ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1448/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" (61105, м. Харків, вул. Фонвізіна, 18)
до Фізичної особи-підприємця Губського Віталія Борисовича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 13.573,85грн.
без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

17.05.2019 ТОВ "Томаш" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Губського Віталія Борисовича, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 13.573,85грн., з яких: 10.141,86грн. - основний борг, 770,07грн. - пеня, 2.661,92грн. - штраф та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки від 02.01.2019 №82 в частині повної оплати вартості поставленого товару. В якості правових підстав позову вказує на положення статей 20, 49, 173, 175, 193 ГК України, статті 525, 526, 610, 612, 625, 692 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2019 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1448/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідач у строк, встановлений частиною першою статті 251 ГПК України, відзиву на позов не подав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами. За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

Між ТОВ "Томаш" (Постачальник) та ФОП Губським В.Б. (Покупець) було укладено Договір поставки від 02.01.2019 №82 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується систематично поставляти і передавати у власність Покупця лікарські засоби, вироби медичного призначення та інші товари, які мають право придбавати та продавати аптечні заклади та їх структурні (Товар), а Покупець зобов`язується приймати товар і вчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору (пункт 1.1. Договору).

У відповідності до пункту 2.4. Договору передача товару від Постачальника Покупцеві здійснюється на підставі супровідних документів (накладної, акта). Підпис на супровідних документах матеріально відповідальної особи, яка одержала товар, засвідчується печаткою Покупця згідно довіреності на приймання та підписання накладних при прийманні товару.

Згідно з пунктом 3.2. Договору ціна товар, сума кожної поставки, відстрочка оплати поставленого товару і розмір націнки вказуються в накладних, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Даний Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2021 року. Якщо після закінчення терміну дії даного Договору, сторони продовжуються співпрацювати по предмету Договору, і не було пропозицій про зміну його умов, то Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік (пункт 7.3. Договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов Договору в період з 05.12.2018 по 14.03.2019 ним було здійснено поставку товару відповідачеві на загальну суму 13.371,89грн.

Даний факт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями товарно-транспортних накладних від 05.12.2018 №362237 на суму 334,67грн., від 05.12.2018 №362685 на суму 4.559,72грн., від 27.12.2018 №385784 на суму 1.499,94грн., від 27.12.2018 №385730 на суму 480,62грн., від 07.02.2019 №37294 на суму 3.333,27грн., від 13.02.2019 №43986 на суму 319,09грн., від 13.02.2019 №44099 на суму 1.575,77грн., від 14.03.2019 №72114 на суму 310,30грн., від 14.03.2019 №72942 на суму 958,51грн., які підписані уповноваженою особою відповідача на підставі довіреності від 02.01.2019 №1.

Строк оплати товару визначений сторонами у вищевказаних товарно-транспортних накладних - 21 день з моменту одержання товару.

Однак, в порушення умов спірного Договору, відповідач повністю не розрахувався за поставлений товар. Станом на 31.03.2019 заборгованість складає 10.141,86грн. про що складено та підписано між сторонами відповідний Акт звірки взаєморозрахунків.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності до статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов`язання. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження оплати відповідачем заборгованості за поставлений товар, що є предметом позову, при цьому учасниками справи не зазначено про існування таких доказів.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 3.644,92грн. за товарно-транспортними накладними від 05.12.2018 №362685, від 27.12.2018 №385730, від 27.12.2018 №385784, оскільки матеріали справи не містять, а позивачем у свою чергу не надано в якості доказу Договір від 29.04.2016 №220 на який є посилання у вказаних накладних.

Всупереч вимог статей 13, 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідач доказів на спростування викладених обставин не надав. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових підстав для частково задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу за Договором поставки від 02.01.2019 №82 в розмірі 6.496,94грн.

В силу частини 2 статті 20 ГК України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється, зокрема, шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій, а також іншими способами, передбаченими законом.

Згідно приписів статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до положень пункту 6.2. Договору за несплату вартості товару у встановлений термін нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення; за прострочення виконання грошового зобов`язання понад 30 днів від дати узгодженого терміну оплати, покупець сплачує постачальнику 30% від загальної вартості несплаченого товару.

Позивачем заявлено до стягнення пеню в сумі 770,07грн., штраф в сумі 2.661,92грн., виходячи з суми заборгованості по кожній накладній, з урахуванням строків розрахунків, визначених договором.

Суд зазначає, що заявлені до стягнення пеня та штраф по кожній товарно-транспортній накладній не відповідає обставинам справи, оскільки судом відмовлено у стягненні за накладними від 05.12.2018 №362685, від 27.12.2018 №385730, від 27.12.2018 №385784.

Здійснивши перерахунок пені та штрафу, суд визначає, що їх розмір з урахуванням обставин спору становить у загальному розмірі 353,68грн. та 1.568,44грн. відповідно. В іншій частині пеня (416,39грн.) та штраф (1.093,48грн.) нараховані безпідставно.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність у справі достатніх правових та фактичних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку з чим, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.191,48грн. покладаються на відповідача, в іншій частині - 729,52грн. залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Губського Віталія Борисовича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Томаш" (61204, м. Харків, пр-т. Людвіга Свободи, буд. 46-В, кв. 79, ) 6.496,94грн. - основний борг, 353,68грн. - пеня, 1.568,44грн. - штраф та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1.191,48грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суду Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "26" червня 2019 р.

Суддя О.В. Бринцев

/справа №922/1448/19/