132 760,00 грн. попередньої оплати за непоставлені паливні пелети згідно договору купівлі-продажу від 09.10.2017р. №09/10/17-1.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору купівлі-продажу. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача повністю та стягнути на користь Позивача 1 991,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «СИЛА Ч», м. Черкаси, вул. Небесної Сотні, 33, оф. 2, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «ІНВЕСТЕР», Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 1, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

132 760,00 грн. передоплати та 1 991,40 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 18.06.2019р.

Суддя Г.М. Скиба