ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2019 м.Дніпро Справа № 912/837/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.,

секретар судового засідання: Грачов А.С.,

представники сторін:

від позивача: Зайченко О. В., ордер серії №000069 від 10.02.2019, адвокат;

від відповідача: представник не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича на ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.03.2019 у справі №912/837/19 (суддя Макаренко Т.В.)

за позовом: Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича, м.Кропивницький, Кіровоградська область,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Колеснікової Ганни Сергіївни, м.Щастя, Новоайдарський район, Луганська область,

про стягнення 43 083 грн. 19 коп.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року Фізична особа-підприємець Петренко Микола Миколайович (надалі - ФОП Петренко М.М.) звернувся до Господарського суду Кіровоградської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Колеснікової Ганни Сергіївни (надалі - ФОП Колеснікова Г.С.) на свою користь 35 560 грн. 29 коп. боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3 736 грн. 40 коп. пені, 3 475 грн. 50 коп. штрафу, 311 грн. 3% річних, 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 921 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 26.03.2019 у справі №912/837/19 у відкритті провадження у справі за позовом ФОП Петренко М.М. до ФОП Колеснікової Г.С. про стягнення 43 083 грн. 19 коп. відмовлено, позов з доданими до нього матеріалами повернуто ФОП Петренко М.М.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції вказав, що оскільки відповідач є фізичною особою та на дату подання позову вже не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, то цей спір не підлягає вирішенню в господарських судах з огляду на приписи ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ФОП Петренко М.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить Центральний апеляційний господарський суд її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Апелянт зазначає, що місцевим господарським судом невірно надано оцінку правовідносин, що існували на момент пред`явлення позову до суду; не враховано, що згідно приписів чинного законодавства фізичні особи, які не є підприємцями, можуть виступати у ролі відповідачів у господарському процесі. Вказує, що з огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 Господарського процесуального кодексу України, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Вважає, що оскільки спір виник між ФОП Петренко М.М. та ФОП Колесніковою Г.С., не зважаючи на те, що на момент подачі позовної заяви до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про припинення державної реєстрації підприємницької діяльності відповідача, він є господарським та має вирішуватись у рамках господарського процесу.

Відповідач на виклик суду не з`явився, про відповідні причини суд не повідомив, відзив на апеляційну скаргу не надав.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань станом на 26.03.2019 щодо Фізичної особи-підприємця Колеснікової Ганни Сергіївни 04.01.2019 внесено запис №4001907 про припинення державної реєстрації підприємницької діяльності відповідача.

У зв`язку з припиненням суб`єкта господарювання, до якого пред`явлено позов, з огляду на приписи п. 6 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, Господарським судом Кіровоградської області ухвалено про відмову у відкритті провадження у справі та повернення матеріалів справи позивачу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Окрім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Наведене свідчить про те, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Звертаючись із цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача 35 560 грн. 29 коп. боргу з урахуванням інфляційних втрат, 3 736 грн. 40 коп. пені, 3 475 грн. 50 коп. штрафу, 311 грн. 3% річних, посилаючись на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань щодо оплати отриманої від позивача продукції за умовами укладеного між сторонами договору поставки від 04.06.2018.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо неналежного виконання відповідачем господарського договору, яким було опосередковано зобов`язальні правовідносини сторін спору.

Відповідно до ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно ч.1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

За ч.1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визначється зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За положеннями ст.51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до ст.52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, ч.8 ст. 4 Закону України від 15.05.2003 року №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 6 ч.1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України не відповідає наведеним вище нормам матеріального та процесуального права.

Отже, наявні підстави, передбачені статтею 280 Господарського процесуального кодексу України, для скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

У зв`язку із скасуванням ухвали місцевого господарського суду з числа, зазначених у ч. 3 ст.271 Господарського процесуального кодексу України, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом даної апеляційної скарги, має здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду справи.

З огляду на викладене та керуючись ст. 275, ст. 280, ст.282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Петренко Миколи Миколайовича задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 26.03.2019 у справі №912/837/19 скасувати.

Справу №912/837/19 передати на розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова

(Повний текст постанови складено 20.06.2019).