УХВАЛА

м. Київ

26.06.2019Справа № 910/8241/19
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс», м. Київ

про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс», м. Київ

до 1. Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», м. Харків

2. Державне підприємство «Прозорро», м. Київ

про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс» (позивач) звернулось до суду з позовною заявою до Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (відповідач-1) та Державне підприємство «Прозорро» (відповідач-2) про зобов`язання відповідачів внести зміни до тендерної документації за процедурою закупівлі - «ДК 021:2015:34110000-1-Легкові автомобілі», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за №UA-2019-04-11-000910-а, з метою усунення порушень, зазначених у мотивувальній частині рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №6766-р/пк-пз від 28.05.2019.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій останній просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову та зупинити процедуру закупівлі «ДК 021:2015:34110000-1-Легкові автомобілі», ідентифікатор закупівлі - № UA-2019-04-11- 000910-а, оголошеної Комунальним закладом охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», шляхом заборони Комунальному закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», вчиняти будь-які дій, спрямовані на продовження і завершення процедури закупівлі, зокрема, шляхом заборони: розглядати тендерні пропозиції учасників на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників; визначати відповідність учасників кваліфікаційним критеріям до проведення автоматичної оцінки тендерних пропозицій; складати протокол тендерних пропозицій; оприлюднювати відомості на веб-порталі Уповноваженого органу; приймати рішення про намір укласти договір; оприлюднювати рішення про намір укласти договір на веб-порталі Уповноваженого органу.

- зобов`язати Державне підприємство «Прозорро» зупинити процедуру закупівлі шляхом заблокування здійснення будь-яких дій в електронній системі закупівель по процедурі закупівлі «ДК 021:2015:34110000-1-Легкові автомобілі», за ідентифікатором закупівлі №UA-2019-04-11-000910-а, зокрема, шляхом: недопущення розкриття частина тендерної пропозиції з інформацією та документами, що підтверджують відповідність учасника кваліфікаційним критеріям, та інформацією і документами, що містять технічний опис предмета закупівлі; розкривати інформацію про приведену ціну та перелік усіх приведених цін пропозицій; розкривати тендерні пропозиції з інформацією та документами, що підтверджують відповідність учасника кваліфікаційним критеріям, та інформацією і документами, що містять технічний опис предмета закупівлі; розкривати частину тендерної пропозиції з інформацією та документами, що підтверджують відповідність учасника кваліфікаційним критеріям, та інформацією і документами, що містять технічний опис предмета закупівлі; - розсилати повідомлення всім учасникам тендеру та оприлюднювати перелік учасників, тендерні пропозиції яких не відхилені.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс» про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами чинного процесуального кодексу особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем (відповідачами) дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заявник обґрунтовує подану ним заяву тим, що подання позову не зупиняє процедуру закупівлі «ДК 021:2015:34110000-1-Легкові автомобілі», оголошення про проведення якої оприлюднене на веб-порталі Уповноваженого органу за №UA-2019-04-11-000910-а. А в разі не вжиття заходів забезпечення позову процедура закупівлі буде проведена, наслідком якої буде укладення договору з переможцем торгів. У разі укладення такого договору, права та інтереси позивача будуть порушені, а виконання рішення суду буде знівельовано. А укладення такого договору буде суперечити основній меті публічних закупівель - забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища, запобігання проявам корупції, розвиток добросовісної конкуренції.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд зазначає, що фактично обґрунтування заяви про забезпечення позову зводиться до мотивів (підстав) заявленого позивачем позову.

Так позивач зазначає, що відповідач не виконав рішення Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель №6766-р/пк-пз від 28.05.2019 та розмістив тендерну документацію без врахування положень вказаного рішення, що підтверджується п. 17 таблиці 1додатку 2 до Тендерної документації.

В той же час, ні до заяви про забезпечення позову, ні до позовної заяви вказаного доказу не долучено.

Отже, з урахуванням доданих позивачем до своєї заяви доказів, обставини, на які посилається ТОВ «Бріорсон Моторс», не підтверджують саме факту здійснення відповідачем дій, які порушують права та інтереси позивача.

Окрім того, матеріали заяви та позовної заяви не містять первинних тендерних документів (додатків до тендерної документації) задля підтвердження чи спростування обставин, зазначених позивачем.

Більше того, позивачем не обґрунтовано необхідності (наявності підстав) для вжиття заходів забезпечення обраним позивачем шляхом, з огляду на наявність потенційної можливості порушення прав відповідача на заплановану процедуру закупівлі на відкритих торгах.

Твердження позивача щодо уникнення можливого порушення у майбутньому його прав та охоронюваних законом інтересів, а також можливість реального виконання рішення суду у даній справі, уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову, у зв`язку з чим позивачем подано дану заяву, не доведені у встановленому процесуальним законом порядку та є лише припущеннями позивача, які також не можуть слугувати достатньою підставою для вжиття заходів до забезпечення позову.

У даному випадку обставин, з якими процесуальний закон пов`язує можливість вжиття заходів до забезпечення позову судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що заявником у своїй заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс» визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Бріорсон Моторс» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені ст. ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя C.М. Морозов