РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2019Справа № 910/3980/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ»

до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "САЛАМАНДРА"

про відшкодування шкоди 2 793,88 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (відповідач) про відшкодування шкоди в порядку суброгації в розмірі 2 793,88 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3980/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 про відкриття провадження у справі № 910/3980/19.

18.04.2019 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-09/12075 від 15.04.2019 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № АК/5738300.

18.04.2019 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшов супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 04.04.2019 про відкриття провадження у справі № 910/3980/19. В якості додатку до супровідного листа позивач надав суду копію постанови Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2018 у справі № 754/429/18.

23.04.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач повідомив суд про те, що 08.04.2019 ним було виплачено Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Саламандра-Україна" 2 793,88 грн. страхового відшкодування в порядку суброгації. Зазначеним відзивом відповідач повідомив суд, що не отримував письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги у наведеній справі факторові згідно Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу, у зв`язку з чим здійснив виплату на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна". На підтвердження зазначеного в якості додатку до відзиву відповідач надав копію страхового акту № 70-02/48017/3.2.29 від 05.04.2019 та платіжне доручення № 5962 від 08.04.2019. Вказаним відзивом відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ознайомившись зі змістом наведеного відзиву та враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "САЛАМАНДРА".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 №910/3980/19: залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "САЛАМАНДРА"; зобов`язано позивача та третю особу надати суду протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали докази повідомлення відповідача про укладення Договору про надання фінансових послуг факторингу від 25.01.2019 № 01-25.01.2019, з урахуванням п.п. 2.2, 3.1.3, 3.4 зазначеного Договору; зобов`язано позивача та третю особу надати суду протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали письмові пояснення у справі, з урахуванням сплати відповідачем на користь Приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "САЛАМАНДРА" - 2 793,88 грн. страхового відшкодування; зобов`язано позивача в порядку статті 172 ГПК України надіслати копію позовної заяви і доданих до неї документів третій особі протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали, докази чого надати суду; зобов`язано відповідача надіслати третій особі копію відзиву на позовну заяву протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали, докази чого надати суду.

10.06.2019 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про виконання вимог ухвали суду, яким відповідач надав докази направлення третій особі копії відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (страховик) та Безгінським Михайлом Олександровичем (страхувальник) було укладено Договір № 04-1.0057120.0001 добровільного комбінованого страхування наземного транспорту ОСАГО+ (надалі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у страховика був застрахований зокрема, автомобіль «Renault Kangoo 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 23.02.2017 до 22.02.2018.

25.12.2017 на вулиці Курчатова в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Renault Kangoo 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , автомобіля «DaciaLogan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Факт скоєння ДТП підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, матеріалами адміністративної справи № 754/429/18, та не заперечується учасниками справи.

У зв`язку зі зверненням страхувальника ( ОСОБА_1 ) із заявою про страховий випадок, на підставі страхового акту № 0017299.12.17/1 від 23.05.2018 та розрахунку страхового відшкодування до нього, ремонтної калькуляції Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕАК «Довіра» № 14843 від 17.01.2018, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна», виконуючи свої зобов`язання за Договором № 04-1.0057120.0001 від 11.02.2017 добровільного комбінованого страхування наземного транспорту ОСАГО+, здійснило відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виплати коштів страхувальнику у сумі 2 793,88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1694 від 29.05.2018.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, у зв`язку із здійсненням страхового відшкодування, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна» набуто право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2018 у справі № 754/429/18 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Частиною 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою Деснянського районного суду міста Києва від 29.01.2018 у справі № 754/429/18 встановлено, що саме з вини ОСОБА_2 трапилась спірна дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано пошкоджень автомобілю «Renault Kangoo 1.4», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Отже, вина особи, яка керувала автомобілем «DaciaLogan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «DaciaLogan», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» на підставі договору (полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5738300.

Відповідно до полісу № АК/5738300, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу встановлений з 20.03.2017 по 19.03.2018.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Судом встановлено, що до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» перейшли всі права потерпілого згідно ст. 512 Цивільного кодексу України, а тому, оскільки правовідносини між потерпілим та страховиком за полісом ОСЦВВТЗ (відповідач) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», заміна кредитора в зобов`язанні не змінює їх суті та норми, якою вони регулюються.

Отже, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля, застрахованому у ПАТ «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (третя особа), відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених страховим полісом № АК/5738300, а до третьої особи як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги в розмірі 2 793,88 грн., яке потерпіла особа мала до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

З метою отримання страхового відшкодування Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна» звернулось до відповідача із вимогою № 04722 від 13.11.2018 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). Однак, зазначена вимога була залишена відповідачем без задоволення.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу (надалі - Договір факторингу), укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (надалі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» (надалі - фактор, позивач), вказане право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ».

Відповідно до п. 1.1 Договору факторингу, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, клієнт передає фактору, а фактор приймає і зобов`язується оплатити клієнтові усі права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що перейшли до клієнта як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (надалі - регресні вимоги). Перелік регресних вимог визначено в Додатку № 1 до цього Догвору.

Предметом цього Договору факторингу є передання позивачу права вимоги до відповідача у грошовому зобов`язанні, яке виникло у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра-Україна» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами страхування (відповідно до Додатку №1).

За цим Договором фактор займає місце клієнта (як кредитора) по всім регресним вимогам клієнта згідно Додатку № 1 до Договору, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі (п. 1.2. Договору факторингу).

Згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, за цим Договором передаються регресні вимоги, зокрема, до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» в розмірі 2 793,88 грн.

Таким чином, уклавши з Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» Договір факторингу, позивач отримав від первісного кредитора право вимоги на одержання грошового відшкодування (за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/5738300) до боржника - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна».

Отже, до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ " (позивач) перейшло право на отримання відшкодування майнової шкоди від відповідача.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Свідоцтва від 07.07.2011, ФК № 296 Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКС.КАПІТАЛ" зареєстровано як фінансову установу в Державному реєстрі фінансових установ 07.07.2011 згідно розпорядження №421 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг. У додатку до наведеного Свідоцтва визначено вид фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства серед яких, зокрема, визначеного факторинг.

Умови договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого страховим полісом № АК/5738300, не містять будь-яких обмежень стосовно можливості відступлення прав вимоги за таким договором новому кредиторові.

Аналогічно законодавство України не містить жодних заборон на заміну кредитора у договірних зобов`язаннях, що виникають зі страхування транспортних засобів.

Враховуючи викладене, кредитором у зобов`язанні відповідача, предметом якого є виплата страхового відшкодування за страховим випадком - ДТП, що мала місце 25.12.2017, та винним у якій визнано страхувальника ОСОБА_2 , став позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ».

Відповідно до п. 2.2. Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу, не пізніше двадцяти робочих днів після набуття чинності цим Договором клієнт зобов`язаний сповісти боржників про укладення цього договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним.

Відповідно до 6.1 Договору, наведений договір набуває чинності з моменту його підписання, тобто з 25.01.2019.

Пунктом 3.1.3. наведеного Договору, визначено, що фактор має право вимагати від клієнта письмово повідомити боржників про відступлення вимоги (вимог) фактору в строк двадцять робочих днів з моменту підписання відповідного договору.

Клієнт зобов`язаний не пізніше двадцяти робочих днів після набрання чинності даного договору сповісти боржників, визначених в договорі й повідомити, що платежі факторові є належними (п. 3.4.2. Договору).

В Додатку № 1 до Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу, наведено перелік регресних вимог, що передаються за Договором, серед яких, зокрема, визначено вимоги до відповідача - Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (страховий акт №0017299.12.17/1 від 25.12.2017, договір страхування № 04-1.0057120.0001 від 11.02.2017, розмір страхового відшкодування -2 793,88 грн.).

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (клієнт) не пізніше двадцяти робочих днів після набрання чинності Договором №01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу мало сповісти боржників, визначених в Договорі й повідомити, що платежі факторові є належними.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Однак, позивач не надав доказів того, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра-Україна» (клієнт) повідомило (боржника, відповідача) - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про укладення відповідного Договору № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 та про те, що платежі на користь фактора є належними.

Матеріали справи також не містять доказів того, що позивач повідомлялв відповідача про укладення відповідного Договору.

Разом з тим, суд ухвалою від 30.05.2019 №910/3980/19 зобов`язав позивача та третю особу надати суду протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали докази повідомлення відповідача про укладення Договору про надання фінансових послуг факторингу від 25.01.2019 № 01-25.01.2019, з урахуванням п.п. 2.2, 3.1.3, 3.4 зазначеного Договору.

Матеріали справи містять докази одержання наведеної ухвали усіма учасниками справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Враховуючи невиконання позивачем та третьою особою вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 №910/3980/19 та положення ч. 9 ст. 81 ГПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними в ній доказами.

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

В матеріалах справи відсутні докази письмового повідомлення фактором або клієнтом відповідача про відступлення права грошової вимоги факторові - Товариству з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ», що відбулося за Договором № 01-25.01.2019 від 25.01.2019 про надання фінансових послуг факторингу. Матеріали справи містять докази сплати відповідачем на користь клієнта (третьої особи) суми страхового відшкодування у розмірі 2 793,88 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем.

У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 2 793,88 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній розрахунок суми судових витрат, зі змісту якого вбачається, що позивач поніс судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. судового збору, а також очікує понести витрати в розмірі 3 000,00 грн., пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвокатом.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір в розмірі 1921,00 грн. та витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги адвокатом у розмірі 3 000,00 грн. покладається на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 20.06.2019.

Суддя Гумега О.В.