ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року Справа № 910/2349/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019 р. у справі №910/2349/19 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (м. Житомир)

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лісопромисловий холдінг" (м. Київ)

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та стягнення 11908,79 грн. шкоди

за участю представників сторін:

позивача - Оліфер О.Ю.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Лісопромисловий холдинг" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та стягнення заподіяної шкоди в розмірі 11 908, 79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході проведеної перевірки за участю спеціалістів державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель було встановлено факт використання відповідачем земельної ділянки площею 0,7542 га за адресою: вул. Преображенська, 1-в смт. Народичі без відповідних документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 01.04.2019р. було залишено позовну заяву без руху, оскільки позивачем не виконано приписи ст. ст. 164, 172, 162 ГПК України, а саме: позовні вимоги викладені не коректно, не зазначено індивідуально визначених ознак, за якими ідентифікуються земельна ділянка, яку позивач просить зобов`язати звільнити та земельні ділянки, внаслідок використання яких не за цільовим призначенням та внаслідок їх самовільного зайняття завдана шкода, зокрема, не зазначені їх місце знаходження, кадастровий номер, площа тощо; судовий збір сплачено не у повному обсязі; до матеріалів справи не додано доказів направлення копій позовних матеріалів відповідачу. Позивачу встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019р. у справі №910/2349/19 позовну заяву повернуто позивачу.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивач пропустив строк для усунення недоліків позовної заяви, тому дійшов висновку повернути позовну заяву позивачу на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти рішення згідно вимог законодавства.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що при винесенні ухвали судом першої інстанції не враховано положення ст. 50 Закону України "Про землеустрій", якою встановлюються етапи розробки проекту, зокрема: отримання дозволу на розробку проекту, розробка та погодження проекту, державна реєстрація земельної ділянки, затвердження проекту. Таким чином, після проведення відповідних дій зазначається місце знаходження земельної ділянки, кадастровий номер, площа тощо. У даному випадку відповідачем земельна ділянка не сформована та використовується самовільно, у зв`язку з чим, зазначити в позовній заяві місце знаходження, кадастровий номер, площу тощо є неможливим.

Скаржник вказує, що ним за подання позовної заяви до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1921 грн., оскільки зазначена одна позовна вимоги, тому судовий збір сплачено у повному розмірі та надано оригінал платіжного доручення № 243 від 20.02.2019р. про сплату судового збору та надано підтвердження про направлення позову відповідачу.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019 р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Гудак А.В.

Листом від 08.05.2019р. №910/2349/19/2053/19, Північно-західний апеляційний господарський суд витребував матеріали справи з Господарського суду Житомирської області.

15.05.2019 р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019р. апеляційну скаргу скаржника залишено без руху та зобов`язано його протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати до суду оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 1 921 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 16.05.2019р., Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надіслало до суду клопотання (вх. №19404/19 від 24.05.2019 р.) до якого долучено платіжне доручення від 15.05.2019 р. №890 про сплату 1921 грн. судового збору.

Розпорядженням керівника апарату Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 р. № 01-04/342 у зв`язку із перебуванням у відпустці та відрядженні судді-члена колегії у справі - Гудак А.В., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії суддів у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.05.2019 р. для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Маціщук А.В., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд скарги на 12.06.2019 р. об 16:00 год.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.06.2019р. № 01-04/382 у зв`язку із непрогнозованою тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії у справі - Маціщук А.В. 11.06.2019 р., відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.06.2019 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження у новому складі суду.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області подав до суду клопотання (вх. №22106/19 від 12.06.2019 р.) до якого долучено клопотання про усунення недоліків позовної заяви, яке подавалося позивачем суду першої інстанції, копія чеку АТ "Укрпошти" про відправлення копії позовної заяви відповідачу та копію платіжного доручення від 15.04.2019 р. №622 про сплату 1921 грн. судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.2019 р. підтримав доводи апеляційної скарги, просить її задоволити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 12.06.2019р., про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином та заздалегідь, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія апеляційного суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та стягнення заподіяної шкоди в розмірі 11 908, 79 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що в ході проведеної перевірки за участю спеціалістів державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель встановлено факт використання відповідачем земельної ділянки площею 0,7542 га за адресою: вул. Преображенська, 1-в смт. Народичі без відповідних документів щодо права власності чи користування земельною ділянкою, що є порушенням ст. ст. 125, 126 ЗК України.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019р. у справі №910/2349/19 позовну заяву повернуто позивачу.

Ґрунтуючись на приписах ч. ч. 4, 6 ст. 174 ГПК України, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в установлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуто, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду. Ухвала суду першої інстанції мотивована порушенням позивачем процесуальних строків на вчинення відповідної дії.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини захищаються судом.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 14 ГПК України).

За змістом статей 2, 7, 13 ГПК України основними засадами господарського судочинства є, у тому числі, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ст. 172 ГПК України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху(ч.2 ст.174 Господарського процесуального кодексу України).

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою ( ч.4 ст. 174 ГПК України).

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено (ч.ч. 6,7 ст. 174 ГПК України).

Як встановлено апеляційним судом, cуд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без руху вказав на те, що в порушення вимог ч. 3 ст. 162, ст. 172 ГПК України позовна заява не містити:

- попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

- позовні вимоги позивача викладені не коректно, не зазначено індивідуально визначених ознак, за якими ідентифікуються земельна ділянка, яку позивач просить зобов`язати звільнити та земельні ділянки, внаслідок використання яких не за цільовим призначенням та внаслідок їх самовільного зайняття завдана шкода, зокрема, не зазначені їх місце знаходження, кадастровий номер, площа тощо. Таким чином, зазначений в прохальній частині позовної заяви спосіб захисту прав або інтересів, який позивач просить суд визначити у рішенні є неповним.

- судовий збір сплачено не у повному обсязі (за вимогу майнового та немайнового характеру);

- до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу згідно ч. 1 ст. 164 ГПК України, оскільки надана позивачем копія опису вкладення у цінний лист та копія фіскального чеку від 21.02.2019 р. не є належними доказами такого надіслання, відповідно до процесуального закону.

Таким чином, суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву позивача без руху зазначив про декілька недоліків даної позовної заяви та встановив позивачу строк для їх усунення - десять днів з дня вручення даної ухвали.

Як вбачається з поштового повідомлення про вручення поштового відправлення №490, ухвала суду про залишення позовної заяви без руху отримана позивачем - 03.04.2019 р., тому 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви закінчився - 15.04.2019 р., враховуючи вихідні дні.

Разом з тим, 17.04.2019 р. на адресу суду першої інстанції від позивача надійшло клопотання до якого було долучено платіжне доручення від 15.04.2019 р. №622 про сплату судового збору в розмірі 1921 грн., тобто позивачем в повному обсязі було сплачено судовий збір за подання позовної заяви та усунено недоліки в цій частині.

Однак, як встановлено місцевим господарським судом, згідно відбитку штемпеля державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" на поштовому конверті, дане клопотання на адресу суду першої інстанції направлено позивачем лише 16.04.2019 р., тобто з пропуском одного дня на усунення недоліків позовної заяви.

Як пояснив представник позивача в судовому засіданні 12.06.2019 р. ним вказаний строк був пропущений у зв`язку з тим, що позивачу лише 15.04.2019 р. були виділені кошти для сплати решти судового збору, позивач є органом виконавчої влади, тому фінансування витрат зі сплати судового збору не залежать від його волі.

Судова колегія зазначає, що згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), яка застосовується судами при здійсненні правосуддя, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992 року).

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів.

У рішенні від 13.01.2000р. у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998р. у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що повернення позивачу позовної заяви у зв`язку з пропуском одного дня строку на вчинення відповідної дії порушує його право на доступ до правосуддя. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 119 ГПК України суд першої інстанції, мав можливість за власною ініціативою поновити пропущений строк для усунення недоліків.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було безпідставно повернуто позивачу позовну заяву у зв`язку із пропуском строку для усунення недоліків позовної заяви.

Окрім того, колегія суддів, дослідивши зміст позовної заяви, вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що позовні вимоги позивачем викладені не коректно, не зазначено індивідуально визначених ознак, за якими ідентифікуються земельна ділянка, яку позивач просить зобов`язати звільнити та земельні ділянки, внаслідок використання яких не за цільовим призначенням та внаслідок їх самовільного зайняття завдана шкода, зокрема, не зазначені їх місце знаходження, кадастровий номер, площа тощо, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки складається у разі одержання безоплатно у власність чи у користування на умовах оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Етапами розробки проекту є: отримання дозволу на розробку проекту, розробка та погодження проекту, державна реєстрація земельної ділянки, затвердження проекту, тобто, після проведення відповідних дій зазначається місце знаходження земельної ділянки, кадастровий номер, площа тощо.

Враховуючи те, що в даному випадку відповідачем земельна ділянка не сформована, а позов обґрунтовано тим, що відповідач використовує її самовільно, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначити в позовній заяві місце знаходження земельної ділянки її кадастровий номер та площу є неможливим, а висновки суду першої інстанції в цій частині необгрунтованими.

Як встановлено апеляційним судом, залишаючи без руху позовну заяву, суд також вказав на те, що до матеріалів справи не додано належних та допустимих доказів направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу згідно ч. 1 ст. 164 ГПК України, оскільки надана позивачем копія опису вкладення у цінний лист та копія фіскального чеку від 21.02.2019 р. не є належними доказами такого надіслання.

Судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 12.06.2019 р. були оглянуті оригінали фіскального чеку АТ "Укрпошта" від 21.02.2019 р., лист з описом вкладення про направлення на юридичну адресу ТОВ "Лісопромисловий холдінг" копії позовної заяви з доданими до неї документами.

Як пояснив представник позивача, дані докази були додані ним до позовної заяви в оригіналах. При цьому, суд апеляційної інстанції з матеріалів даної справи не може встановити даний факт або ж його спростувати, оскільки матеріали даної справи подані до суду апеляційної інстанції в копіях.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, при необхідності, маючи сумніви у достовірності наданих копій, міг в порядку ГПК України витребувати оригінали відповідних документів.

Окрім того, судом апеляційної інстанції встановлено з пояснень представника позивача, що інших витрат у даній справі, крім сплати судового збору, не передбачено, тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що залишення судом першої інстанції без руху позовну заяву з підстав відсутності попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи є безпідставним.

Інші недоліки позовної заяви ( як відсутність у ній посилання щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви) , не є суттєвими недоліками ,які б давали суду право на повернення позовної заяви, та могли бути з`ясовані судом при розгляді справи.

Отже, беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про безпідставне застосування місцевим господарським судом норм п. 4 ст. 174 ГПК України та, як наслідок, неправомірне повернення позовної заяви.

Відповідно до ч.3 ст. 271 ГПК України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019 р. у справі №910/2349/19 - скасуванню з направленням справи на розгляд суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 271, 275, 281 - 284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019 р. у справі №910/2349/19 - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 19.04.2019 р. у справі №910/2349/19 - скасувати.

3. Позовну заяву Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області передати на розгляд до Господарського суду Житомирської області .

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право на касаційне оскарження передбачено статтями 286-289 глави 2 Господарського процесуального кодексу України.

5. Матеріали справи повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено 18 червня 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.