ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1656/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Гута С.Ф.,

розглянув заяву (вх.№2-2803/19 від 12.06.2019 р.) Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" про забезпечення позову у справі №916/1656/19

За позовом: Приватного підприємства «Дінекс-Трейд»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю « Акрополь агро групп»

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Дінекс-Трейд» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю « Акрополь агро групп» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном.

Разом з позовною заявою позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову (вх.№2-2803/19), відповідно до якої просить суд накласти арешт на пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, що зберігаються на території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю « Акрополь агро групп» (65088, м. Одеса, вул. Люстдорська дорога, 92/94, офіс 204, ) вчиняти будь-які дії у здійсненні вантажно-розвантажувальних робіт та вивозу з території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород Дністровський, вул. Марашала Бірюзова, 16, пшениці 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом.

В обґрунтування поданої заяви, позивач зазначає, що керівництву ПП Дінекс-Трейд стало відомо про те, що на теперішній час ТОВ Акрополь агро групп є власником цілісного майнового комплексу елеватора, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який раніше належав ТОВ Білгород- Дністровський елеватор ().

При цьому заявник вказує, що ТОВ Акрополь агро групп на території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, здійснюються вантажно-розвантажувальні роботи та вивіз з території елеватора зерна, що знаходиться під арештом за ухвалою господарського суду Одеської області від 14.02.2019р. про забезпечення позову у справі №916/328/19 та майнові права ПП Дінекс-Трейд на яке підтверджені рішенням господарського суду Одеської області від 07.05.2019р.

З огляду на викладене, ПП Дінекс-Трейд звернулось на адресу ТОВ Акрополь агро групп з вимогою від 05.06.2019р. про усунення порушень майнових прав позивача на пшеницю 6 класу у кількості 829 тон, що знаходиться на території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, під час вивозу з території елеватора пшениці в обсягах, що належать підприємству, та просило відповідача у найкоротші строки повідомити ПП Дінекс-Трейд про можливість вивозу з території елеватора належного йому зерна.

Однак, як зазначено заявником заява ПП Дінекс-Трейд від 05.06.2019р. про недопущення порушень законодавства України була залишена ТОВ Акрополь агро групп без розгляду та задоволення, у зв`язку з чим у позивача виникли об`єктивні побоювання щодо порушення ТОВ Акрополь агро групп права власності позивача та законного володіння на об`єкт договору складського зберігання зерна №53/Т/18 від 03.12.2018р., переданого ПП Дінекс - Трейд на елеватор, згідно картки кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018р. по 16.01.2019р.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач припускає вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду з даного спору у разі задоволення позову.

Між тим, на думку суду, наведені позивачем обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів. Заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення заявленого позову.

В той же час, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до усталеної практики господарських судів, при вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення суду. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Адекватність заходу для забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 7 ч.1 ст.139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Крім того, як встановлено судом, з матеріалів поданої заяви про забезпечення позову вбачається, що вимога від 05.06.2019р. про усунення порушень майнових прав позивача була направлена на адресу відповідача тільки 11.06.2019р., що підтверджується наданими заявником копіями описів вкладення у конверт та поштовими накладними №2887 та №895 з відбитком поштового штемпеля 11.06.2019р. та датою операції «Примайння» 11.06.2019р.

З урахуванням встановлено, господарський суд зазначає, що відповідач ТОВ «Акрополь агро групп» був позбавлений можливості надати відповідь на вимогу заявник, оскільки вимога від 05.06.2019р. була направлена лише 11.06.2019р., про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, а заява про забезпечення позову була надана 12.06.2019р.

Крім того, з матеріалів заяви не вбачається будь-яких належних та допустими доказів порушення ТОВ «Акрополь агро групп» права власності позивача та законного володіння на обєкт договору складського зберігання зерна №53/Т/18 від 03.12.2018р.

Також заявником не надано документів, що підтверджують права власності ТОВ Акрополь агро групп на цілісно майновий комплекс елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород- Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, який раніше належав ТОВ Білгород- Дністровський елеватор ().

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

При цьому зроблені заявником висновки не можуть грунтуватися на побоюваннях та припущеннях, а лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявник не довів суду, порушення ТОВ Акрополь агро групп права власності позивача та законного володіння на об`єкт договору складського зберігання зерна №53/Т/18 від 03.12.2018р., переданого ПП Дінекс - Трейд на елеватор, згідно картки кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018р. по 16.01.2019р., у зв`язку з чим вважає звернення позивачем до суду із заявою про забезпечення позову передчасним та дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" про забезпечення позову у справі №916/1656/19.

Керуючись ст.ст.136, ст.137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Приватного підприємства "Дінекс-Трейд" про забезпечення позову за вх.ГСОО№2-2803/19 від 12.06.2019р. по справі №916/1656/19 відмовити.

Ухвала набрала чинності 14.06.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя С.Ф. Гут