РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.06.2019Справа № 910/402/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цукорагропром"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕНЕСАНС ТРАСТ"

про стягнення 589 404,93 грн.

суддя Мельник В.І.

за участю секретаря судового засідання Федорової О.В.

Представники сторін:

від позивача - Надточій Т.М., представник

від відповідача - не з?явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Цукорагропром" подало на розгляд Господарського суду міста Києва позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ренесанс Траст" про стягнення 589404,936 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки № 4ЦА/1113/16 від 08.11.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/402/19 та призначити підготовче засідання на 15.02.2019.

15.02.2019 розгляд справи не відбувся, у зв`язку із перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному.

Ухвалою суду від 18.02.2019 розгляд справи призначено на 29.03.2019.

Ухвалою суду від 29.03.2019 відкладено підготовче засідання на 17.05.2019.

В підготовче судове засіданні 17.05.2019 представник позивача з?явився, надав свої усні пояснення та підтримав позовні вимоги.

В підготовче судове засіданні 17.05.2019 представник відповідача не з?явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 07.06.2019.

В судове засідання 07.06.2019 представник позивача з`явився, надав суду усні пояснення у справі та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання 07.06.2019 представник відповідача не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 07.06.2019 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом з`ясовано наступне.

08.11.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром», як постачальником та Товариством з додатковою відповідальністю «ЖЛ», як покупцем було укладено Договір поставки №4ЦА/1113/16, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором поставити у власність покупця цукор-пісок, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначених Договором прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до п. 1.2 Договору кількість асортимент, ціна та загальна вартість партії товару, строки умови і місце поставки товару визначаються сторонами в додатках (специфікаціях) до цього Договору.

Кількість товару вказується в додатках до Договору, відповідно до наданих покупцем письмових заявок (п. 4.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору в редакції Додаткової угоди №1 до Договору поставки №4ЦА/1113/16 від 08.11.2013, сторони домовились, що покупець здійснює повну оплату вартості кожної поставленої партії товару, на підставі рахунку-фактури постачальника протягом 14 календарних днів з дати поставки партії товару, шляхом переказу грошових коштів на поточний (розрахунковий ) рахунок постачальника.

Поставка товару здійснюється постачальником в строк погоджений сторонами у відповідному додатку (специфікації) до цього Договору (п. 7.1 Договору).

Позивач зазначив, що виконав взяті на себе зобов`язання за Договором поставки та поставив Товариству з додатковою відповідальністю «ЖЛ» на умовах само вивозу 130 т цукру вартість 1846010,40 грн.

26.11.2015 між Товариством з додатковою відповідальністю «ЖЛ», як первісним боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст», як новим боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром», як кредитором було укладено Договір №4ЦА/1115/28 про заміну боржника у зобов`язання, відповідно до умов якого первісний боржник передає, а новий боржник приймає грошові зобов`язання по оплаті вартості товару, поставленого за Договором поставки №4ЦА/1113/16 від 08.11.2013, укладеного між первісним боржником та кредитором, а також зобов`язання по оплаті неустойки та інших сум, які підлягають оплаті у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання.

Станом на час передачі вказаного обов`язку заборгованість первісного боржника перед кредитором по основному договору по оплаті вартості поставленого товару становить 400 000,00 грн., що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків від 26.11.2015 р.

Відповідно до п. 3 Договору про заміну боржника у зобов`язання , з моменту набуття чинності даним Договором зобов`язаною стороною по оплаті основного боргу в розмірі 400 000,00 грн., неустойки та інших грошових сум, які підлягають сплаті на користь кредитора за основним договором, стає новий боржник.

Згідно п. 8 сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що новий кредитор не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором від 26.11.2015 та не сплатив заборгованість в повному обсязі, в зв`язку із чим станом на день звернення до суду існує заборгованість в розмірі 395 000,00 грн.

Відповідачем ніяких пояснень чи доказів які б спростовували твердження позивача до суду не надано.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні -покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 520 Цивільного кодексу України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (526 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання, в силу ст. 525 ЦК України, не допускається.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи вище зазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 395 000 грн.

Крім суми основної заборгованості позивач просить суд стягнути із відповідача інфляційні втрати в розмірі 158790, 00 грн. та 3% річних розмірі 35 614,93 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що дії відповідача є порушенням грошового зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3% річних та інфляційні втрати з простроченої суми,суд вважає його обґрунтованим, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 35614,93 грн. - 3% річних та 158790,00 інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Сягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Ренесанс Траст» (01014, м. Київ, провулок Мічуріна, буд. 3/2 Літ. А, офіс 21, ідентифікаційний номер 34415593 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цукорагропром» (04070, м. Київ, вул. Почайнинська, 38/44, ідентифікаційний код 38234087) заборгованість в розмірі 395 000 (триста дев`яносто п`ять тисяч) грн., інфляційні втрати в розмірі 158 790 (сто п`ятдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто) грн., 3% річних втрат в розмірі 35614 (тридцять п`ять тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 93 коп., судовий збір в розмірі 8841 (вісім тисяч вісімсот сорок одну) грн. 07 коп.

3. Видати наказ.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.06.2019.

Суддя В.І. Мельник