ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2019

Справа № 917/31/19

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна", 02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, 1-В

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поток грейн експорт", 36007, Полтавська область, м. Полтава, вул. М. Бірюзова, буд. 27, оф. 195

про стягнення грошових коштів.

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Секретар судового засідання Лепій О.В.

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (далі - позивач/ ТОВ "Порше Лізинг Україна") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поток Грейн Експорт" (далі - відповідач/ "Поток Грейн Експорт") грошових коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору про фінансовий лізинг № 00007524 від 17.06.2013.

Судом встановлено, що позивачем у позовній заяві вказано ціну позову 392765,50 грн. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача 165286,47 грн. заборгованості по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, 3100,12 грн. відсотків річних, 8698,08 грн. інфляційних втрат, 5622,89 грн. пені та 66698,54 грн. інших витрат за Договором про фінансовий лізинг. Загальна сума коштів, які позивач просить суд стягнути з відповідача становить 249406,10 грн.

Таким чином, позивачем невірно визначено ціну позову, яка насправді становить 249406,10 грн.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 04.02.2019 у складі судді Господарського суду Полтавської області Геті Н.Г. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.02.2019.

У зв`язку із звільненням з посади судді Господарського суду Полтавської області Геті Н.Г. за розпорядженням керівника апарату суду № 105 від 21.02.2019 в результаті повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддею по справі № 917/31/19 визначено суддю Господарського суду Полтавської області Семчук О.С. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019).

Ухвалою від 25.02.2019 суд у складі судді Господарського суду Полтавської області Семчук О.С. прийняв справу до свого провадження, постановив почати розгляд справи спочатку та призначив підготовче засідання у справі на 21.03.2019.

Ухвалою від 21.03.2019 суд продовжив підготовче провадження на тридцять днів та відклав розгляд справи на 16.04.2019.

Ухвалою від 16.04.2019 (в редакції ухвали суду від 18.04.2019 про виправлення описки) суд відклав підготовче засідання у справі на 16.05.2019.

16.05.2019 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 11.06.2019.

Ухвалою від 11.06.2019 суд у зв`язку з виникненням технічних проблем у Шевченківському районному суді міста Києва, що унеможливили проведення відеоконференції 11.06.2019 з Господарським судом Полтавської області, відклав розгляд справи на 25.06.2019.

В судове засідання 25.06.2019 сторони не з`явилися.

24.06.2019 від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Копія ухвали суду від 11.06.2019 була направлена на адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується вихідним штампом загального відділу суду на звороті ухвали. Повідомлення про вручення відповідачу вказаної копії ухвали до суду не надійшло, копія ухвали до суду неврученою не повернулася.

Згідно п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що відповідач жодного разу не отримував кореспонденцію, яка направлялася на його адресу, судом 18.06.2019 опубліковано оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, яким ТОВ "Поток Грейн Експорт" повідомлено про час, дату та місце проведення судового засідання (копія оголошення - в матеріалах справи).

Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку ч. ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2013 між ТОВ "Порше Лізинг Україна" (лізингодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агро-Альянс Полтава", яке пізніше було перейменовано на ТОВ "Поток Грейн Експорт" (лізингоодержувач за договором), укладено договір про фінансовий лізинг № 00007524 (далі - договір/ Контракт) та додатки до нього, а саме: Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування) (далі - "Графік платежів") та Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (далі -"Загальні умови").

В преамбулі Загальних умов зазначається, що ці Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу (надалі разом із Договором про фінансовий лізинг спільно іменуються як «Контракт»), а також Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (План відшкодування), як додаток до Контракту, що є невід`ємною його частиною, та інші додатки, що є невід`ємними його частинами, являють собою угоду між сторонами щодо придбання ТОВ "Порше Лізинг Україна" та передання Лізингоодержувачу об`єкта лізингу (у відповідності до визначених у цьому Контракті значень вищезгаданих термінів) згідно з положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг» № 723/97-ВР від 16.12.1997., а також іншими чинними положеннями українського законодавства.

Об`єктом (предметом) лізингу згідно з п. 3.1. Загальних умов, є транспортний засіб, зазначений у Контракті.

Згідно умов договору об`єктом лізингу є транспортний засіб - автомобіль марки VW СС 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_4.

Відповідно до п.п. 3.1. та 3.2. Загальних умов, лізингодавець прийняв на себе зобов`язання придбати у власність об`єкт лізингу, який був обраний відповідно до специфікації лізингоодержувачем та в повній мірі відповідає вимогам лізингоодержувача. Лізингоодержувач на власний розсуд здійснив вибір дилера-продавця, у якого ТОВ «Порше Лізинг Україна» придбало об`єкт лізингу.

В розділі «Умови лізингу» договору зазначається:

- вартість об`єкту лізингу: еквівалент в Доларах США- 43903,99 $ (USD);

- авансовий платіж: еквівалент 8 780,80 $ (USD);

- обсяг фінансування: еквівалент 35 123,19 $ (USD);

- кількість лізингових платежів - 60;

- строк лізингу (місяців) - 60;

- лізинговий платіж: еквівалент 980,65 $ (USD);

- адміністративний платіж: еквівалент 658,56 $ (USD).

Окрім цього, в розділі «Умови лізингу» зазначається, що усі платежі, що підлягають сплаті, повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку: 1) за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквівалентів в доларах США, визначених вище, відповідно до пунктів 6.3. та 2) відповідно до пункту 6.4.2 (якщо застосовується) Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу. Зобов`язання (вказані вище еквіваленти в доларах США) лізингоодержувача на момент доставки об`єкта лізингу будуть виражені у гривнях у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору про фінансовий лізинг. Наступні розрахунки у гривнях будуть здійснюватись лізингодавцем та вказуватись у рахунках, що підлягають сплаті лізингоодержувачем.

Відповідно до п. 4.1 Загальних умов лізингодавець зберігатиме за собою право власності на об`єкт лізингу, в той час як лізингоодержувач матиме право на експлуатацію об`єкта лізингу впродовж усього строку дії контракту (окрім випадків, коли лізингодавець матиме право розірвати цей контракт чи відмовитися від нього та вимагати повернення об`єкта лізингу, як зазначено в цьому контракті).

Після завершення строку дії цього контракту, після сплати останнього лізингового платежу, інших платежів за цим контрактом та виконання всіх зобов`язань лізингоодержувачем, право власності на об`єкт лізингу перейде до лізингоодержувача. З цією метою сторони укладуть договір купівлі-продажу, підпишуть додаткову угоду до цього контракту або оформлять таке придбання в інший спосіб, визначений лізингодавцем (п. 4.2. Загальних умов).

Строк лізингу починається з дати підписання акта приймання-передачі об`єкта лізингу (п. 5.4 Загальних умов), а договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 12.2, 12.3 Загальних умов).

В розділі договору «Придбання об`єкта лізингу» зазначається, що своїм підписом на цьому документі лізингоодержувач підтверджує, що він ознайомився та зрозумів усі умови цього договору про фінансовий лізинг, Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу, рахунків для лізингових платежів/Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), а також погоджується, що всі вищезазначені документи є невід`ємними частинами цього договору про фінансовий лізинг та мають обов`язкову силу по відношенню до лізингоодержувача.

В п. 5.1. Загальних умов сторони погодили, що об`єкт лізингу буде доставлений та переданий ТОВ «Порше Лізинг Україна» або належним чином уповноваженою особою (дилером-продавцем) безпосередньо лізингоодержувачу відповідно до умов Контракту.

Лізингоодержувач забезпечує оформлення доставки об`єкта лізингу шляхом підписання Лізингоодержувачем та Лізингодавцем акту прийому-передачі (надалі - акт прийому-передачі). Будь-які дефекти об`єкта лізингу фіксуються в акті прийому-передачі. Якщо з боку Лізингоодержувача немає заперечень в Акті прийому-передачі, об`єкт лізингу вважається таким, що був прийнятий лізингоодержувачем в ідеальному стані та у відповідності до вимог останнього (п. 5.4. Загальних умов).

Згідно з актом прийому-передачі від 26.06.2013 (копія акту - а.с. 44) позивач передав, а відповідач отримав у користування під виплату лізингових платежів об`єкт лізингу, яким є транспортний засіб - автомобіль марки VW СС, 2013 року виробництва, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний знак НОМЕР_2 , вартість об`єкту лізингу 258344,37 грн.

В п. 6.1. Загальних умов, передбачено, що для експлуатації Об`єкта лізингу Лізингоодержувач щомісяця здійснюватиме на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» платежі відповідно до Графіка покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), що являє собою невід`ємну частину цього Контракту. Кожен лізинговий платіж включає:

- відсотки (проценти) за користування обсягом фінансування;

- частину від обсягу фінансування (сума, яка відшкодовує частину вартості об`єкта лізингу);

- комісії;

- покриття витрат, пов`язаних з оплатою послуг та відшкодуваннями, що підлягають виплаті у строки та на умовах, передбачених цим контрактом та інші витрати, передбачені або прямо пов`язані з контрактом.

Нижчезазначені витрати та послуги по адмініструванню та обслуговуванню Контракту не включаться до лізингових платежів:

- будь-які податки, що можуть застосовуватися до Контракту після його виконання або в будь-який час у майбутньому;

- інші витрати та платіжні зобов`язання.

Такі витрати підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця. Якщо лізингодавець поніс такі витрати, лізингоодержувач зобов`язується компенсувати суму таких витрат у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Відповідно до Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування), перший лізинговий платіж підлягав сплаті 17.06.2013, а останній - 15.06.2018. Чергові лізингові платежі сплачуються щомісячно, на відповідну дату поточного місяця, що погоджена сторонами у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування).

Додатковою угодою від 25.06.2014 сторони погодили продовжити строк дії договору лізингу на 84 місяці з розміром лізингового платежу на рівні еквіваленту 771,12 $ (USD) та затвердили новий план відшкодування (копія додаткової угоди від 25.06.2014 та Плану відшкодування - а.с. 36-42).

Згідно з п. 6.5. Загальних умов, лізингові платежі перераховуються Лізингоодержувачем на рахунок зазначений ТОВ «Порше Лізинг Україна» у Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) не пізніше дати, вказаної у Плані відшкодування.

Окрім цього в п. 6.3. Загальних умов визначено, що сторони погоджуються, що лізингові платежі та інші платежі, що підлягають виплаті за цим Контрактом на користь позивача, відображають справедливу вартість Об`єкта лізингу та забезпечують отримання позивачем суми, очікуваної станом на дату виконання Контракту на основі діючого курсу обміну Євро/долара США, встановленого Національним банком України або українським комерційним банком (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншим банком), або на основі обмінних курсів, за якими на встановлену дату укладалися угоди з клієнтами банку (ПАТ «КІБ Креді Агріколь» або іншого банку) з купівлі та продажу Євро/доларів США до української гривні (надалі - «обмінний курс»), як буде обрано за рішенням позивача, станом на дату, коли кожен платіж підлягає виплаті. З цією метою лізингові платежі, інші платежі, а також будь-які інші платіжні зобов`язання, передбачені цим Контрактом, розраховуються в євро/доларах США (як обумовлено сторонами в Контракті) на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом вказаного вище банку, чинним на дату виставлення рахунку.

Позивач, відповідно до умов договору виставляв відповідачу відповідні рахунки-фактури на оплату чергових (щомісячних) лізингових платежів. Позивач стверджує, що лізингові платежі за лютий 2017 року та березень 2017 року вчасно сплачені не були.

Відповідно до п. 8.3.2. Загальних умов, якщо лізингоодержувач повністю або частково не здійснить оплату 1 (одного) лізингового платежу, при цьому якщо прострочення лізингового платежу триває більш, ніж 30 днів, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право розірвати Контракт/вiдмoвитиcя від Контракту і витребувати об`єкт лізингу від лізингоодержувача, в тому числі у примусовому порядку згідно з виконавчим написом нотаріуса.

При цьому, п. 12.7 Загальних умов передбачено, що день, який вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається лізингодавцем у відповідному повідомленні/вимозі. Лізингодавець надсилає лізингоодержувачу письмове повідомлення/вимогу про розірвання/відмову від контракту та, за можливості, зв`язується з ним доступними телефону засобами зв`язку для повідомлення про розірвання/відмову від контракту. Таке повідомлення/вимога надсилається лізингодавцем на адресу за зареєстрованим місцезнаходженням лізингоодержувача (для юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців).

Враховуючи неодноразові прострочення з оплати лізингових платежів з боку лізингоодержувача та з у зв`язку з тим, що такі прострочення тривали більше 30 днів, позивач направив відповідачу вимогу за № 00007524 від 06.04.2017 про сплату заборгованості за договором, повернення об`єкту лізингу та повідомлення про відмову від договору (копія вимоги - а.с. 60-61). На підтвердження направлення вказаної вимоги відповідачу позивачем надано копію опису вкладення у цінний лист та роздруківку з сайту Укрпошти (а.с. 62-32).

У вказаній вимозі позивач зазначає, що відповідно до п. 8.3. Загальних умов ним направлено на адресу лізингоодержувача першу платіжну вимогу - 05.10.2015., другу платіжну вимогу - 16.10.2015. та третю платіжну вимогу - 06.04.2017. В матеріалах справи перша та друга платіжні вимоги, а також докази направлення їх відповідачу відсутні.

В наведеній вимозі позивач, серед іншого, вимагав від відповідача повернути об`єкт лізингу впродовж 10 (десяти) робочих днів з дня доставки цього повідомлення на адресу місця знаходження відповідача. Вказану вимогу відповідачем отримано 24.04.2017. Тобто, відповідач повинен був повернути позивачу об`єкт лізингу не пізніше 11.05.2017.

Позивач зазначає, що відповідач у наданий йому строк об`єкт лізингу не повернув.

В абзаці другому п. 13.1. Загальних умов сторони погодили, що якщо лізингоодержувач відмовляється від повернення або затримує повернення об`єкта лізингу, ТОВ «Порше Лізинг Україна» має право вилучити (повернути) об`єкт лізингу без попередньої згоди лізингоодержувача у визначеному законодавством України порядку.

06.10.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О.С. вчинено виконавчий напис стосовно повернення відповідачем на користь позивача транспортного засобу марки VOLKSWAGEN, модель СС, номер шасі (кузова, рами) -НОМЕР_5, рік виробництва - 2013, колір - коричневий, державний номер НОМЕР_2 вартістю 463661,63 грн. - за невиплачену в період з 16.02.2017 по 16.04.2017. заборгованість по договору (а.с. 68).

Деснянським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва 30.10.17. відкрито виконавче провадження № 55024613 на виконання виконавчого напису нотаріуса (копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження - а.с. 70).

Згідно п. 6.18 договору сторони погодили, що у випадку розірвання Контракту / відмови від Контракту за ініціативою лізингодавця відповідно до п. 12 Контракту, лізинговий платіж буде вважатися платою за користування об`єктом лізингу.

Всі вказані вище обставини встановлені у рішенні Господарського суду Полтавської області від 13.04.2018 по справі № 917/37/18 за позовом ТОВ "Порше Лізинг Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поток Грейн Експорт" про стягнення грошових коштів. Вказане рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вказані вище обставини не доказуються при розгляді даної справи.

Відповідно до Постанови Деснянського РВ ДВС м. Київ ГУЮ у м. Києві від 18.09.2018 та Акту приймання-передавання від 29.08.2018 № 55024613, транспортний засіб VW CC 1.8 TSI, 2013 року виробництва, шасі № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 передано представнику ТОВ "Порше Лізинг Україна" (копія постанови та акту приймання-передавання - в матеріалах справи).

Судом встановлено, що у справі № 917/37/18 позивач заявляв позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості станом на 01.12.2017.

У даній справі позивач зазначає, що ним нараховано плату за фактичне користування відповідачем об`єкту лізингу в період з січня 2018 року по серпень 2018 року на загальну суму 165286,47 грн.

Крім цього, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних на прострочену суму боргу поетапно, за загальний період з 16.01.2018 по 17.12.2018 на суму 3100,12 грн. та інфляційні втрати за той же період на загальну суму 8698,08 грн.

Також на підставі п. 8.2 Загальних умов позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 10% річних від несвоєчасно сплаченої суми за загальний період з 16.01.2018 по 17.12.2018, що склала 5622,89 грн.

Вказані суми плати за фактичне користування відповідачем об`єкту лізингу, річних, інфляційних втрат та пені позивач просить суд стягнути з відповідача.

Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що він поніс витрати перед ТОВ "ТД "Автодім Полтава" згідно договору відповідального зберігання від 27.01.2014 щодо відповідального зберігання об`єкту лізингу протягом серпня-жовтня 2018 року на загальну суму 1200,00 грн.

Також у позовній заяві позивач посилається на те, що відповідачем нанесено йому збитки (упущена вигода) у розмірі 23368,73 грн.

Проте, судом встановлено, що позивачем у позовній заяві не заявлялися вимоги щодо стягнення витрат на зберігання об`єкту лізингу у розмірі 1200,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 23368,73 грн.

В зв`язку з цим судом не досліджувалися докази надані позивачем на підтвердження витрат на зберігання об`єкту лізингу у розмірі 1200,00 грн. та упущеної вигоди у розмірі 23368,73 грн.

Крім цього, позивач у позовній заяві зазначає, що додатково ним були понесені витрати за Договором про надання послуг з повернення майна (об`єктів лізингу) від 03.02.2011, Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 03.06.2016, Договором відповідального зберігання від 01.09.2014 та Договором про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012, відповідно до яких ТОВ "Дельта М Юкрейн" надано послуги щодо повернення боржником об`єкту лізингу, забезпечення виконання лізингоотримувачем грошових зобов`язань перед ТОВ "Порше Лізинг Україна" відповідно до Договору про фінансовий лізинг № 00007524 від 17.06.2013, вжиття заходів спрямованих на представництво інтересів позивача у виконавчому та судовому провадженні з метою вилучення майна, переданого лізингоодержувачу за Договором лізингу та/або стягнення з ТОВ "Поток Грейн Експорт" грошових коштів, зокрема, заборгованості зі сплати лізингових платежів. Вказані витрати складають 66698,54 грн.

У зв`язку з цим позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача 66698,54 грн. інших витрат за Договором про фінансовий лізинг.

Крім цього, 24.06.2019 до суду надійшли письмові пояснення позивача від 24.06.2019, у яких він просить суд стягнути з відповідача 392765,50 грн., в тому числі 165286,47 грн. заборгованості по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, 3100,12 грн. відсотків річних, 8698,08 грн. інфляційних втрат, 5622,89 грн. пені, 66698,54 грн. інших витрат за Договором про фінансовий лізинг; 142159,40 грн. суми збитків (упущеної вигоди) позивача, понесених в порядку п. 12.9 Договору про фінансовий лізинг.

Оскільки в позовній заяві вимоги щодо стягнення 142159,40 грн. суми збитків (упущеної вигоди) не заявлялися, суд розцінює надані позивачем письмові пояснення як заяву про зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України позивач має право змінити предмет позову до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки письмові пояснення позивача від 24.06.2019 надійшли до суду після закінчення підготовчого засідання, суд на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України залишив вказані пояснення без розгляду.

Відповідач жодних заперечень на позов не надав.

При вирішенні позову суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувача на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 ГК України).

Судом встановлено, що позивач в односторонньому порядку відмовився від договору про фінансовий лізинг № 00007524 від 17.06.2013.

Згідно п. 12.7 Загальних умов передбачено, що день, який вважатиметься датою розірвання/відмови від контракту визначається лізингодавцем у відповідному повідомленні/вимозі.

Згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 29.08.2018 об`єкт лізингу повернутий лізингодавцю відповідно до Постанови Деснянського РВ ДВС м. Київ ГУЮ у м. Києві від 18.09.2018 та Акту прийому-передачі від 29.08.2018 № 55024613.

Суд зазначає, що з січня по 28.08.2018 лізингоодержувач продовжував користуватися об`єктом лізингу. Однак у зв`язку з розірванням договору лізингу у лізингодавця зникає обов`язок надати предмет лізингу в майбутньому у власність відповідача, а відтак позивач не вправі вимагати стягнення такої складової частини лізингового платежу, як відшкодування вартості цього майна в розмірі, яке залишилось у його власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01.10.2013. у справі № 11/5005/2290/2012 та від 29.10.2013. у справі № 7/5005/2240/2012.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу за період з січня по серпень 2018 року в розмірі 52202,17 грн., що складаються з процентів і комісії згідно Графіку покриття витрат та виплати лізингових платежів (Плану відшкодування) та рахунків-фактур за період з січня по серпень 2018 року.

Решта вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, що складаються з відшкодування частини вартості об`єкта лізингу, не підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 66698,54 грн. інших витрат за договором про фінансовий лізинг.

Судом встановлено, що відповідно до п. 6.1. Загальних умов, інші витрати та платіжні зобов`язання лізингодавця не включаться до лізингових платежів та підлягають сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця у повному обсязі протягом трьох робочих днів з моменту відправлення лізингодавцем відповідної вимоги лізингоодержувачу.

Позивач зазначає, що вказані витрати складаються з витрат спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов Договору лізингу, зокрема витрат на послуги з повернення об`єкту лізингу від відповідача позивачу.

На підтвердження вказаних витрат позивачем надано копії:

- договору про надання послуг з повернення майна (об`єктів лізингу) від 03.02.2011, укладеного між ТОВ "Порше Лізинг Україна" та ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М";

- додаткової угоди № 1 від 23.05.2011 до договору про надання послуг з повернення майна;

- додаткового договору про заміну сторони у договорі про надання послуг з повернення майна від 01.05.2016, згідно якого права та обов`язки ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" за договором про надання послуг з повернення майна від 03.02.2011 передано ТОВ "Дельта М Юкрейн";

- акту приймання-передачі наданих послуг до договору про надання послуг з повернення майна від 03.02.2011 № 6 від 01.10.2018 на суму 66698,54 грн.;

- рахунку на оплату послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов Договору лізингу № 124 від 01.10.2018 на суму 66698,54 грн.;

- платіжного доручення № від 11.10.2018. на суму 66698,54 грн.

Відповідач заперечень щодо неотримання ним рахунку № 124 від 01.10.2018 на суму 66698,54 грн. не надав.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що ним понесено витрати на надані ТОВ "Дельта М Юкрейн" послуги з повернення об`єкту лізингу у розмірі 66698,54 грн., оскільки згідно наявної в матеріалах справи копії Акту прийому-передачі № .08.2018 об`єкт лізингу передано від державної виконавчої служби безпосередньо представнику стягувача ТОВ "Порше Лізинг Україна", а не ТОВ "Дельта М Юкрейн" для направлення стягувачу.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів понесення ним "інших витрат".

Враховуючи зазначене, вимога щодо стягнення інших витрат згідно договору лізингу на суму 66698,54 грн. належним чином не підтверджена та не обґрунтована, а отже задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних на суму 3100,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 8698,08 грн. та пеню в сумі 5622,89 грн. за загальний період з 16.01.2018 по 17.12.2018.

Згідно п.п. 8.2.1. договору у випадку прострочення сплати платежу до лізингоодержувача застосовується санкція у вигляді нарахування пені у розмірі 10% річних від вчасно невиплаченої суми за кожен день затримки до моменту повної виплати платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, інфляційних втрат та пені суд встановив, що позивач здійснив нарахування річних, пені та інфляційних на заборгованість по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, що включає проценти та комісії, а також відшкодування частини вартості об`єкта лізингу. Проте, оскільки судом встановлено неправомірність включення до платежів за фактичне використання об`єкту лізингу відшкодування частини вартості об`єкта лізингу, то нарахування пені, річних та інфляційних необхідно здійснювати на заборгованість по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, що включає лише проценти та комісії.

Крім цього, позивачем при нарахуванні пені не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З врахуванням вказаного, судом здійснено перерахунок пені, річних та інфляційних і встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 1353,10 грн. 3% річних, 3936,36 грн. інфляційних втрат та 2429,03 грн. пені. В цій частині позов є обґрунтованими та підлягає задоволенню. В іншій частині стягнення річних, пені та інфляційних позов задоволенню не підлягає.

Крім цього, позивач у позові просить стягнути з відповідача судові витрати, а саме 5891,48 грн. судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору та 7800,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Судом встановлено, що позивачем при поданні позову платіжним дорученням № 64690 від 14.12.2018 сплачено судовий збір у розмірі 5891,48 грн. З врахуванням того, що вірна ціна позову складає 249406,10 грн., за подання позову позивачем надлишково сплачено судовий збір у розмірі 2150,39 грн.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, питання щодо повернення позивачу надлишково сплаченого судового збору буде розглянуто судом у разі звернення позивачем до суду із відповідним клопотанням.

В іншій частині судові витрати за подання позову до господарського суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо відшкодування позивачу витрат на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Згідно п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У позовній заяві позивач вказує, що розмір його судових витрат на професійну правничу допомогу становить 7800,00 грн..

В якості доказів понесених витрат на оплату послуг адвоката позивач надав суду:

- копію договору про надання юридичних послуг від 10.04.2018, укладеного між позивачем та Адвокатським об`єднанням "КПД КОНСАЛТИНГ" (далі - Договір);

- копію заявки на надання юридичних послуг від 29.11.2018 № 7 до Договору, згідно якої вартість послуг за представництво інтересів замовника в суді першої інстанції становить 7800,00 грн.;

- копію акту № 1 про надані послуги від 03.12.2018 на суму 7800,00 грн.;

- копії рахунку на оплату № 180410_7_1 від 03.12.2018 на суму 7800,00 грн.;

- копію платіжного доручення № від 11.12.2018 на суму 7800,00 грн.;

- копії свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000303 виданого Іванюку В.І. 15.08.2018 та серії ДН № 4948 виданого Літвінову Є.В. 27.12.2017;

- копії ордерів на надання правової допомоги серії КВ № 402534 від 14.09.2018 виданого адвокатом Іванюком В.І. та серії КВ № 402619 від 20.04.2019 виданого адвокатом Літвіновим Є.В.

Крім цього, в заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 11.06.2019 (вх. № 6085) наведено детальний опис наданих послуг на виконання Договору та заявки.

Таким чином, позивачем надано докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7800,00 грн.

Згідно ч. ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката від відповідача до суду не надходило.

В зв`язку з цим у суду відсутні підстави для зменшення розміру витрат позивача на оплату правничої допомоги.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поток грейн експорт" (36007, Полтавська область, м. Полтава, вул. М. Бірюзова, буд. 27, оф. 195; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" (02152, м. Київ, пр. Павла Тичини, 1-В; ) 52202 грн. 17 коп. заборгованості по платежах за фактичне використання об`єкту лізингу, 2429 грн. 03 коп. пені, 1353 грн. 10 коп. 3% річних, 3936 грн. 36 коп. інфляційних втрат, 898 грн. 81 коп. судового збору, 1873 грн. 98 коп. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 27.06.2019.

Суддя О.С. Семчук