ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/552/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Корой Д.І.,

від відповідача - Леонова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" до Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення збитків в сумі 44561,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" про зобов`язання відповідача відновити передачу електричної енергії та стягнення збитків в сумі 44561,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на незаконне та неправомірне припинення відповідачем передачі електричної енергії, чим порушено умови укладеного між сторонами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача б/н від 03.04.2014 р. та завдано позивачу збитки у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди) в сумі 44561,00 грн.

Зокрема, позивач вказує, що 26.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Одесаобленерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 268 на об`єкт за адресою: м. Білгород-Дністровськ, вул. Гагаріна, 21 , який належить споживачу на праві приватної власності, згідно з п. 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами останнього.

Подалі, як зазначає позивач, 03.04.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" та Товариством з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона №26" укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача б/н, згідно з п. 1.1 якого власник електричних мереж (відповідач) забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1 цього договору. Приєднана потужність електроустановок споживача 15 кВт, дозволена потужність електроустановок споживача 15 кВт (п.1.3 договору).

Як вказує позивач, власник мереж зобов`язаний забезпечувати технічну можливість для передачі споживачу електричної енергії в межах потужності на 11 класі напруги (ступінь напруги 0,4 кВ) в обсягах, визначених відповідно до договору з постачальником електричної енергії, шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності та забезпечувати на межі балансової належності електромереж підтримання параметрів якості електроенергії та узгодженого рівня надійності електропостачання відповідно до категорії струмоприймачів споживача згідно з "Правилами устройства электроустановок" (п. 2.1 договору).

Також позивач додає, що положеннями п. 6.1 договору закріплено, що постачання електричної енергії споживачу може бути припинено або обмежено власником мереж без попередження, з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ, у разі, зокрема, споживання електроенергії споживачем після закінчення строку дії договору.

Наразі позивач зазначає, що відповідно до положень п. 10.6 договору, останній укладається на строк до 03.04.2014 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

За ствердженнями позивача, ним належним чином виконувались усі умови як договору про постачання електричної енергії № 268 від 26.12.2013 року так і договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 року, укладеною з відповідачем, зокрема своєчасно і у повному обсязі проводилась попередня оплата за електричку енергію.

При цьому позивач зазначає, що 27.02.2018 р. позивачем (вих. № 01/02-03 від 13.02.2018 р.) одержано лист від основного споживача - власника мереж - відповідача про те, що договір про технічне забезпечення електропостачання діє до 3 квітня 2018 р. та з огляду на положення п. 10.6 договору із зазначеної дати останній вважається розірваним, а постачання електроенергії на об`єкт через мережі відповідача не буде здійснюватись. Також у листі запропоновано до 03.04.2018 року вирішити із РЕМ м. Білгород-Дністровський питання щодо електропостачання на об`єкт. Відтак, як вказує позивач, з квітня 2018 р. передачу електричної енергії позивачеві за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21, припинено відповідачем.

Водночас, як вказує позивач, начальником Білгород-Дністровського РЕМ за фактом припинення постачання електричної енергії позивачеві у листі вих. № 02/584 від 29.03.2018 р. підтверджено, що від основного споживача - власника мереж ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" звернень щодо відключення об`єкту позивача до Білгород-Дністровського РЕМ не надходило, тому підстав для відключення немає.

Також позивач вказує, що з приводу припинення постачання електричної енергії позивач неодноразово звертався з листами до постачальника з проханням відновити електропостачання об`єкта споживача (вих. №37/11 від 03.04.2018р. та вих. №59/11 від 18.05.2018 р. та постачальник у листах-відповідях за вих. №101/19/03-2672 від 25.04.2018 р., вих. №101/19/03-2721 від 26.04.2018 р. вказував на те, що основний споживач не погоджував відключення з постачальником і здійснив відключення споживача в порушення вимог п.7.5 ПКЕЕ.

Наразі позивач зауважив, що на час виникнення спірних відносин, а саме припинення постачання електричної енергії позивачеві - 03 квітня 2018 р. були чинними Правила користування електричною енергією, затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 у редакції постанови від 14.05.2017 року, а тому, посилаючись на п. п. 1.2, 1.7, 5.8, 7.5 вказаних правил, позивач стверджує, що зважаючи на те, що договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, укладений між сторонами, на момент припинення передачі електричної енергії припинив свою дію через закінчення строку, таке припинення передачі електричної енергії позивачу (як споживачу) могло бути здійснене відповідачем (основним споживачем) лише за погодженням постачальника електричної енергії (п. 6.1. договору, п.7.5. ПКЕЕ), якого позивачем отримано не було.

Крім того, як стверджує позивач, незаконним та неправомірним припиненням передачі електричної енергії відповідачем завдано позивачеві збитки у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди) у розмірі 44561,00 грн., який складає розмір доходу, на який зменшились доходи від здавання в оренду території СТО "Білгород-Дністровський" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21, зважаючи на припинення передачі відповідачем електричної енергії на зазначений об`єкт та вимушеного зменшення позивачем ціни оренди через витрати орендаря на живлення об`єкту за допомогою генераторів, а саме за: травень - 8102 грн., червень - 4051 грн., липень - 4051 грн., серпень - 4051 грн., вересень - 4051 грн., жовтень - 4051 грн., листопад - 4051 грн., грудень - 4051 грн., січень - 4051 грн., лютий - 4051 грн., в загальному розмірі 44561,00 грн., які позивач, посилаючись на п. 5.1.3 договору, п. 10.1 ПКЕЕ, ст. 22 ЦК України, ст. 225 ГК України, просить стягнути з відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.03.2019 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Одеса-Мотор-Сервіс" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/552/19, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 03.04.2019 р.

В ході підготовчого провадження 03.04.2019 р. представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній вважає позовну заяву необґрунтованою та повністю заперечує проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказує, що 10.01.2008р. між нами ТДВ "МК №26" та ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" був укладений договір № 72 про постачання електричної енергії, згідно додатку № 2 до якого дозволена потужність в точці обліку для ТДВ "МК №26" складає 60 кВт. Як зазначає відповідач, в 2013 році до ТДВ "МК №26" звернулися представники ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" з проханням приєднатися до їхньої електричної мережі, мотивуючи тим, що для підключення напряму до мереж Одесаобленерго необхідно платити кошти за приєднання. Тому, як вказує відповідач, між ТДВ "МК №26" та ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" був укладений договір про технічне забезпечення електропостачання споживача та згідно договору "Одеса-Мотор-Сервіс" та п. 1.3 Приєднання потужностей електроустановок споживача 15 кВт., тобто, як стверджує відповідач, ТДВ "МК №26" безоплатно надала можливість ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" користуватися потужностями ТДВ "МК №26". Наразі відповідач зауважив, що строк дії договору згідно п. 10.6. договору до 03.01.2014 року, який набрав чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено з однієї сторони про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Відповідно до. п 6.1. та п.п. 6.1.1 договору постачання електричної енергії споживачу може бути припинено або обмежено власником мережі у випадку споживання електроенергії споживачем після закінчення строку дії цього договору. Як зазначає відповідач, строк дії договору після його продовження закінчувався 03.01.2015р., а тому, зважаючи на те, що ТДВ "МК №26" не вистачало залишившихся потужностей, а саме 45 кВт, ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" було проінформовано завчасно про припинення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, а саме 18.08.2017 р. за вих. № 01/02-22 від 16.08.2017 р., а також 13.02.2018 р. за вих. № 01/02-03 від 13.02.2018 р. При цьому відповідач зазначає, що у своєму листі ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" до начальника Білгород-Дністровського РЕМ № 20/10 від 19.03.2018 р. згадують, що ТДВ "МК №26" неодноразово повідомляло позивача про припинення подачі їм електроенергії з причини закінчення терміну дії договору про технічне забезпечення електропостачання, а тому виходячи зі змісту листа ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" та АТ "Одесаобленерго" знало про відключення ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" ще у 2017 р., зважаючи на що відповідач стверджує, що ТДВ "МК №26" правомірно відключило ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" від власних електричних мереж. Стосовно майнової шкоди відповідач, посилаючись на ст. 1166 ЦК України, ст. 225 ГК України вказує, що позивач не надає жодного обґрунтованого доказу у підтвердження настання матеріальних збитків, яких нібито він зазнав з вини ТОВ "МК №26", натомість надає копії договорів оренди майна та додаткових угод до них, у яких зменшений розмір орендної плати з 8102 грн. до 4051 грн., з огляду на що ТДВ "МК №26" не знаходить ніякого зв`язку між відсутністю електричної енергії у позивача зі зменшенням орендної плати. Водночас, як вказує відповідач, для настання відповідальності для ТДВ "МК №26" необхідно наявність складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, негативні наслідки, вина, причинний зв`язок та відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як порушення. Отже, як стверджує відповідач, у зв`язку з відсутністю складу цивільного правопорушення та недоведеністю понесених збитків ТДВ "МК №26" вважає вимоги позивача не обґрунтованими та такими, які не підлягають задоволенню.

16.04.2019 р. позивачем надано до господарського суду відповідь на відзив відповідача на позов. Так, позивач, посилаючись на п. п. 1.2, 1.7, 5.8, 7.5 Правил користування електричною енергією, затверджені Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 у редакції постанови від 14.05.2017 року, вказує, що закінчення терміну дії договору не є достатньою підставою для припинення передачі електричної енергії позивачеві відповідачем, адже таке припинення передачі електричної енергії можливе лише за обов`язкової наявності погодження постачальника електричної енергії (п.7.5. ПКЕЕ), якого відповідачем отримано не було та відповідач у наданому відзиві оминає увагою вищезазначені вимоги ПКЕЕ та безпідставно вказує на правомірність відключення. Крім того, позивач вказує, що необґрунтованими є також посилання відповідача на відсутність складу цивільного правопорушення, як підстави для стягнення збитків, оскільки здійснивши припинення передачі електричної енергії за відсутності погодження постачальника електричної енергії та порушивши цим вимоги п.7.5. ПКЕЕ, відповідач вчинив протиправні дії та у результаті вказаних протиправних дій позивач зазнав втрат у вигляді зменшення доходів від здаванні в оренду території СТО "Білгород-Дністровський" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21, з огляду на витрати орендаря на живлення об`єкту за допомогою генераторів, що вказує на наявність таких складових цивільного правопорушення як збитки та причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками.

18.04.2019 р. відповідачем були надані до господарського суду доповнення до відзиву на позовну заяву. Зокрема, відповідач вказує, що між відповідачем (власник мереж) та позивачем (споживач) укладено типовий договір про технічне забезпечення електропостачання споживача з приєднаною та дозволеною потужністю електроустановок ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" 15 кВт, відповідно до п.1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах, згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної елегії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого порядку споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1 договору. Відповідно до умов п. 3.1.3 договору власник мереж має прав на припинення передачі, обмеження обсягів використання електричної енергії споживачем у випадках та у порядку, передбачених розділом 6 договору. Відповідно до п 6.1. та п.п. 6.1.1 договору постачання електричної енергії споживачу може бути припинено або обмежено власником мережі без попередження у випадку споживання електроенергії споживачем після закінчення строку дії цього договору. Відповідно до пункту 10.6 договору цей договір укладено до 03.01.2014 р., він набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України. Таким чином, як вказує відповідач, виходячи з положень даного погодженого сторонами пункту договору, строк дії договору закінчився 03.01.2015 р. та з боку позивача мало місце споживання електроенергії після закінчення строку дії договору про технічне забезпечення електропостачання споживача.

При цьому відповідач зазначає, що договір про технічне забезпечення електропостачання споживача є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань в силу частини першої статті 174 Господарського кодексу України, які є майново-господарськими та, посилаючись на ст.ст. 175, 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, вказує, що сторонами досягнуто згоди щодо строку дії договору, порядку його продовження на наступний період та визначено право сторони за місяць до закінчення строку дії такого договору подати іншій стороні заяву про відмову від такого договору (пункт 1.6 договору), а тому, враховуючи, що відповідач подав заяву про відмову від договору про припинення договору у строк, визначений його пунктом 10.6 і таке право передбачено умовами договору за взаємною згодою сторін, такий договір правомірно припинив свою дію, а отже, припинилось і зобов`язання відповідача, зокрема, в частині забезпечення технічного забезпечення електропостачання власними мережами на користь позивача. Наразі відповідач зауважив, що укладаючи договір про технічне забезпечення електропостачання споживача сторони керувались чинними на той період Правилами користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісією з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 р., а тому окрім наявності підстав для припинення договору у зв`язку зі сплавом строку дії останнього ще у 2015 році, станом на дату припинення електропостачання договір про технічне забезпечення електропостачання споживача відсутній серед затверджених типових договорів, передбачених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р.

Таким чином, відповідач стверджує, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача відновити передачу електричної енергії позивачу є неналежним та не спрямованим на відновлення порушеного права позивача, оскільки умови правочину, на який посилається позивач вже не відповідають типовому договору про спільне використання технологічних мереж викладеному в додатку №1 до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р., і як наслідок суперечить вимогам пунктів 2-4 преамбули Постанови № 312 від 14.03.2018 р. в частині приведення у відповідність договору до вимог, що визначені Правилами користування електричною енергією.

В даному випадку, як вказує відповідач, ефективним способом захисту, спрямованим на відновлення порушеного права позивача, може бути вчинення дій, спрямованих на укладення договору про спільне використання технологічних мереж в редакції типового договору, викладеного в додатку № 1 до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р., проте обрання правильного способу захисту покладається саме на особу, яка звертається до суду.

Отже, відповідач стверджує, що враховуючи, що договір про технічне забезпечення електропостачання споживача не можна вважати подовженим в силу змін та вимог діючого законодавства до типових договорів такого роду, відсутність погодженого договірними умовами обов`язку відповідача відновлювати у передбачених правочином випадках електропостачання позивачу, вимога ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" задоволенню не підлягає, вимога про захист порушеного права не може базуватись на положеннях діючого договору, дія якого припинена чи нормах законодавства, які втратили чинність.

02.05.2019 р. позивачем подано до господарського суду відповідь на доповнення до відзиву. Перш за все позивач вказує, що положеннями частини 2 ст. 16 ЦК України та ч.2 ст. 20 ГК України передбачено такий спосіб захисту судом прав та законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання та саме такий спосіб обрано позивачем, що спростовує доводи відповідача про неналежний або такий, який не відповідає вимогам законодавства спосіб захисту прав та законних інтересів. По-друге, посилання відповідача на те, що обраний позивачем спосіб захисту прав є неналежним, оскільки умови правочину, на який посилається позивач, вже не відповідають типовому договору про спільне використання технологічних мереж і саме вчинення дій, направлених на укладення такого договору є ефективним способом захисту прав, на думку позивача є безпідставними та не правовими, адже такий договір не може бути укладеним позивачем (субспоживач) з відповідачем (основний споживач). Договір про спільне використання технологічних мереж укладається між відповідачем (основний споживач) та оператором системи розподілу (ОСР, AT "Одесаобленерго"), про що безпосередньо свідчить як преамбула вказаного типового договору, так і вимоги ч. 3 ст. 49 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 1.1.2 абз. 3,4 п. 1.2.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312 та абз. 4 п. 11.1.7 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310. При цьому позивач зазначає, що на сьогодні електроустановки позивача є приєднаними до електричних мереж оператора системи розподілу (AT "Одееаобленерго") через технологічні електричні мережі основного споживача (відповідача) у розумінні Закону України "Про ринок електричної енергії", Правил та кодексу Розподілу, про що свідчать чинний договір про постачання електричної енергії № 268 від 26 12.2013 року з додатками, укладений з Публічним акціонерним товариством "Одееаобленерго" та припинений на сьогодні договір про технічне забезпечення електропостачання споживача б/н від 03.04.2014 року укладений з відповідачем. Як зазначає відповідач, складовою частиною вищезазначеного чинного договору про постачання електричної енергії № 268 від 26.12 2013 р. є додаток 7 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності", який підписано керівником та скріплено печаткою відповідача, відповідно до п. 7 якого споживач (позивач) та постачальник (відповідач) електричної енергії зобов`язуються утримувати установки, які зазначені в цьому акті, у справному стані га експлуатувати їх відповідно до Правил користування електричною енергією, ПТЕ, ПБЕЕ.

Водночас, посилаючись на ст. 1, ч. 5 ст. 2, п. 12 ч. 2 ст. 3, ст. 49, п. 12 ч. 2 ст. 77 Закону України "Про ринок електричної енергії", п. 1.1.2, абз. 2-4 п. 1.2.3, п. 7.1Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 312, п.п. 5.1, 11.1.3, 11.1.7 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310, позивач стверджує, що чинними положеннями законодавства України не передбачено права відповідача (основного споживача) на припинення (обмеження) споживання електроенергії субспоживачеві (позивачу) та праву позивача, електроустановки якого приєднані до електричних мереж оператора системи розподілу (АТ "Одесаобленерго") через технологічні електричні мережі основного споживача (відповідача), на недискримінаційний доступ до системи розподілу, кореспондує обов`язок відповідача (основного споживача) забезпечувати такий доступ через свої електричні мережі, а саме забезпечувати технічну можливість доставки електричної енергії необхідного обсягу та рівня потужності (із забезпеченням якості, надійності та безперервності) власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок субспоживача (позивача).

Крім того, 02.05.2019 р. позивачем подано до господарського суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач уточнює формулювання п. 1 позову без зміни решти позовних вимог та просить суд зобов`язати ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" забезпечити технічну можливість для доставки електричної енергії до межі балансової належності електромереж та електроустановок ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс".

У підготовчому засіданні 02.05.2019 р. представник відповідача зазначив, що вказану заяву про зміну предмету позову останній не отримував, тому необхідно час для ознайомлення та подання додаткових доказів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.05.2019 р. у справі № 916/552/19 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, при цьому підготовче засідання відкладено на 20.05.2019 р.

17.05.2019 р. відповідачем надано до суду заперечення на заяву позивача про зміну предмета позову та відповідь на доповнення до відзиву, згідно яких відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог.

24.05.2019 р. позивачем надано до суду відповідь на заперечення відповідача.

Наразі від представника відповідача до господарського суду електронною поштою надійшло клопотання від 27.05.2019 р. про перенесення розгляду справи, призначеного на 28.05.2019 р., на іншу дату у зв`язку з участю у кримінальному провадженні у Херсонському міськсуді. Вказане клопотання судом залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.05.2019 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/552/19 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 13 червня 2019 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторні, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

10.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (постачальник) та Закритим акціонерним товариством "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" (споживач) було укладено договір № 72 про постачання електричної енергії, відповідно до п. 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику електричної енергії вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно п. 2.1 договору від 10.01.2018 р. під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (ПКЕЕ).

Пунктами 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 договору від 10.01.2018 р. передбачено, що споживач зобов`язується виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки; оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

За умовами п. 3.1.3 договору від 10.01.2018 р. постачальник електричної енергії має право визначати у порядку, передбаченому розділом 5 цього договору, величини споживання електричної енергії та потужності.

Відповідно до п. 5.1 договору від 10.01.2018 р. для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії з помісячним розподілом (по формі додатку "Обсяги постачання електричної енергії споживачу"). Споживачі, які розраховуються за електричну енергію за тарифами диференційованими за періодами часу, та споживачі постачальників за нерегульованим тарифом, електроустановки яких обладнані засобами диференційного (погодинного) обліку електричної енергії, додатково подають відомості про заявку величини споживання електричної потужності у години контролю максимального навантаження енергосистеми на відповідні розрахункові періоди. Постачальник електричної енергії може вимагати від споживача надання обґрунтування очікуваних обсягів електроспоживання. У разі ненадання споживачем зазначених відомостей про розмір очікуваного обсягу споживання електричної енергії на наступний рік до 01 листопада поточного року, а також не узгодження між сторонами обсягів електричної енергії на наступний рік по формі додатку "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" діючий додаток 1 на поточний рік до договору вважається продовженим на наступний рік, тобто помісячні обсяги споживання електричної енергії зазначені у діючому додатку 1 до договору є договірними величинами на наступний рік, до укладання сторонами нового додатку 1 до договору. При наявності у споживача об`єктів потужністю 150 кВА (кВт більше з середньомісячним (за підсумками минулого року) обсягом споживання електричної енергії 50 тис.Квтг і більше, що розташовані окремо від основного підприємства і не мають спільної з іншими об`єктами споживача технологічної електричної мереж; розмір очікуваного споживання електричної енергії розкладається для кожного з цих територіально-відокремлених об`єктів окремо.

В п. 5.2 договору від 10.01.2018 р. передбачено, що узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком до договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу" є договірними величинами споживання електричної енергії.

Положеннями п. 5.3 договору від 10.01.2018 р. визначено, що договірні (граничні) величини споживання електричної потужності на розрахунковий період визначаються для споживача на години максимуму навантажень енергосистеми окремо для кожної площадки вимірювання з приєднаною потужністю 150 кВА (кВт) і більше та середньомісячним (за підсумками минулого року) обсягом фактичного споживання електричної енергії 50 тис.кВтг і більше, виходячи із установленого енергосистемою завдання щодо граничного споживання електричної потужності і можуть бути скориговані по заявці споживача при умові повної оплати за очікуване споживання електричної енергії. У разі, коли споживач на підставі двостороннього акту має погоджену технологічну та аварійну броню електропостачання, гранична величина електричної потужності в години максимуму навантаження має бути не нижче обумовленої актом технологічної броні електропостачання при умові виконання п.2 додатку "Порядок розрахунків" цього договору.

За умовами п. 7.1 договору облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно-технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником електричної енергії шляхом розрахунку згідно з вимогами додатка "Порядок розрахунків".

Пунктом 8.1 договору від 10.01.2018 р. визначені стосунки із субспоживачами (для споживачів, які мають приєднаних до їхніх мереж субспоживачів).

Згідно підпункту 8.1.1 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. якщо до електромереж споживача приєднані в установленому порядку електроустановки інших споживачів (далі - субспожпвачів), відносини між ними регулюються договором про спільне використання технологічних мереж основного споживача або договором про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Відповідно до підпункту 8.1.2 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. споживач передає електричну енергію субспоживачам, перелік яких визначений у додатку "Дані про відпуск електроенергії субспоживачам", у межах договірної величини потужності та в обсягах, визначених з урахуванням умов розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору з субспоживачами (додаток "Обсяги постачання електричної енергії споживачу") (як субспоживачу).

В підпункті 8.1.3 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. визначено, що споживач передає постачальнику електричної енергії дані про обсяги споживання електричної енергії субспоживачами у порядку, визначеному відповідно до розділу 5, а також звіт про використану субспоживачами електричну енергію.

Підпунктом 8.1.4 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. передбачено, що відключення (крім аварійних), виведення в ремонт та ввімкнення після ремонту електроустановок споживачів, які беруть участь у передачі електричної енергії субспоживачам, здійснюється споживачем лише за погодженням з постачальником електричної енергії.

Положеннями підпункту 8.1.5 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. вказано, що споживач має право приєднувати в установленому порядку нових субспоживачів до власних електричних мереж.

Згідно підпункту 8.1.6 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. у разі заборгованості субспоживача за електричну енергію на вимогу постачальника споживач відключає електроустановки цього субспоживача у терміни, які доводяться споживачу постачальником електричної енергії відповідним розпорядженням, або після складання відповідного акта надає можливість постачальнику електричної енергії відключити електроустановки цього субспоживача.

Відповідно до підпункту 8.1.7 п. 8.1 договору від 10.01.2018 р. споживач забезпечує доступ постачальника електричної енергії до розрахункових засобів обліку електричної енергії субсспоживачів, які встановлені на його території, у порядку та у терміни, встановлені договором про постачання електричної енергії, укладеним між постачальником електричної енергії та відповідним субспоживачем.

В п. 8.2 договору від 10.01.2018 р. передбачено, що відносини між споживачем та електропередавальною організацією (для споживачів, які приєднані до мереж електропередавальної організації, що не має ліцензії на постачання електричної енергії) регулюються умовами договору про технічне забезпечення електропостачання споживача, який укладається між ними.

Положеннями п. 8.3 договору від 10.01.2018 р. визначено, що додатки до цього договору "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електричної енергії", "Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача" дійсні у разі їх погодження із електропередавальною організацією.

Пунктом 8.4 передбачені відносини із основним споживачем (для субспоживачів).

Згідно підпункту 8.4.1 п. 8.4 договору від 10.01.2018 р. якщо обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж основного споживача оплачуються постачальником, який постачає споживачу (як субспоживачу) електричну енергію, відносини між постачальником та основним споживачем у частині передачі електричної енергії споживачу (субспоживачу) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача.

Відповідно до підпункту 8.4.2 п. 8.4 договору від 10.01.2018 р. якщо обґрунтовані витрати на утримання технологічних електричних мереж основного споживача оплачуються споживачем, відносини між споживачем, який є субспоживачем, та основним споживачем регулюються умовами договору про спільне використання технологічних електричних мереж основного споживача.

В підпункті 8.4.3 п. 8.4 договору від 10.01.2018 р. визначено, що додатки до цього договору "Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачі", "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", "Розрахунок втрат електроенергії в мережах споживача" дійсні у разі їх доведення до відома основного споживача.

Пунктом 9.4 договору встановлено, що останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31 грудня 2008 р. Договір вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Сторонами до договору № 72 про постачання електричної енергії від 10.01.2008 р. підписано додаток № 1 - Обсяги постачання електричної енергії споживачу; додаток № 11 - Дані про відпуск електроенергії субспоживачам.

Додатковою угодою від 04.04.2011 р. до договору № 72 про постачання електричної енергії від 10.01.2008 р. викладено преамбулу договору в наступній редакції: "Відкрите акціонерне товариство "Енергопостачальна компаній "Одесаобденерго", яке є платником податку по загальній формі оподаткування, має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених законодавством, що здійснює діяльність на підставі ліцензії на постачання електроенергії за регульованим тарифом серії АБ № 220548 від 05.10.2005р., в особі начальника Білгород-Дністровського РЕМ Семенюка Анатолія Васильовича, що діє на підставі довіреності № 136 від 29.12.2010 р., далі - постачальник електричної енергії, з одного боку, та Товариство з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26", що надалі іменується споживач, який є платником податку по загальній формі оподаткування, має статус платника податку на прибуток на загальних умовах, передбачених законодавством, в особі генерального директора Бичкова Євгена Анатолійовича, що діє на підставі № 0001598 від 25.02.2011 ., з іншого боку (далі - сторони), уклали цей договір про постачання електричної енергії (далі - договір)"; п. 2 вказаної додаткової угоди розділ 10 договору "Місцезнаходження та банківські реквізити сторін" викладено в новій редакції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Подалі, як вбачається із матеріалів справи, 03.04.2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" (власник мереж) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" (споживач) укладено договір про технічне забезпечення електропостачання споживача, відповідно до п. 1.1 якого власник мереж забезпечує технічну можливість передачі електричної енергії споживачу в обсягах згідно з договором про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії, з показниками допустимих відхилень від стандартних умов надання обсягу електричної енергії та рівня дозволеної потужності за класами напруги, а споживач дотримується установленого режиму споживання електричної енергії та своєчасно сплачує за отримані послуги, визначені пунктом 4.1 цього договору.

Згідно п. 1.2 договору від 03.04.2014 р. передача електричної енергії забезпечується відповідно до однолінійної схеми, наведеної в Додатку "Однолінійна схема". Власник мереж забезпечує передачу електричної енергії в точку продажу, визначену згідно з відповідним договором споживача з постачальником електричної енергії.

Відповідно до п. 1.3 договору від 03.04.2014 р. приєднана потужність електроустановок споживача 15 кВт, дозволена потужність електроустановок споживача - 15 к Вт.

Пунктом 2.1. договору від 03.04.2014 р. передбачено, що власник мереж зобов`язаний:

- забезпечувати технічну можливість для передачі споживачу електричної енергії в межах ___ кВт потужності на 11 класі напруги (ступінь напруги 0,4 кВ) в обсягах, визначених відповідно до договору з постачальником електричної енергії , шляхом формування електричної схеми відповідної пропускної здатності (п.п. 2.1.1);

- забезпечувати на межі балансової належності електромереж підтримання параметрів якості електроенергії та узгодженого рівня надійності електропостачання відповідно до категорії струмоприймачів споживача згідно з "Правилами устройства электроустановок" (далі - ПУЕ) (п.п. 2.1.2.).

Положеннями підпункту 3.1.3 пункту 3.1 договору від 03.04.2014 р. передбачено, що власник мереж має право на припинення передачі, обмеження обсягів використання електричної енергії споживача у випадках та порядку, передбачених розділом 6 цього договору.

Згідно із п. 5.1. договору від 03.04.2014 р. споживач має право:

- на отримання електричної енергії, якісні характеристики якої зазначені в договорі відповідно до державних стандартів (п.п. 5.1.1);

- на відшкодування згідно з законодавством України збитків, завданих унаслідок порушення його прав (п.п. 5.1.3);

- повідомляти НКРЕ про порушення власником мереж умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальним) електричними мережами та/або ПКЕЕ (п.п. 5.1.5).

Розділом 6 договору від 03.04.2014 р. визначено порядок обмеження та припинення електропостачання.

За умовами п. 6.1 договору від 03.04.2014 р. постачання електричної енергії споживачу може бути припинено або обмежено власником мереж:

6.1.1. Без попередження, з дотриманням процедури, передбаченої ПКЕЕ, у разі:

- виникнення аварійних ситуацій в електроустановках власника мереж на час, що не перевищує визначеного ПУЕ для струмоприймачів споживача відповідної категорії;

- споживання електроенергії споживачем після закінчення строку дії цього договору;

- приєднання споживачем власних струмоприймачів або струмоприймачів третіх осіб до мереж власника мереж поза розрахунковими засобами обліку;

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії.

6.1.2. З повідомленням споживача не пізніше, ніж за 10 хвилин у разі перевищення споживачем граничної величини споживання електричної потужності в години максимуму навантаження протягом 30 хвилин і довше.

6.1.3. З повідомленням споживача не пізніше, ніж за 3 робочих дні у разі:

- не призначення споживачем персоналу для обслуговування електроустановок або відсутності договору на обслуговування електроустановок;

- зниження показників якості електроенергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок власника мереж та/або інших суб`єктів господарської діяльності;

- недопущення споживачем посадових осіб органів, на яких покладено відповідні обов`язки згідно з чинним законодавством, до власних електроустановок або розрахункових засобів обліку електроенергії.

6.1.4. У разі несплати за спожиту електричну енергію у терміни, встановлені постачальником електричної енергії (припинення або обмеження споживання електричної енергії має здійснюватися лише за дорученням постачальника електричної енергії).

6.1.5. У разі незадовільного стану електроустановок споживача, що загрожує виникненню аварії, пожежі, створює загрозу життю, а також у разі невиконання вимог щодо усунення недоліків в електроустановках споживача - за приписом (поданням) представників органів виконавчої влади, на які покладені відповідні обов`язки згідно з законодавством України.

6.1.6. З повідомленням не пізніше, ніж за 10 днів для проведення планових ремонтних робіт в електроустановках власника мереж або для приєднання нових споживачів, у разі відсутності резервного живлення споживача.

Відповідно до п.п. 8.1.1. п. 8.1. договору від 03.04.2014 р. власник мереж несе відповідальність за безперервну передачу електричної енергії споживачу: із забезпеченням договірних величин, визначених згідно з умовами договору про постачання електричної енергії; із дотриманням вимог щодо категорії струмоприймачів споживача та гарантованим рівнем надійності електропостачання згідно з додатком "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін"; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії на межі балансової належності сторін.

Згідно п. 9.1 договору від 03.04.2014 р. відносини між споживачем та постачальником електричної енергії регулюються умовами договору про постачання електричної енергії.

В пункті 9.5. договору сторони передбачили, що про всі обмеження та відключення споживача, передбачені розділом 6 цього договору, власник мереж повідомляє постачальника електричної енергії та/або електропередавальну організацію.

Відповідно до п. 10.6. договору від 03.04.2014 р. цей договір укладається на строк до 03.01.2014 р., набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано в іншій термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Як вказує позивач, за вказаним договором про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" належним чином і у повному обсязі виконувало власні договірні зобов`язання зі своєчасної та в повному обсязі оплати попередньої оплати за електричну енергію. Однак, за ствердженнями позивача, відповідачем при виконанні договірних зобов`язань були допущені порушення, а саме не була забезпечена технічна можливість для передачі позивачу електричної енергії в межах дозволеної потужності, оскільки з квітня 2018 року передача електричної енергії позивачеві за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21, була припинена відповідачем, що завдало позивачеві збитки у вигляді неодержаного доходу (втраченої вигоди) в розмірі 44561,00 грн.

Так, з матеріалів справи вбачається, 13.02.2018 року директором Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" лист за вих. № 01/02-03, згідно якого договір про технічне забезпечення електропостачання діє до 3 квітня 2018 р. та з огляду на положення п. 10.6 договору із зазначеної дати останній вважається розірваним, також повідомлено, що постачання електроенергії на об`єкт через мережі відповідача не буде здійснюватись, зважаючи на що запропоновано позивачу до 03.04.2018 року вирішити із РЕМ м. Білгород-Дністровський питання щодо електропостачання на об`єкт.

При цьому листом від 29.03.2018 р. (вих. № 04-584) Білгород-Дністровський РЕМ на лист ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" від 22.03.2018 р. (вих. № 01/666) повідомило останнього, що згідно п. 7.5 Правил користування електричної енергії, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 р. № 28, від основного споживача - ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" щодо відключення об`єкту заявника до Білгород-Дністровського РЕМ не надходило, тому підстав для відключення у основного споживача немає.

Наразі, як вбачається із матеріалів справи, 03.04.2018 року ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" звернулося з листом за вих. № 37/11 до ПАТ "Одесаобленерго? та Білгород-Дністровського РЕМ із проханням роз`яснити причину відключення об`єкту ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" в м. Білгород-Дністровському, враховуючи, що в листах Білгород-Дністровського РЕМ безперебійна подача заявнику електричної енергії гарантувалася, на який ПАТ "Одесаобленерго? листом від 25.04.2018 р. (вих. № 101/13/03-2672) повідомило, що основний споживач ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" здійснив відключення електропостачання об`єкту ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" від своїх електромереж в порушення п. 7.5 Правил, оскільки Білгород-Дністровським РЕМ ПАТ "Одесаобленерго? не погоджував відключення, при цьому, для запобігання недопущення порушення договірних зобов`язань між ПАТ "Одесаобленерго?, ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" та ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26", Публічним акціонерним товариством "Одесаобленерго? направлено на адресу основного споживача листа щодо необхідності відновлення електропостачання ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" шляхом підключення об`єкту останнього до електромереж ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26".

Крім того, 18.05.2018 року за вих. № 59/11 ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" повторно звернулося листом до ПАТ "Одесаобленерго? з проханням в найкоротші терміни поновити енергопостачання об`єкту ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс".

Водночас із матеріалів справи вбачається, що 26.04.2018 року ПАТ "Одесаобленерго? звернулося до Інспекції Держенергонагляду у Південному регіоні із проханням сприяння у вирішенні питання щодо відновлення електропостачання об`єкту ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс" від мереж основного споживача ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26".

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Пунктом 1.2. Правил користування електричною енергією, затвердженими Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (в редакції, що діяла на момент укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р.) визначено, що зокрема:

- договір про технічне забезпечення електропостачання споживача - домовленість двох сторін (споживач та електропередавальна організація або основний споживач), яка є документом певної форми, що встановлює зміст та регулює правовідносини між сторонами під час технічного забезпечення постачання електричної енергії;

- основний споживач - споживач електричної енергії або власник електричних мереж, який передає частину електроенергії своїми технологічними електричними мережами субспоживачам та/або електропередавальній організації;

- власник електричних мереж - юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії;

- субспоживач - споживач, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж основного споживача;

- межа балансової належності - точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування, або повного господарського відання.

Згідно п. 1.5 ПКЕЕ (в редакції, що діяла на момент укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р.), у разі підключення електроустановок споживача до електричних мереж, власник яких не є постачальником електричної енергії, та виникнення у споживача відповідно до законодавства України зобов`язань уносити плату за перетікання реактивної електроенергії, між споживачем та цим власником електричних мереж на основі типового договору укладається договір про технічне забезпечення електропостачання споживача.

Відповідно до п. 1.8 ПКЕЕ (в редакції, що діяла на момент укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р.) умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Положеннями пункту 5.8 ПКЕЕ (в редакції, що діяла на момент укладення договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р.) передбачено, що споживач, електроустановки якого приєднані до мереж електропередавальної організації, яка не є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, має укласти з електропередавальною організацією договір про технічне забезпечення електропостачання.

Як встановлено судом, сторони у справі на виконання вимог ПКЕЕ уклали договір про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р., умовами якого сторонами досягнуто згоди щодо строку дії цього договору, порядку його продовження на наступний період та визначено право сторони за місяць до закінчення строку дії такого договору подати іншій стороні заяву про відмову від такого договору (пункт10.6).

Частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору; закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припинається частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У зв`язку з тим, що внаслідок подання відповідачем заяви про відмову від договору про технічне забезпечення електропостачання споживача від 03.04.2014 р. у строк, визначений його пунктом 10.6, і встановлення такого права умовами договору за взаємною згодою його сторін, такий договір припинив свою дію 03.04.2018 року. Отже, в свою чергу припинилось і зобов`язання відповідача, зокрема, в частині забезпечення технічної можливості передачі електричної енергії власними технологічними електричними мережами позивачу ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс". Відтак, підстави для зобов`язання відповідача виконувати таке зобов`язання на час прийняття рішення у справі відсутні.

Біль того, як встановлено судом, 26 листопада 2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, пунктом 1 якого визначено, що продавець, в особі генерального директора, продав та передав у приватну власність за обговорену грошову суму будівлі та споруди за АДРЕСА_1, що складаються в цілому з: майстерні літ. "А?, загальною площею 298,8 кв.м, побутових приміщень майстерні літ. "Б?, загальною площею 212,6 кв.м, споруд № 1-4, на земельній ділянці площею 0,6886 га, кадастровий номер якої НОМЕР_1, наданої в оренду за договором від 13.03.2017 року. Відчужувані будівлі та споруди належать продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради 28.09.2011 року на підставі рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 13.09.2011 року за № 648, зареєстрованого Комунальним підприємством "Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації" 02.11.2011 року, номер запису: 850, в книзі: 1, реєстраційний номер: 14198962, витяг № 31891220 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.11.2011 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 28574574, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 103, що підтверджується витягом № 142921280 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.10.2018 року. Згідно п. 11 договору від 26.11.2018 р. право власності на будівлі та споруди виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та державної реєстрації такого права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до норм чинного законодавства України.

Вказаний договір купівлі-продажу від 26.11.2018 р. посвідчено приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Одеської області Рязанцевою О.Ю. 26.11.2018 року та зареєстровано в реєстрі за № 2734.

Відтак, вказані обставини свідчать, що, починаючи з 26.11.2018 р., мережі, за допомогою яких здійснювалося забезпечення передачі електричної енергії ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс", що знаходяться в будівлях та спорудах за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, м. Білгород-Дністровський, провул. Молодіжний, 14а, не перебувають у власності відповідача - ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26", оскільки були продані останнім Мєлєнтєву О.О., а відтак спірні мережі не перебувають в натурі у відповідача ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26".

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Отже, враховуючи відсутність доказів визнання недійсним договору купівлі-продажу від 26.11.2018 року в судовому порядку та невстановлення судом підстав, з якими закон пов`язує недійсність договору, враховуючи презумпцію правомірності правочину, договір купівлі-продажу від 26.11.2018 року на час розгляду даної справи судом є чинним.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, забезпечення передачі електричної енергії ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс", здійснювалось ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" за допомогою власних мереж, розташованих в будівлях та спорудах, що знаходились у відповідача на праві власності згідно свідоцтва про право власності від 28.09.2011 року. Проте, станом на момент звернення позивача до суду із заявленим позовом - 04.03.2019 р., вказані будівлі не належить відповідачу на праві власності, оскільки після відчуження їх відповідачем 26.11.2018 року вони належить на праві приватної власності ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу від 26.11.2018 року, що не спростовано позивачем.

Таким чином, станом на теперішній час мережі, за допомогою яких здійснювалося забезпечення передачі електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс", не є власністю відповідача, а є власністю іншої особи, що свідчить про неможливість ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" здійснити забезпечення технічної можливості для доставки електричної енергії до межі балансової належності електромереж та електроустановок Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс".

Доказів, які б спростовували викладене, позивач не надав, як і не надав доказів перебування у відповідача спірних мереж, тим самим позивач не довів суду факту порушення його прав з боку відповідача - ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26".

Щодо вимог позивача про стягнення збитків в сумі 44561,00 грн. у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди), що дорівнюють розміру доходу, на який, за ствердженням позивача, зменшились доходи від здавання в оренду території СТО "Білгород-Дністровський" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21, у зв`язку з припиненням передачі відповідачем електричної енергії на зазначений об`єкт та вимушеного зменшення позивачем ціни оренди через витрати орендаря на живлення об`єкту за допомогою генераторів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Аналогічне визначення міститься і в статті 22 ЦК України.

Статтею 225 ГК України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність повного складу правопорушення: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки - шкоди (збитків); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Наразі слід зазначити, що важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Між тим, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, директор Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" звертався до Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" листом (вих. № 01/02-03 від 13.02.2018 р.) з повідомленням про розірвання договору про технічне забезпечення електропостачання від 03.04.2014 р. з 03.04.2018 р. з огляду на закінчення строку його дії, можливість якого сторони передбачили умовами вказаного договору, а також з повідомленням, що постачання електроенергії на об`єкт через мережі відповідача не буде здійснюватись, зважаючи на що запропоновано позивачу до 03.04.2018 року вирішити із РЕМ м. Білгород-Дністровський питання щодо електропостачання на об`єкт.

Як вже зазначалось судом, починаючи з 03.04.2018 року, ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" не ухилялося від постачання електроенергії на об`єкт позивача через мережі ТДВ "Білгород-Дністровська механізована колона № 26", оскільки договір про технічне забезпечення електропостачання від 03.04.2014 р. припинив свою дію 03.04.2018 року, зважаючи на підстави для зобов`язання відповідача виконувати таке постачання електричної енергії були відсутні. При цьому, починаючи з 26.11.2018 року, відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" не є власником мереж, за допомогою яких здійснювалося забезпечення передачі електричної енергії Товариству з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс", а відтак не є сторону договору.

Таким чином, вказане свідчить про відсутність вини Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" у понесенні позивачем збитків у вигляді неодержаного прибутку (втраченої вигоди), що дорівнюють розміру доходу, на який, за ствердженням позивача, зменшились доходи від здавання в оренду території СТО "Білгород-Дністровський" за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Гагаріна, 21.

Так, оскільки на відповідача не покладено обов`язок забезпечити технічну можливість для доставки електричної енергії до межі балансової належності електромереж та електроустановок Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс", суд доходить висновку про відсутність в діях відповідача складу цивільного правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підстави для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення збитків відсутні, тому вимоги позивача про стягнення збитків у розмірі 44561,00 грн., які є похідними від вимог про зобов`язання вчинити певні дії, не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищенаведене та оцінюючи надані докази в сукупності та всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" є необґрунтованими, не відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 14000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського-процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведені вище положення законодавства, а також те, що судом відмовлено у задоволенні позову ТОВ "Одеса-Мотор-Сервіс", відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати на професійну правничу допомогу відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеса-Мотор-Сервіс" до Товариства з додатковою відповідальністю "Білгород-Дністровська механізована колона № 26" про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення збитків в сумі 44561,00 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення та підписання повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 24 червня 2019 р.

Суддя В.С. Петров