РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2019Справа № 910/1964/19

Господарський суд міста Києва у складі судді ДЖАРТИ В. В., розглянув без виклику представників сторін за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Готельний комплекс "Київ" Управління справами апарату Верховної Ради України" (01021, місто Київ, Печерський район, вулиця Михайла Грушевського, будинок 26/1; ідентифікаційний код 03539018

до Акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34ідентифікаційний код 00131305)

про стягнення 118 005,51 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Готельний комплекс "Київ" Управління справами апарату Верховної Ради України" (далі - позивач, Підприємство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Київенерго" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 118 005,51 грн надмірно сплачених коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснив переплату за договором № 520306 від 01.01.2001 в розмірі 118 005,51 грн, які просить стягнути з відповідача у зв`язку із припиненням постачання теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1964/19, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання) та визначено сторонам строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

14.03.2019 до відділу автоматизованого документообігу, моніторингу виконання документів (канцелярії) суду представником відповідача було подано відзив, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 25.02.2019 була надіслана на адреси сторін рекомендованими листами та отримана їх уповноваженими представниками, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення наявними в матеріалах справи.

На момент звернення позивача з даним позовом місцезнаходженням відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань була адреса: м. Київ, вул. Мельникова, 31.

Проте згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 15.04.2019 відповідач змінив місцезнаходження на адресу: 85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34.

Відповідно до частини 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Позивач своїм правом на направлення відповіді на відзив не скористався, у зв`язку із чим за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2001 між Державне підприємство "Готельний комплекс "Київ" Управління справами апарату Верховної Ради України" та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" (в подальшому найменування було змінено на Акціонерне товариство "Київенерго") був укладений Договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 520306 (далі - Договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах передбачених Договором.

Відповідно до пунктів 2.2.1, 2.2.3 Договору, відповідач зобов`язувався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до Договору та повідомляти абонента про зміну тарифів.

Позивач, згідно з пунктом 2.3.1 Договору, зобов`язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у додатку 1 не допускаючи їх перевищення; своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Додатком №4 до Договору сторони погодили порядок розрахунків, а саме: абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує «Енергопостачальній організації» вартість заявленої у Договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює Договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії. Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в районному відділі теплозбуту № 5, за наведеною в додатку адресою, табуляграму фактичного споживання теплової енергії за попередній період, акт звірки на початок розрахункового періоду.

Пунктами 8.1., 8.4 Договору, встановлено, що Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2001 та вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією зі Сторін.

Згідно Акта звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018, сальдо розрахунків за теплову енергію з урахуванням ПДВ, станом на 01.06.2018, становило за кредитом ПАТ «Київенерго» (переплата ДП "ГК "Київ") 118 005,51 грн.

Відповідно до Додатку №1 до Договору від 01.01.2001 Підприємством спожито з квітня по грудень 3124 Гігакалорій. Орієнтовна вартість теплової енергії, відпущеної Абоненту за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент укладення Договору, становить 536 312,50 грн, з ПДВ 107262,50 грн, а всього 643 575,00 грн.

24.04.2018 року рішенням Київської міської ради № 571/4581 Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" на підставі рішень Київської міської ради від 21.12.2000 № 128/1105, від 21.12.2000 № 129/1106, від 21.12.2000 N 131/1108 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 25.11.2002, від 28.09.2006, від 29.12.2006, від 30.04.2007, від 07.11.2013, від 30.11.2016, від 19.12.2017 відповідно до рішень Київської міської ради від 28.09.2006 № 31/88, від 28.09.2006 № 102/159, від 26.04.2007 № 474/1135, від 23.10.2013 № 274/9762, від 28.07.2016 № 854/854, від 20.06.2017 № 439/2661, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.12.2006 № 1868) внесено зміни до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та ПАТ "Київенерго".

Додатковою угодою до Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 року було встановлено новий строк дії Угоди, зокрема, відповідно до п. 5.1. дана Угода набуває чинності з моменту її підписання повноважними представниками обох сторін і скріплення печатками сторін і діє:

- в частині користування майном ТЕЦ № 5 та ТЕЦ № 6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 у Дарницькому районі м. Києва (Завод "Енергія"), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та перебуває у володінні та користуванні ПАТ "Київенерго", до 31 липня 2018 року включно;

- в частині користування іншим майном, крім майна, зазначеного у підпункті 5.1.1 пункту 5.1 цієї Угоди, до 30 квітня 2018 року включно.

Відповідно до пункту 5 Розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Відповідно до Розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

За твердженням позивача, останній про зазначені вище обставини щодо припинення постачання ПАТ "Київенерго" теплової енергії Підприємству дізнався лише з листа КП "Київтеплоенерго" від 07.06.2018 № 30/вих./2/66/І-520306 надісланого на адресу Підприємства.

За умовами Розділу 7 Договору спори сторін, пов`язані з укладанням, зміною виконанням та розірванням Договору, регулюються правилами, обміном листами телеграмами, факсами), укладенням додаткових угод, а також іншими необхідними заходами. Пропозиції по зміненню договірних величин теплопостачання надаються сторонами не пізніше, ніж за 30 днів до початку кварталу. Сторони зобов`язалися розглянути претензію іншої сторони, та прийняти необхідні заходи щодо її регулювання на взаємній основі. Після закінчення 30 днів, з моменту отримання претензії відповідачем та не при досягненні згоди, сторони мають право звернутися для вирішення спору в Арбітражний суд м.Києва (наразі - Господарський суд міста Києва).

Позивач листами № 15-5/16-108 від 16.07.2018 та № 15-5/16-152 від 20.09.2018 направляв на відповідачу вимоги про повернення перерахованих коштів Підприємством за Договором у розмірі 118 005,51 грн у зв`язку з припиненням постачання теплової енергії.

22.11.2018 в дотримання умов пункту 8.4 Договору позивач листом № 15-5/16-189 повідомив відповідача про припинення 31.12.2018 дії Договору та повторно запропонувало здійснити повернення грошових коштів у сумі 118 005,51 грн за послуги, що не були надані Підприємству.

З наданих до матеріалів справи копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень та описами вкладень до них вбачається, що всі листи позивача були отримані уповноваженими представниками відповідача, а саме:

Лист № 15-5/16-108 від 16.07.2018 було отримано 24.07.2018

Лист № 15-5/16-152 від 20.09.2018 було отримано 24.09.2018

Лист № 15-5/16-189 від 22.11.2018 було отримано 26.11.2018

Станом на момент звернення до суду з позовною заявою та на момент розгляду справи доказів повернення грошових коштів сторонами надано не було.

З огляду на наведене, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 118 005,51 грн на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання визначені у главі 50 Цивільного кодексу України, статті 202 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управленої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави вимагати повернення виконаного однією зі сторін зобов`язання визначені, зокрема, у статті 1212 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частинами 2, 3 статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Посилання відповідача у відзиві щодо того, що позивачем не доведено належним первинними документами факт здійснення попередньої оплати спростовується наявним в матеріалах справи доказами, а саме:

- платіжним дорученням № 4969 від 27.04.2018 на суму 50 000,00 грн з зазначенням призначення платежу: теплова енергія за травень 2018р. зг. Дог.№52036 від 01.01.2001 в т.ч. ПДВ 8 333,33 грн.;

- платіжним дорученням № 5146 від 24.05.2018 на суму 100 000,00 грн. з зазначенням призначення платежу: теплова енергія за червень 2018р. зг. Дог.№52036 від 01.01.2001 в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн.

Крім того, обсяг спожитої теплової енергії у вигляді гарячої води підтверджується Актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 31.05.2018.

Доказів повернення грошових коштів відповідачем позивачу матеріали справи не містять.

Оскільки відповідачем не були повернуті грошові кошти, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення суми безпідставно набутих грошових коштів нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 118 005,51 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статтей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86,129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Готельний комплекс "Київ" Управління справами апарату Верховної Ради України" до Акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 118 005,51 грн - задовольнити повністю..

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Київенерго» (85612, Донецька область, м. Курахове, вул. Енергетиків, 34, ) на користь Державного підприємства "Готельний комплекс "Київ" Управління справами апарату Верховної Ради України" (01021, місто Київ, Печерський район, вулиця Михайла Грушевського, будинок 26/1; ідентифікаційний код 03539018) 118 005,51 грн (сто вісімнадцять тисяч п`ять гривень 51 копійку) суми попередньої оплати та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню 00 копійок).

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ