РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.06.2019Справа № 910/1850/19

За позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс»

про зобов`язання визнати кредиторські вимоги.

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - Киященко О.А. (адвокат);

від відповідача - не з`явилися.

СУТЬ СПОРУ:

У лютому 2019 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - АК «Київводоканал») звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» (далі - КП «Липкижитлосервіс») в особі комісії з реорганізації КП «Липкижитлосервіс» про:

- зобов`язання КП «Липкижитлосервіс» визнати кредиторські вимоги АК «Київводоканал» на загальну суму 2591605,88 грн.;

- зобов`язання КП «Липкижитлосервіс» включити кредиторські вимоги АК «Київводоканал» у сумі 2591605,88 грн. до передавального акта суми заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що із заявлених вимог на суму 2955854,29 грн., відповідачем було визнано лише вимоги в сумі 364248,41 грн., а решту необґрунтовано відхилено. Зокрема, позивач зазначив, що вказані кредиторські вимоги виникли за укладеним між позивачем та відповідачем договором № 03970/2-06 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі від 15.03.2004 (далі - Договір).

Відповідач позов не визнав. Свої заперечення мотивував тим, що під час розгляду заявлених позивачем кредиторських вимог у загальній сумі 2955854,29 грн., комісією з реорганізації було прийнято спочатку рішення щодо часткового задоволення вимог у сумі 364248,41 грн., про що позивача було повідомлено листом № 2 від 09.01.2019. Після повного та детального аналізу зобов`язань підприємства, підтверджених даними бухгалтерського обліку та наявними судовими рішеннями, комісією було переглянуто кредиторську вимогу позивача та прийнято рішення щодо необхідності її часткового задоволення на загальну суму 2125588,48 грн., і включення до передавального акта вказаної суми кредиторських вимог.

Кредиторські вимоги у сумі 830265,81 грн. відповідачем не були задоволенні та включені до передавального акта з огляду на їх необґрунтованість та не доведеність належними первинними документами.

У наданій суду відповіді на відзив, позивач зазначив, що не визнана відповідачем сума є поточною заборгованістю останнього за надані послуги з водопостачання та водовідведення, яку останній повинен оплатити.

Ухвалою суду від 27.05.2019 закрито провадження у справі в частині зобов`язання визнання та включення до передавального акта кредиторських вимог на суму 1761340,07 грн. (з урахуванням ухвали суду від 26.06.2019 про виправлення описки в ухвалі про закриття провадження у справі).

У судове засідання з розгляду справи по суті представник відповідача не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не заявив. Поважних причин неявки представника відповідача, судом не було встановлено.

У судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в частині невизнаних відповідачем кредиторських вимог на суму 830265,81 грн., та зобов`язати відповідача включити вказану суму вимог до передавального акта.

Виходячи із вказаної суми вимог судом і вирішується спір.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши у судовому засіданні докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між АК «Київводоканал» (Постачальник) та КП «Липкижитлосервіс» (Абонент) 15.03.2004 було укладено Договір, відповідно до якого Постачальник зобов`язувався надавати Абоненту послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у міську каналізаційну мережу, а Абонент зобов`язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому Постачальником послуг на умовах цього договору.

Відповідно до розділу 2 Договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями водолічильника, зареєстрованого у Постачальника. У випадку наявності у Абонента декількох об`єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за Абонентом (пункт 2.1.1 розділу 2 Договору).

Зняття показань водолічильника (-ків) здійснюється, як правило, щомісячно представником Постачальника у присутності представника Абонента у строки згідно з графіком обслуговування Постачальника (пункт 2.1.2 розділу 2 Договору).

Кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями водолічильників та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності із розділом 21 Правил користування (пункт 2.1.4 розділу 2 Договору).

Відповідно до пункту 2.2.2 розділу 2 Договору оплата вартості послуг здійснюється Абонентом щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи Абонента.

В разі неотримання від Кредитора поточного щомісячного розрахункового документа, Боржник здійснює оплату вартості наданих йому послуг не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи із діючих тарифів та фактичної кількості спожитої води (пункт 2.2.4 розділу 2 Договору).

Відповідно до п. 2.2.5 у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг боржник зобов`язаний у десятиденний термін з дня направлення Постачальником платіжного документу до банківської установи Абонента, письмово повідомити про це Постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова Абонента оплатити платіжний документ Постачальника вважається безпідставною.

У зв`язку із публікацією на офіційному он-лайн сервісі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань оголошення за 31.08.2018 про припинення діяльності КП «Липкижитлосервіс», позивач 30.10.2018 звернувся до відповідача із заявою від 30.10.2018 № 1500/12 про визнання його кредиторських вимог за Договором на загальну суму 2955854,29 грн.

Із цієї заяви вбачається, що за даними позивача станом на 25.09.2018 за відповідачем обліковується наступна заборгованість за Договором:

- 1180968,88 грн. заборгованість за надані за Договором послуги (не вказаний не період надання цих послуг, не об`єм їх надання);

- 368131,50 грн. заборгованість по судовій справі № 52/163;

- 21065 грн. залишок заборгованості у судовій справі № 23/58-36/377-2012;

- 1755347,33 грн. заборгованість за судовими рішеннями у інших справах, що набрали законної сили.

Відповідно до протоколу № 10 засідання комісії з реорганізації КП «Липкижитлосервіс» від 15.04.2019 (копія долучена до матеріалів справи), комісією відповідача, після розгляду вказаної кредиторської вимоги АК «Київводоканал», було вирішено задовольнити зазначену кредиторську вимогу в частині даних, підтверджених бухгалтерським обліком та наявними судовими рішеннями на загальну суму 2125588,48 грн. шляхом її включення до передавального акта підприємства.

Із наведеного протоколу № 10 засідання комісії з реорганізації КП «Липкижитлосервіс» слідує, що відповідачем визнано наступні кредиторські вимоги:

- вимогу в сумі 368131,50 грн., що є залишком невиконаного зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням у справі № 52/163, яке набрало законної сили та підлягає виконанню;

- вимогу в сумі 2109,65 грн., що є зобов`язанням, підтвердженим судовим рішенням у справі №23/58-36/377-2012, яке набрало законної сили та підлягає виконанню;

- вимогу в сумі 1755347,33 грн., що є зобов`язаннями, підтвердженими судовими рішеннями про стягнення штрафних санкцій, нарахованих за період невиконання судових рішень, ухвалених у попередні періоди.

Таким чином, із заявлених позивачем не визнаними залишились кредиторські вимоги позивача у загальній сумі 830265,81 грн., які є предметом даного судового розгляду.

Заперечуючи проти позову в цій частині позовних вимог, відповідач у наданих поясненнях зазначає, що вказана сума кредиторських вимог не могла бути задоволена комісією, оскільки позивачем:

- не було надано розрахунку вказаної суми заборгованості;

- не був зазначений конкретний період виникнення зобов`язань;

- не було надано жодного документу, підтверджуючого надання послуг та виникнення зобов`язань;

- згідно даних бухгалтерського обліку підприємства, відсутня заборгованість перед позивачем у зазначеному розмірі;

- зазначено, що зобов`язання виникло внаслідок нарахування за послуги, спожиті в поточному періоді. При цьому, договірні відносини між позивачем і відповідачем полягали у наданні послуг холодного водопостачання та водовідведення для потреб населення, власників та орендарів нежитлових приміщень і для власних потреб (споживання послуг у займаних офісних приміщеннях). Починаючи з 2014 року, після змін, внесених до чинного законодавства, внаслідок яких позивач перейшов на прямі договірні відносини із населенням та власниками (орендарями) нежитлових приміщень, відповідач користувався послугами позивача виключно для власних потреб, тобто з метою забезпечення послугами офісних приміщень, які використовувались відповідачем. Однак, починаючи з 2015 року, відповідач припинив використовувати офісні приміщення, у зв`язку з їх передачею до іншої юридичної особи, на виконання рішення Київської міської ради від 09.10.2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва». З травня 2015 року відповідач користувався іншими орендованим приміщенням, а тому користування послугами позивача для власних потреб було припинене.

Тому, зважаючи на викладене та з огляду на суттєву спірність вимог позивача, у частині зобов`язань у сумі 830265,81 грн., відповідач просить суд у позові відмовити.

За встановлених обставин справи, та з огляду на надані позивачем докази, суд не вбачає підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем на підтвердження факту надання відповідачу послуг за Договором на спірну суму не надано належних і допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком (статті 13, 74 ГПК України).

Зокрема, позивачем не зазначено за який період відповідачу була нарахована заборгованість у спірній сумі, у якому об`ємі були надані послуги і за якими тарифами. Не зазначено звідки у позивача взялася вказана сума заборгованості, не надано жодного доказу на підтвердження факту надання відповідачу послуг на вказану суму (актів про зняття показників лічильників, актів звірки з відповідачем тощо). Також, не надано доказів направлення позивачем платіжних документів до банківської установи відповідача.

На запитання суду щодо наявності відповідних доказів, представник позивача у судовому засіданні зазначав, що такі докази у позивача відсутні, оскільки були знищені.

Відтак, позивачем, у супереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, належними засобами доказування не доведено суду своїх позовних вимог, а також не спростовано обставин на які посилається відповідач на обґрунтування своїх заперечень на позов.

Судові витрати, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» (в особі комісії з реорганізації Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс») визнати кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на суму заборгованості в розмірі 830265,81 грн., відмовити.

У задоволенні вимоги про зобов`язання Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс» (в особі комісії з реорганізації Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Липкижитлосервіс») включити кредиторські вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» у розмірі 830265,81 грн. до передавального акту суми заборгованості, відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.06.2019

Суддя Р.Б. Сташків