У Х В А Л А

24 червня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/325/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову №б/н від 19.06.2019

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР ОІЛ УКРАЇНА»

вул. Віскозна, 3, м. Київ, 02094

до відповідача: Приватного транспортного малого підприємства «П.Г.ВНЄШТРАНС»

вул. Кільцева, 17, с. Голубівка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17580

про стягнення 369081 грн 78 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Кемінь С.В. адвокат, ордер серія ЗР №63106 від 15.05.2019

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні, відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ОІЛ Україна» подано позов до Приватного транспортного малого підприємства «П.Г.ВНЄШТРАНС» про стягнення 369081 грн 78 коп. боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків оплати товару, поставленого відповідно до накладних №3813 від 09.11.2018 на суму 495669,78 грн та №3814 від 09.11.2018 на суму 83412,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 19.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №927/325/19 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.05.2019.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.06.2019.

У судовому засіданні 12.06.2019 з розгляду справи по суті за усним клопотанням представника позивача оголошено перерву до 24.06.2019 о 10:30, про що представник позивача повідомлений під розписку.

Ухвала повідомлення від 12.06.2019 рекомендованою кореспонденцією направлена на адресу відповідача, яка отримана останнім 19.06.2019, про що свідчать матеріали справи.

24.06.2019 від позивача на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову від 19.06.2019. В поданій заяві позивач просить накласти арешт у розмірі 369 081,78 грн на кошти Приватного транспортного малого підприємства «П.Г. ВНЄШТРАНС», що знаходяться на банківському рахунку: р/р № НОМЕР_1 в Філії «Чернігівське регіональне управління» АТ КБ «ПРИВАТБАНК», МФО 353586, та на інших банківських рахунках, а також накласти арешт на нежитлову будівлю (свинарник) загальною площею 479,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернігівська обл., Прилуцький район, с. Іванківці (мовою документа), вул. Дачна, будинок 15/2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241 та перебуває на праві приватної власності Приватного транспортного малого підприємства «П.Г. ВНЄШТРАНС» на підставі свідоцтва про право власності серія НОМЕР_2 від 29.08.2005 року.

В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що починаючи з 09.11.2018 відповідач привласнив кошти позивача та безпідставно ними користується на власний розсуд, ігноруючи права позивача як власника коштів, а самі посадові особи відповідача не виходять на зв`язок, крім того за даними отриманими у телефонному режимі від бухгалтерії відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі. У зв`язку з цим, позивач вважає, що є підстави побоюватись, що така позиція відповідача може утруднити виконання або невиконання рішення господарського суду по даній справі, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову. Крім того, позивач стверджує, що ним з`ясовано, що посадові особи відповідача, за даними ЄДРПОУ згідно ухвали «Господарського суду Чернігівської області» (мовою документа) по кримінальній справі №751/8192/17 перебувають у змові групи компаній ДП «ДГ Іванківці» (мовою документа) та ТОВ «Олімп» у кримінальній справі №0000, згідно ч. 3 ст. 191 КК України (Привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем), у зв`язку з цим правоохоронними органами здійснюється арешт майна, що перебуває у власності ПТМП «П.Г.ВНЄШТРАНС». Позивач вважає, що будучи причетними до розкрадання коштів, в т.ч. державних, у зв`язку з чим правоохоронними органами проводяться слідчі дії, виконання рішення суду відповідачем може бути утрудненим або неможливим.

До заяви про забезпечення позову від 19.06.2019 позивачем, зокрема, додано копію ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі №751/8192/17 від 17.11.2017 про накладення арешту на кран-балку жовто-синього кольору без маркування, яка перебуває у володінні ПТМП «П.Г.ВНЄШТРАНС», копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 18.06.2019).

У судовому засіданні 24.06.2019 представник позивача виклав заяву про забезпечення позову від 19.06.2019 та просив її задовольнити у повному обсязі.

Суд зазначає, що забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову. Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011р. №4-рп/2011).

Відповідно до приписів ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як передбачено в п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися із предметом та підставами позову, а особа, яка заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового акта.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань чи неналежного виконання не є встановленим і підлягає доведенню під час вирішення справи по суті та сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Доводи позивача, що посадові особи відповідача не виходять на зв`язок, а також та обставина, що відповідач, за інформацією отриманою позивачем по телефону, перебуває у скрутному фінансовому становищі не є безумовною обставиною, що може свідчити про вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання.

Крім того, судом звертається увага, що доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях та ймовірностях.

З урахуванням предмету позову у даній справі - стягнення заборгованості у розмірі 369081,78 грн., звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об`єктивних або суб`єктивних причин.

Наявність ухвали слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова у справі №751/8192/17 від 17.11.2017 про накладення арешту на кран-балку жовто-синього кольору без маркування, яка перебуває у володінні ПТМП «П.Г.ВНЄШТРАНС», із забороною відчужувати та розпоряджатися вказаним майном, яка, зокрема, винесена до виникнення між сторонами спірних правовідносин, не свідчить про те, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна нежитлової будівлі (свинарник) загальною площею 479,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Прилуцький район, с. Івківці, вул. Дачна, будинок АДРЕСА_1 2, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 241 на користь третіх осіб, а також не свідчить про те, що виконання відповідачем рішення у справі №927/325/19 може бути утрудненим або неможливим.

Окрім того, заходи забезпечення позову, які просить вжити позивача, а саме накладення арешту на майно відповідача, не відповідають предмету позову, про стягнення грошових коштів - заборгованості з ПТМП «П.Г.ВНЄШТРАНС» за товар, та є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки у позові мова йде про грошові кошти, а заявник просить накласти арешт на нежитлову будівлю.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Позивач, всупереч положенням статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, не надав суду доказів, що невжиття заходів, про які просить позивач, можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Водночас, заявником не доведено та не обґрунтовано, яким чином майно та грошові кошти, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відтак, подана позивачем заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти беззаперечного висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб на даній стадії судового процесу.

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАР ОІЛ УКРАЇНА» у задоволенні заяви про забезпечення позову від 19.06.2019.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її підписання в порядку ст.256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://www.court.gov.ua. або в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.06.2019.

Суддя Н.Ю.Книш