ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.06.2019 р. Справа № 914/1082/19

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І.

розглянув заяву Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів,

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення зі Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Сколе, Львівська область, заборгованості в сумі 70 829,24 грн. по договору про постачання електричної енергії №90139 від 23.01.2008 року.

06.06.2019 року на адресу господарського суду Львівської області надійшла заява Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення зі Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства заборгованості в сумі 70 829,24 грн. по договору про постачання електричної енергії №90139 від 23.01.2008 року. На підтвердження заявлених вимог долучено копії договору про постачання електричної енергії №90139 від 23.01.2008 року з додатковою угодою від 22.05.2018 року, з додатком №9 від 17.08.2017 року, з додатком №12 від 10.03.2015 року та від 08.05.2018 року, рахунків за активну електричну енергію за період червень-грудень 2018 року, витяг з клієнт-банку про оплату електричної енергії, розрахунок боргу по активній електроенергії.

Розглянувши подану заяву, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення у зв`язку з наступним.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Однак, разом з цим, Господарським процесуальним кодексом України встановлено певні вимоги до заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Із положень ст. 152 (п. 8 ч. 1) та ст. 155 (п. 7. ч. 1) Господарського процесуального кодексу України вбачається, що з матеріалів поданої заяви суд повинен встановити наявність чи відсутність виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, не розглядаючи обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті.

Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Так, згідно з умовами договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 «Порядок розрахунків» та №9 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п.2.3.3). У заяві про видачу судового наказу заявник також вказує, що пунктом 7 зазначеного додатку (№2) передбачено, що рахунки на сплату платежів, передбачених даним договором, виписуються постачальником електричної енергії та надаються споживачу, а тривалість періоду для оплати отриманих рахунків має не перевищувати 5 операційних днів з дня отримання рахунку. Однак, суд звертає увагу, що відповідного додатку №2 «Порядок розрахунків» до договору про постачання електричної енергії №90139 від 23.01.2008 року, з якого суд міг би встановити настання строку оплату отриманої електроенергії, позивачем не подано.

Суд зазначає, що з долученої додаткової угоди вбачається, що при здійсненні розрахунків за електричну енергію сторони погодили використання системи онлайн-розрахунків «Персональний кабінет», зокрема, надання інформації щодо даних розрахункових засобів обліку, отримання актів про використану електричну енергію, актів про прийняття-передавання товарної продукції, актів звірки розрахунків, отримання рахунків на оплату електричної енергії тощо, проте, і з такого положення договору не вбачається визначення сторонами строку оплати отриманих рахунків.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що із наданих заявником документів за умови відсутності додатку №2 до договору неможливо встановити строк настання оплати за електроенергію, що у свою чергу унеможливлює зробити висновки про порушення права заявника. Відповідно, вимога про стягнення 70 829,24 грн. по договору про постачання електричної енергії задоволенню не підлягає.

Одночасно суд звертає увагу заявника, що згідно з ч.1 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 147, 150, 152 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення зі Сколівського комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства заборгованості в сумі 70 829,24 грн. по договору про постачання електричної енергії №90139 від 23.01.2008 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в апеляційному порядку, визначеному ст.ст. 255, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Матвіїв Р.І.