СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. Справа № 922/3714/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О. , суддя Шевель О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Україна (вх.№1068 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 (ухвалене суддею Аюповою Р.М. у приміщені господарського суду Харківської області 04.03.2019 о 15:42 год., повний текст рішення складено 11.03.2019)

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків,

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна", с. Башилівка,

про стягнення коштів в розмірі 20534,25

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 (суддя Аюпова Р.М.) позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" на користь держави шкоду заподіяну державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 20534,25 грн., стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Україна" на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області судовий збір в розмірі 1762,00 грн. При цьому, судом першої інстанції було встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправної поведінки відповідача у вигляді самовільного водокористування надр (підземні води), за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), безпосереднього причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача (шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного законодавства); самої шкоди та вини.

Приватне сільськогосподарське підприємство "Україна" з рішенням не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та невірне застосування норм матеріального права, просить рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення 20534,25 грн. відмовити у повному обсязі; стягнути з позивача на користь відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2643 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції не враховано рішення у справі №820/3173/17, яким встановлено, що відповідач використовує тільки два шахтних колодязя на території с. Червоне та с. Башилівка Близнюківського району. Використання двох шахтних колодязів здійснюється на підставі дозволу від 23.08.2013 №05.01-10-14 строком дії до 03.12.2017 та отриманого 04.09.2017 дозволу на спеціальне водокористування №33/ХР/49д-17 строком дії до 04.09.2022. Фактів самовільного водокористування адміністративним судом не встановлено. Таким чином, відповідач здійснює спеціальне водокористування відповідно до отриманих документів. Також, судом першої інстанції не враховано положення ст. 23 Кодексу України «Про надра», оскільки відповідач є сільськогосподарським виробником та є правонаступником КСП «Радянська Україна». Крім того, місцевий господарський суд не надав оцінки заяві про застосування строку позовної давності.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства Україна; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали, попереджено сторони, що апеляційна скарга на рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 буде розглядатися за правилами п. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.

23.04.2019 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін (вх.№4153).

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

26.06.2017 Державною екологічною інспекцією у Харківській області винесено наказ №298/01-04 «Про здійснення планового заходу (перевірки) ПСП «Україна» та видано направлення на проведення у термін з 03 по 07, з 10 по 14.07.2017 планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства.

У період з 03.07.2017 по 14.07.2017 Державною екологічною інспекцією у Харківській області проведено планову перевірку ПСП «Україна», яке здійснює діяльність по вирощуванню зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур на території Харківської області Близнюківського району, с. Башилівка, на відповідність дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, за результатами якої складено відповідний акт № 298/01-04/02-09 від 14.07.2017, який направлено на адресу відповідача супровідним листом з повідомленням від 14.07.2017 за № 2840/01-25/02-09.

Актом перевірки зафіксовано, зокрема, що земельні ділянки під двома шахтними колодязями, що використовуються ПСП «Україна» та розташовані на території с. Башилівка Близнюківського району Харківської області та під артезіанською свердловиною, що розташована в с. Червоне Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, використовуються без відповідного рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність або у користування (оренду); земельні ділянки використовуються самовільно. Перевіркою встановлено, що водопостачання для господарсько-побутових та сільськогосподарських потреб ПСП «Україна» здійснюються на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 23.08.2013 Укр.№05.01-10-14А/Хар; ліміти забору та використання води не дотримуються; не ведеться облік забору та використання води. ПСП «Україна» здійснюється забір води з 2-х шахтних колодязів, що знаходиться на території с. Червоне Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами). Також встановлено, що ПСП «Україна» не є землевласником та землекористувачем земельної ділянки під свердловиною та шахтними колодязями, а тому отримання спеціального дозволу на користування надрами для нього є обов`язковим.

З метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час здійснення планової перевірки, проведеної в період з 03.07 по 14.07.2017, Інспекцією винесено припис від 18.07.2017 за № 02-25/110, пунктом 17 якого зобов`язано керівника ПСП "УКРАЇНА" отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води). Вказаний припис було отримано ПСП "Україна" 25.07.2018.

У період з 23.01.2018 по 05.02.2018 Державною екологічною інспекцією у Харківській області проведено позапланову перевірку ПСП «Україна», за результатами якої, Інспекцією складено акт щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №37/01-04/02-09. Пунктом 14 вказаного акту зафіксовано невиконання п. 17 припису №02-25/110 від 18.07.2017.

Листом Харківського регіонального управління водних ресурсів від 13.02.2018 за №16/68 повідомлено Інспекцію щодо кількості забраної води згідно звітів 2-ТП(водгосп): за період з 01.07 по 31.07.2014 - 0,4 тис. м3; за 2015 рік -2,6 тис. м3; за 2016 рік - 1,6 тис. м3; за період з 01.01.2017 по 30.06.2017 - 0,9 тис. м3.

В зв`язку з виявленими порушеннями, Інспекцією з урахуванням норм, передбачених Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишні природного середовища України від 20.07.2009 № 389 (надалі - Методика), розраховано шкоду заподіяну державі внаслідок самовільного користування надрами (підземні води) в розмірі 20534,25 грн. Вказаний розрахунок разом з претензією №23 від 27.02.2018 (щодо добровільного відшкодування шкоди) було направлено на адресу ПСП "Україна".

Враховуючи, що вимоги претензії не були виконані, Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулася до господарського суду з позовом про стягнення з ПСП «Україна» шкоди заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 20534,25 грн.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. Законодавством України громадянам гарантується право загального використання природних ресурсів для задоволення життєво необхідних потреб (естетичних, оздоровчих, рекреаційних, матеріальних тощо) безоплатно, без закріплення цих ресурсів за окремими особами і надання відповідних дозволів, за винятком обмежень, передбачених законодавством України. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Частиною 1 ст. 149, ст. 151 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до Водного кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 827 від 12.12.1994).

Стаття 1 Кодексу України про надра передбачає, що надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Положеннями ст. 2, 3 Кодексу України про надра також встановлено, що його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян. Земельні, лісові та водні відносини регулюються відповідним законодавством України.

Водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне. Спеціальне водокористування - це забір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється юридичними і фізичними особами насамперед для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських (у тому числі для цілей аквакультури) та інших державних і громадських потреб (ст. 46, 48 Водного кодексу України).

Спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу (п. 9 ч. 1 ст. 44, ст. 49 Водного кодексу України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числі видобування підземних прісних вод, здійснюється на підставі спеціального дозволу на користування надрами.

Отже, законодавством передбачено обов`язок отримання господарюючими суб`єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування - право на їх використання.

Згідно матеріалів справи Департаментом екології та природних ресурсів 23.08.2013 видано ПСП «Україна» дозвіл на спеціальне водокористування строком до 03.12.2017 Укр. №05.01-10-14 А/Хар.

04.09.2017 Державним агентством водних ресурсів України ПСП «Україна» видано дозвіл на спеціальне водокористування №33/хр/49д-17 зі строком дії до 04.09.2022.

Разом з цим предметом даного позову є стягнення заподіяної державі шкоди внаслідок порушення природоохоронного законодавства шляхом самовільного користування надрами без спеціального дозволу на користування надрами (видобування підземних вод).

Інспекцією при перевірці дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами встановлено, що ПСП «Україна» здійснюється забір води з 2-х шахтних колодязів, що знаходяться на території с. Червоне Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, за відсутності спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами). Матеріали справи не містять доказів наявності відповідного дозволу на користування надрами у відповідача.

Однак, відповідач зазначає, що він є сільськогосподарським виробником, а тому відповідно до положень ст. 23 Кодексу України про надра має право видобувати підземні води без спеціального дозволу.

Дійсно, Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб`єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу.

Зокрема, статтею 23 Кодексу України про надра закріплено право землевласників і землекористувачів в межах наданих їм земельних ділянок без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу. Землевласники і землекористувачі, які є сільськогосподарськими товаровиробниками, частка сільськогосподарського товаровиробництва яких за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, крім випадків, передбачених частиною першою цієї статті, в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати підземні води (крім мінеральних) для сільськогосподарських, виробничих, а також власних господарсько-побутових потреб.

Враховуючи викладене, для застосування до спірних правовідносин положень ст. 23 Кодексу України про надра необхідно встановити наявність всіх умов передбачених цією статтею.

Відповідач зазначає, що ПСП Україна є правонаступником КСП Радянська Україна та згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 218 від 21.01.1996 є належним користувачем земельної ділянки під артезіанською свердловиною. Окрім того, посилається на те, що він є сільськогосподарським виробником та фактично займається вирощуванням сільськогосподарської продукції (на час перевірки вирощування зернових та технічних культур площею 2600 га, а також тваринництвом). В свою чергу, що КСП «Радянська Україна» отримало у колективну власність землі сільськогосподарського призначення у розмірі 4279,9 га для сільськогосподарського виробництва. Розпаювання було зроблено тільки відносно землі (рілля) та майнових паїв на майно КСП «Радянська Україна». ПСП «Україна» на протязі 20 років викупало майнові сертифікати у громадян, які були членами колективного сільськогосподарського підприємства та в 2017 зареєструвало право власності на об`єкти нерухомого майна. Право власності на об`єкти нерухомості, на які подається вода оформлено за ПСП «Україна»; шахтні колодязі знаходяться на території господарських дворів і також є власністю відповідача з 2008.

Водночас, колегія суддів зазначає, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи, зважаючи на положення пункту "в" частини 1 статті 141 ЗК України, допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Об`єктами і суб`єктами права колективної власності на землю згідно зі статтею 7 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство та статтею 5 Земельного кодексу УРСР (у редакції, що діяла на час видачі державного акта на землю КСП Радянська Україна), зокрема є земля, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарських товариств. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - у частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Статтею 31 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство передбачено порядок та наслідки ліквідації і реорганізації (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення). Ця норма регулює, зокрема, питання переходу прав та обов`язків колишнього підприємства.

Згідно Державного акту на право колективної власності на землю серії НОМЕР_2 , виданого Радою народних депутатів Близнюківського району Харківської області 21.01.1996, у колективній власності КСП Радянська Україна перебувала земельна ділянка площею 4279,9 га.

У клопотанні про погодження умов і отримання дозволу на спеціальне водокористування для сільськогосподарських підприємств, яке надавалось ПСП «Україна» для розгляду задля отримання дозволу на спеціальне водокористування у графі «площа сільськогосподарських земель» зазначено 2600 га, тобто земельна ділянка у меншому розмір ніж перебувала у колективній власності КСП «Радянська Україна».

Актом перевірки зафіксовано, що підприємство відповідача здійснює водопостачання зі свердловини, що знаходиться на території с. Червоне Башилівської сільської ради Близнюківського району Харківської області, та з 2-х шахтних колодязів, що розміщені на території с. Башилівка Близнюківського району Харківської області.

З наявних у справі матеріалів не вбачається, що ПСП Україна є землевласником чи землекористувачем земельної ділянки під вказаними артезіанською свердловиною та 2-ма шахтними колодязями.

Враховуючи викладене у відповідача був обов`язок отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води).

Згідно дозволу на спеціальне водокористування від 23.08.2013 метою водокористування є водокористування на сільськогосподарські та господарсько побутові потреби, водокористування дозволяється, зокрема, при дотриманні забору свіжої води підземних вод на більше 4,044 тис. куб. м/рік або 11,08 куб м/добу. Облік забраної води вести у журналі за формою ПОД-11 та ПОД-12.

Згідно дозволу на спеціальне водокористування від 04.09.2017 метою водокористування є питні і санітарно-гігієнічні та виробничі потреби. Водокористування дозволяється при дотриманні таких умов: забір свіжої води із джерел 11,997 куб. м. /добу, 3,591 тис. м. куб. /рік; щорічно, не пізніше 1 лютого наступного за звітним року, надавати звіт про використання води за ф. №2ТП водгосп (річна), а також прийняти до виконання умови зазначені у висновку Державної служби геології та надр України від 01.09.2017 №18717/03/10-17, а саме: відповідно до ст. 17 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» та ст. 19 Кодексу України про надра, у разі використання підземних вод для питного водопостачання суб`єкт господарювання повинен одержати спеціальний дозвіл на користування надрами з урахуванням особливостей, передбачених ст. 23 Кодексу України про надра.

Разом з цим, Інспекцією при перевірці дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами встановлено, що ліміти забору та використання води не дотримуються, а наведені у звітах про водокористування за встановленою формою дані, не є достовірними, оскільки підприємством не ведеться облік забору та використання води. Вказане є порушенням ст. 25 та ст. 44 Водного кодексу України. Матеріалами справи також не підтверджено, яким саме чином здійснюється розподіл води на виробничі потреби та на господарсько-побутові, враховуючи встановлені Інспекцією обставини порушення вимог законодавства.

З огляду на викладене неможливо встановити, яка частина води та в якому обсязі була використана для сільськогосподарських, виробничих, власних господарсько-побутових потреб.

Статтями 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Статтею 65 Кодексу України про надра передбачено, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні утому числі у самовільному користуванні надрами.

Відповідно до статті 67 Кодексу України "Про надра" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. У деліктних зобов`язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявністю вини заподіювача шкоди.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом вказаної норми є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

В даному випадку у діях відповідача наявні всі підстави для покладення на нього відповідальності за заподіяну шкоду:

- протиправна поведінка, яка полягає у самовільному користуванні надрами;

- вина, що підтверджується актом перевірки, приписом, а також наявна сама шкода, яка обрахована відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 року №389 та причинний зв`язок, що виражений у заподіянні вказаної шкоди саме протиправною поведінкою відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.

Щодо доводів відповідача про застосування строків позовної давності, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Предметом даного спору є стягнення шкоди заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства шляхом самовільного користування відповідачем надрами (підземні води) у період з 01.07.2014 по 30.06.2017 на підставі претензії Державної екологічної інспекції у Харківській області №23 від 27.02.2018, пред`явленої на підставі акту перевірки № 298/01-04/02-09 від 14.07.2017.

Таким чином, позивач дізнався про порушення свого права у липні 2017 року (момент складання акту перевірки №298/01-04/02-09), що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, у зв`язку з чим позивачем не було пропущено строки позовної давності.

Посилання відповідача на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 у справі № 820/3173/17 не може бути прийнято до уваги судом, оскільки предметом адміністративного спору були обставини щодо застосування заходів реагування у сфері державного нагляду відповідачем.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Україна залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.03.2019 у справі №922/3714/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.06.2019

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна

Суддя О.В. Шевель