ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Справа№ 920/877/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

представники сторін у судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

на рішення господарського суду Сумської області від 18.03.2019р.

у справі №920/877/18 (суддя - Коваленко О.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс"

до державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

про стягнення заборгованості в сумі 126 056 грн. 86 коп. за договорами підряду №44 від 07.08.2017 та №41 та №45 від 08.08.2017,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 р. товариство з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" звернулося до господарського суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі 126 056 грн. 86 коп. за договорами підряду №41 від 07.08.2017, №44 від 07.08.2017 року та №45 від 08.08.2017 з державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України".

29.10.2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з уточненою позовною заявою (а.с. 96-100), в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за договорами підряду від 07.08.2017 року №41, від 07.08.2017 року №44 та від 08.08.2017 року №45 загальною сумою 103871,15 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 15651,79 грн. штраф в розмірі 5193,56 грн. та три проценти річних від простроченої суми договору в сумі 1340,36 грн. а всього - 126056,86 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 18.03.2019 р. позов задоволено частково: стягнуто з державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України " на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" 27 702 грн. 42 коп. основного боргу, 4 174 грн. 27 коп. пені, 357 грн. 48 коп. - 3% річних по договору підряду №41 від 07.08.2017 р., 9 174 грн. 48 коп. основного боргу, 1 382 грн. 38 коп. пені, 118 грн. 39 коп. - 3% річних по договору підряду №44 від 07.08.2017 р., 66 994 грн. 25 коп. основного боргу, 10 094 грн. 99 коп. пені, 864 грн. 50 коп. - 3% річних по договору підряду №45 від 08.08.2017 р., 5 068 грн. 23 коп. витрат зі сплати судового збору, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції вказав на те, що підписуючи акти виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у актах, відповідачем не пред`являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни. Відтак, відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт ( за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договорами підряду.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, відповідач - Державне підприємство "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 18.03.2019 у справі № 920/877/18 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що впродовж 2017 року між позивачем та відповідачем укладено ряд договорів підряду на загальну суму 4 302 055,09 грн. з приводу одних з тих же об`єктів; відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) відповідача на початок звітного періоду 01.01.2017 баланс підприємства складає 31 105 000,00 грн., отже керівником відповідача вчинено значене господарське зобов`язання без погодження з Національною академією аграрних наук України, а тому при укладенні договорів підряду керівником відповідача було перевищено свої повноваження. Окрім того, зазначив, що нарахування штрафу у розмірі 5 відсотків від суми договору є безпідставним та необґрунтованим, так як замовник виконав свій обов`язок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт; надмірний розмір неустойки є спробою використати надані законом можливості з метою неправомірного збагачення за рахунок державного підприємства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" та призначено справу до розгляду.

14.05.2019 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 04.06.2019 р. представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином. (а.с. 178,179).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними у справі доказами.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 07 серпня 2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (позивач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (відповідач) було укладено договір підряду № 41 (далі за текстом - "Договір 1") (а.с.17)

За умовами зазначеного договору 1, позивач зобов`язувався виконати обумовлені договором роботи на об`єкті відповідача - поточний ремонт заправочної станції в с. Іванівка, відповідно до кошторисної документації, а відповідач зобов`язувався надати позивачу об`єкт для виконання робіт, передати позивачу затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи (п.1.1 договору). Вид робіт, які виконує підрядник: поточний ремонт заправочної станції в с.Іванівка (п.1.2 договору 1) не пізніше 7 робочих днів після отримання об`єкту і зазначеної документації підрядник приступає до виконання робіт. Роботи підрядник повинен виконати за 60 робочих днів. Строк починає спливати з дня початку виконання робіт (п.1.6 договору 1).

Оплата та порядок розрахунків сторони погодили в розділі 2 договору 1, за яким вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 "Договірна ціна " і становить 27 702 грн. 42 коп. в тому числі ПДВ 20% - 4 617,07 грн.. (п.2.1 договору 1). Вартість робіт сплачується відповідачем позивачу не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п.2.2. договору 1).

07 серпня 2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" та державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" було укладено договір підряду № 44 ("Договір 2") (а.с.37).

За умовами договору 2, позивач зобов`язувався виконати обумовлені договором 2 роботи на об`єкті відповідача - поточний ремонт прохідної тракторної бригади в с. Іванівка (п.1.2 договору 2).

Оплата та порядок розрахунків сторони погодили в розділі 2 договору 2, за яким вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 "Договірна ціна " і становить 9 174 грн. 48 коп., в тому числі ПДВ 20% -1 529,08 грн. (п.2.1 договору 2). Вартість робіт сплачується відповідачем позивачу не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.(п.2.2. договору 2).

08 серпня 2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" та Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" було укладено договір підряду № 45 ("Договір 3") (а.с.57).

За умовами договору 3, позивач зобов`язувався виконати обумовлені договором 3 роботи на об`єкті відповідача - поточний ремонт опалення в приміщенні мельниці с. Іванівка (п.1.2 договору 3).

Оплату та порядок розрахунків сторони погодили в розділі 2 договору 3, за яким вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 "Договірна ціна " і становить 66 994,25 коп., в тому числі ПДВ 20% -11 165,71 грн. (п.2.1 договору 3). Вартість робіт сплачується відповідачем позивачу не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.(п.2.2. договору 3).

Пунктами 3.1 -3.2. договорів 1,2,3 визначено, що виконані згідно з цими договорами роботи позивач здає відповідачу по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який відповідач зобов`язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання позивачем акту.

Відповідно до п. 3.3. Договорів 1, 2, 3 мотивована відмова відповідача від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт позивачу має бути викладена в письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо відповідач не надає протягом 5 робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Наприкінці 2017 року позивач завершив виконання обумовлених договорами підряду 1, 2, 3 робіт та надав для підписання відповідачу примірники актів виконаних робіт форма КБ-2, довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, форма КБ-3. В свою чергу відповідачем було повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки керівника ДПДГ "Правдинське" МІП НААН (а.с.27-30,47-50,72-76).

В подальшому, зважаючи на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач листом №16/05-01 (а.с.79) надіслав повторно на адресу відповідача:

- акт приймання виконаних робіт від 25.04.2018 № 9 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 25 квітня 2018 року до договору від 07 серпня 2018 року №41 (а.с.31-34)

- акт приймання виконаних робіт від 24 квітня 2018 року №4 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 24 квітня 2018 року до договору від 07 серпня 2018 року №44 (а.с.51-54)

- акт приймання виконаних робіт від 25 квітня 2018 року №7 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 25 квітня 2018 року до договору від 08 серпня 2018 року №45 (а.с.67-71)

що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв`язку).(а.с.82-84).

Проте, відповіді або заперечення на зазначений лист №16/05-01, відповідач не направив.

Оскільки, відповідач добровільно не виконав зобов`язання щодо сплати за виконанні роботи за договорами підряду, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково про стягнення з державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України " на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" 27 702 грн. 42 коп. основного боргу, 4 174 грн. 27 коп. пені, 357 грн. 48 коп. - 3% річних по договору підряду №41 від 07.08.2017 р.; 9 174 грн. 48 коп. основного боргу, 1 382 грн. 38 коп. пені, 118 грн. 39 коп. - 3% річних по договору підряду №44 від 07.08.2017 р., 66 994 грн. 25 коп. основного боргу, 10 094 грн. 99 коп. пені, 864 грн. 50 коп. - 3% річних по договору підряду №45 від 08.08.2017 р., суд першої інстанції зазначив на те, що позивач належним чином виконав зобов`язання щодо виконання робіт за вищевказаними договорами підряду, проте відповідач своєчасно та строки погодженні сторонами оплату за виконані роботи не здійснив. При цьому, вказав на те, що відсутні підстави для стягнення штрафу, передбачені п.5.4 договорів підряду 1,2,3.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Як визначено ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Зазначені документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Доводи апеляційної скарги, що акти приймання виконаних робіт не відповідають вимогам законодавства, оскільки вони не містять дати складання, а отже не можуть вважатися належним доказом здавання-приймання виконаних робіт, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Тобто, факт проведення сторонами у справі господарських операцій, що стосуються виконання ними зобов`язань, повинен підтверджуватися первинними бухгалтерськими документами.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Документами, які є підставою для оприбуткування товару, є накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення запису в облікові бухгалтерські реєстри.

Первинні документи для надання їм юридичної сили та доказовості, у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» мають бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи містяться акти приймання виконаних будівельних робіт за 2017 рік форма КБ-2, підписані належним чином представниками сторін без заперечень та зауважень.Крім того, в матеріалах справи містяться копії договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3, які містять підписи сторін, посвідчені відбитками печаток.

У відповідності до ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06.08.2018 у справі №911/662/17).

Також колегія суддів приймає до уваги, що в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 року № 01-06/374/2013, "Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду", відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив на адресу відповідача лист № 16/05-01 від 16.05.2018, в якому вказано про повторне надання відповідачу двох екземплярів актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в, підписаних представником позивача, та двох екземплярів довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-2, підписаних представником позивача по кожному з договорів, а також на підтвердження їх надіслання відповідачу - опис вкладення в цінний лист від 16.05.2018 та фіскальний чек від 16.05.2018.(а.с.79-84).

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що до матеріалів справи не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України пред`явлення претензій зі сторони відповідача стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних в актах, які підписані та скріплені печатками підприємств без зауважень, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни.

Також таких заперечень не було надано відповідачем після надіслання позивачем листа з повторним направленням відповідних актів та довідок у травні 2018 року.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, не заявивши своєчасно про недоліки, у відповідності до п.3.3. договорів підряду не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягненню заборгованості за виконані підрядні роботи, відповідно до підписаних актів приймання виконаних будівельних робіт, за договором № 41 від 07.08.2017 року у розмір 27 702 грн. 42 коп., за договором підряду № 44 від 07.08.2017 року в розмірі 9 174 грн. 48 коп., за договором № 45 від 08.08.2017 року в розмірі 66 994 грн. 25 коп.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що при укладанні вищевказаних договорів підряду не було дотримано вимог діючого законодавства, а саме положень частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України, колегія суддів вважає їх безпідставними, зважаючи на наступне.

Так, згідно частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності. Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання. Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

За доводами відповідача, відповідно до пункту 3.1. Статуту ДП "Дослідне господарство "Правдинське" є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності як самостійний суб`єкт господарювання. Водночас, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ДП "Дослідне господарство "Правдинське", який доданий до апеляційної скарги, на початок звітного періоду 01.01.2017 баланс підприємства складає 31 105 000,00 грн.

Отже, як стверджує апелянт, керівником відповідача ( Ситником Ю. В . ) було вчинене значне господарське зобов`язання (укладено договір підряду) без погодження з Національною академією аграрних наук України, тобто не відбулось необхідного схвалення договору, а договір підряду, відповідно, укладений із перевищенням керівником відповідача своїх повноважень. З огляду на це, оскільки акти виконаних робіт є невід`ємною частиною договору підряду і також були підписані колишнім керівником відповідача, останні також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі.

Вказані доводи апелянта колегією суддів відхиляються, оскільки не входять до предмету доказування у даній справі, а відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не посилався на укладення договору керівником відповідача із перевищенням повноважень як на підставу своїх заперечень проти позову. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів визнання недійсності договорів підряду на час розгляду справи відповідачем надано не було, а матеріали справи не містять.

Колегія суддів враховує презумпцію правомірності правочину, передбачену статтею 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування відповідачем презумпції правомірності договорів підряду всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені за неналежне виконання договірних обов`язків в розмірі 4 174 грн. 27 коп. по Договору 1; в розмірі 1 382 грн. 38 коп. по Договору 2; в розмірі 10 094 грн. 99 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Пунктом 1 ст. 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Як унормовано вимогами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Одним із правових наслідків порушення зобов`язання, згідно ст. 611 ЦК України є сплата боржником неустойки.

За умовами п. 5.2 договорів 1,2,3 при простроченні розрахунку за виконання роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Разом з тим п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Колегія суддів перевіривши розрахунок пені погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично вірним, тому за період з 26.05.2018 р. по 29.10.2018 р. стягненню підлягає пеня в розмірі:

- за договором 1 (№41) на суму боргу 27 702,42 грн. - 4 174,27 грн. пені;

- за договором 2 (№44) на суму боргу 9 174,48 грн. - 1 382,38 грн. пені;

- за договором 3 (№45) на суму боргу 66 994,25 грн. - 10 094,99 грн. пені;

Також позивач просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 1385 грн. 12 коп. по договору 1; в розмірі 458 грн. 72 коп. по договору 2; в розмірі 3349 грн. 71 коп. по договору 3

За умовами пункту 5.4 договорів 1,2,3 за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі п`яти відсотків від суми договору.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення штрафу задоволенню не підлягають, оскільки відповідачем були прийняті виконанні позивачем роботи, факт підписання акту приймання-передачі виконаних робіт з боку відповідача належним чином доведено, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу в розмірі 1385 грн. 12 коп. по договору1; в розмірі 458 грн. 72 коп. по договору 2; в розмірі 3349 грн. 71 коп. по договору 3.

Крім того, позивач просив стягнути 3% річних: 357 грн. 48 коп. За договором 1; 118 грн. 39 коп. за договором 2; 864 грн. 50 коп. за договором 3.

Статтею 625 ЦК врегульовані правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому проценти річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постанові від 26.04.2017 р. у справі № 3-1522гс16.

Перевіривши нарахування 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок є арифметично вірним, а тому за прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт в передбачений договором строк, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних у період з 26.05.2018 року по 29.10.2018 року підлягають задоволенню у розмірі: 357 грн. 48 коп. по договору1; 118 грн. 39 коп. по договору 2; 864 грн. 50 коп. по договору 3.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Сумської області від 18.03.2019 року у справі № 920/877/18, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення господарського суду Сумської області від 18.03.2019р. у справі №920/877/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 18.03.2019р. у справі №920/877/18 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 920/877/18 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 25.06.2019

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко