ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2019 року Справа № 923/295/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Литвинової В.В., при секретарі Горголь О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Теком", м.Одеса

до Приватного акціонерного товариства "Ремпобуттехніка-Херсон", м.Херсон

про стягнення матеріальної шкоди в сумі 23 383,16 грн

за участі представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Теком" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою від 04.03.2019 до Приватного акціонерного товариства "Ремпобуттехніка-Херсон" (відповідач) про матеріальної шкоди в сумі 23 383,16 грн.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 17.04.2019 відкрито провадження у справі № 923/295/19. Визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Заклопотанням сторін розгляд справи відкладався.

Відповідач проти позову заперечує. У відзиві зазначає, що із Статуту Позивача не можливо встановити, яким є виконавчий орган Позивача ( колегіальний або одноосібний), не надані докази про призначення або обрання особи, яка підписала позовну заяву, її повноваження, обмеження у т.р. і щодо значних правочинів, які передбачаються статутом та/або довіреністью. Відповідач звертає увагу суду, що його належним чином не попереджали про проведення товарознавчої експертизи за адресою його місцезнаходження, попереджалось ТОВ «Ремпобуттехніка-Херсон», але це різні підприємства. Відповідач на момент ДТП володів транспортним засобом на підставі договору оренди. Відповідно до меморіального ордеру № 8948 від 06.12.2016 року та акту виконаних робіт №ZN-0015567 від 27.12.2016 року АБ «Південний» самостійно сплатив ТОВ «Автопланета Плюс» згідно з рахунком № 4296 від 18.11.2016 року 63547,40 гривень ремонт пошкодженого транспортного засобу. Однак, пошкоджені та замінені запчастини Відповідачу ніким не повертались.

Про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які знаходяться в матеріалах справи.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористались своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Частиною 5 статті 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалами, винесеними по даній справі, у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Зважаючи на те, що неявка відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, а також приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами.

Позивач 4 червня 2019 року надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду суправи з метою надання відповіді на відзив, яке судом відхилено, оскільки його задоволення призведе до порушення строків розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

25.10.2016 року в м. Херсон відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП.) Водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Богдан», д/н НОМЕР_1 (який станом на дату ДТП належав ПрАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» (далі - відповідач)) допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_2 , яким керував Кривой ОСОБА_2 та який належить Акціонерному банку «Південний», внаслідок чого автомобіль останнього одержав механічні пошкодження.

На момент ДТП автомобіль «Volkswagen Transporter», д/н НОМЕР_2 , був застрахований у ПрАТ СК «Теком» згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №199-16 Д/Т/АТ від 18.08.2016 року (далі - Договір страхування). Згідно п. 7 Частини 1 Договору страхування. Експлуатаційний знос (КАСКО) не враховується.

15.11.2016 оку постановою Херсонського міського суду Херсонської області Пономаренка Юрія Миколайовича було визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді стягнення штрафу на користь держави.

Станом на дату ДТП ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Ремпобуттехніка-Херсон», що підтверджується копіями сторінок трудової книжки останнього.

Матеріалами справи підтверджується, що, керуючись вищевказаним Договором страхування, відповідно до страхового акту № 6474 від 06.12.2016 р., Звіту № 81 про оцінку автомобіля, складеного 22.11.2016 року (згідно даних якого, сума матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 36 954.24 грн.), рахунку від 18.11.2016 року ТОВ «Автопланета плюс», позивачем було сплачено за заявою Страхувальника на поточний рахунок останнього, суму страхового відшкодування у розмірі 60 337,40 грн.

Таким чином, фактичними витратами позивача та реальними збитками по Договору страхування є сума у розмірі 60 33 7,40 грн.

Згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), цивільно - правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СГ ТАС» за Полісом АК/4547_856.

Лміт відшкодування шкоди, завданої майну 100 000,00 грн., франшиза 0,00 грн.

Враховуючи викладене, АТ «СГ TAC», керуючись вимогами Закону, зокрема ст.9 (в частині розміру виплати страхового відшкодування в межах страхової суми по Полісу), п.12.1 ст. 12 та п.36.6 ст. 36 (в частині зменшення розміру страхової виплати на суму франшизи, передбаченої Полісом) та ст. 29 Закону (в частині виплати страхового відшкодування матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) 15.09.2017 року сплатила ПрАТ СК «Теком» страхове відшкодування у розмірі 36 954,24 грн. Тобто, АТ «СГ ТАС» було сплачено суму матеріального збитку з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу у ліміті своєї відповідальності за Полісом.

Таким чином, різниця між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, отриманого від AT «СГ ТАС», становить: 23 383.16 грн. (60 337.40 грн. - 36 954.24 грн.).

Пунктом 3 частини 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Одночасно, ст. 1172 ЦК України зазначає, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як підтверджується копіями сторінок з трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній прийнятий на посаду водія автобуса у відповідача 15.03.2011 року та перебував на цій посаді станом на дату ДТП. Вказане свідчить, що на момент ДТП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у трудових відносинах з відповідачем.

Крім того, стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачають, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно п.1 4.2 ст.22 Цивільного кодексу України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з позицією позивача, що до ПрАТ СК «Теком» після виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збиток, тобто до відповідача, як роботодавця ОСОБА_1 станом на дату ДТП.

Суд відхиляє заперечення відповідача, викладені у відзиві, оскільки вони спростовуються обставинами справи та наданими до матеріалів справи доказами.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст..129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.129, 232-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1.Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ремпобуттехніка-Херсон» ПрАТ «Ремпобуттехніка-Херсон» (73000, м.Херсон, вул.Белінського, 16, ідентифікаційний код 03057348 ) на користь Приватного акціонерного товариства страхова компанія «Теком» (65005, м.Одеса, вул.Михайлівська, 44, ідентифікаційний код 25050281) 23383,16 грн. матеріальної шкоди та 1921,00 грн. судового збору

Наказ видати стягувачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складання повного тексту рішення 10.06.2019 року.

Суддя В.В.Литвинова