РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.06.2019Справа №910/4371/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"

до Акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 175 524,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" про стягнення 175 524,19 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним було перераховано відповідачу кошти у розмірі 175 524,19 грн. в якості передплати за теплову енергію згідно Договору №8031010-05 на постачання теплової енергії від 07.12.2015.

В той же час, з 01.05.2018 на підставі рішення Київської міської ради №517/4581 від 24.04.2018 котельні, теплові мережі та пункти, лічильники та інше допоміжне майно перейшли в експлуатацію Комунального підприємства "Київтеплоенерго", а Публічне акціонерне товариство "Київенерго" з 01.05.2018 припинило діяльність у сфері теплопостачання, тому відповідачем не надано послуг з постачання теплової енергії у гарячій воді на передплачені позивачем кошти у розмірі 175 524,19 грн., а відтак у Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України наявний обов`язок з повернення суми передплати позивачу, від якого відповідач неправомірно ухиляється.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2019 було відкрито провадження у справі №910/4371/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строки на подання заяв по суті справи.

02.05.2019 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Київенерго" надійшов відзив на позов, в якому відповідач повністю заперечує проти позовних вимог з тих підстав, що позивачем невірно обрано спосіб захисту, а саме, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" повинне було обґрунтовувати свої позовні вимоги положеннями ст. 693 Цивільного кодексу України, а не ст. 1212 цього кодексу. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не підтверджено суму наявної передплати за Договором №8031010-05 на постачання теплової енергії від 07.12.2015, в той час як за інформацією Публічного акціонерного товариства "Київенерго" у Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" відсутня як заборгованість, так і передплата за вказаним договором.

11.05.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" через відділ діловодства суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що сторонами було укладено додаткову угоду про розірвання Договору №8031010-05 на постачання теплової енергії від 07.12.2015, а відтак будь-які підстави для застосування приписів ст. 693 Цивільного кодексу України відсутні, в той час як правові підстави для утримання Публічним акціонерним товариством "Київенерго" коштів у розмірі 175 524,19 грн. відпали, а тому дані кошти підлягають стягненню на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України. Щодо підтвердження наявності передоплати за Договором №8031010-05 на постачання теплової енергії від 07.12.2015 у розмірі 175 524,19 грн. позивач зазначає, що заявлений розмір підтверджується підписаним представниками та скріпленим печатками сторін актом звіряння розрахунків за теплову енергію станом на 01.05.2018.

Як вбачається із долучених до відповіді на відзив опису вкладення у цінний лист від 08.05.2019, накладної №4231 та фіскального чеку примірник такої відповіді на відзив був надісланий Акціонерному товариству "Київенерго" 08.05.2019 та за інформацією, яка міститься на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, був вручений відповідачу 15.05.2019, однак останній не скористався своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом згідно Господарського процесуального кодексу України строк.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що на момент звернення позивача з даним позовом місцезнаходженням відповідача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була адреса: м. Київ, вул. Мельникова, буд. 31.

Проте згідно інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на дату розгляду даного спору по суті відповідач змінив місцезнаходження на адресу: 85612, Донецька область , м. Курахове, вул . Енергетиків, буд. 34.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України справа, прийнята судом до провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Відтак, незважаючи на зміну відповідачем адреси свого місцезнаходження після відкриття провадження у даній справі, остання підлягає розгляду господарським судом міста Києва.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

07.12.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (абонент) та Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (енергопостачальна організація) укладено договір №8031010-05 на постачання теплової енергії (надалі - Договір), у відповідності до п.п. 2.2.1, 2.2.3 якого відповідач зобов`язувався постачати теплову енергію для потреби: опалення та вентиляції в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до Договору.

Згідно п. 2.3.1 Договору абонент зобов`язувався дотримуватись кількості споживання теплової енергії за кожним параметром в обсягах, які визначенні у Додатку №1 не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

Порядок розрахунків сторони погодили у Додатку №4 до Договору, яким передбачено, що абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує енергопостачальній організації вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий період, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України "Про заставу", як засіб гарантій сплати спожитої теплової енергії. Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в У РТМ "Голосієво" облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звіряння розрахунків (один примірник оформленого акту звірки абонент повертає РТМ) та акт виконаних робіт.

Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що у відповідності до умов договору позивач, шляхом авансування, вчасно сплачувало за теплову енергію протягом усього строку її постачання ПАТ "Київенерго".

Рішенням Київської міської ради від 24.04.2018 №517/4581 для забезпечення неперервності технологічного процесу виробництва, транспортування та постачання теплової енергії споживачам міста Києва та недопущення виникнення позаштатних ситуацій під час опалювального сезону 2018/2019 років вирішено продовжити дію Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" на підставі рішень Київської міської ради від 21.12.2000 №128/1105, від 21.12.2000 №129/1106, від 21.12.2000 №131/1108 (зі змінами, внесеними додатковими угодами від 25.11.2002, від 28.09.2006, від 29.12.2006, від 30.04.2007, від 07.11.2013, від 30.11.2016, від 19.12.2017 відповідно до рішень Київської міської ради від 28.09.2006 №31/88, від 28.09.2006 №102/159, від 26.04.2007 №474/1135, від 23.10.2013 №274/9762, від 28.07.2016 №854/854, від 20.06.2017 №439/2661, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.12.2006 №1868) (далі - Угода), щодо:

- Користування майном ТЕЦ №5 та ТЕЦ №6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 у Дарницькому районі м. Києва (Завод "Енергія"), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ "Київенерго", до 31 липня 2018 року включно;

- Користування іншим майном комунальної власності територіальної громади міста Києва, що відповідно до Угоди перебуває у володінні та користуванні ПАТ "Київенерго", крім майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього рішення, до 30 квітня 2018 року включно.

27.04.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду до договору, відповідно до умов якої сторони дійшли згоди про розірвання Договору з 30.04.2018, у зв`язку з чим, з вказаної дати припинилися зобов`язання енергопостачальної організації перед абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії, а грошові зобов`язання абонента, що виникають за договором та залишаються невиконаними на дату підписання цієї угоди, підлягають виконанню до 01.10.2018.

Позивачем зазначено, що ним на виконання умов Договору та з метою отримання теплової енергії було перераховано на рахунок відповідача передоплату у розмірі 282 237,92 грн., що підтверджується, зокрема, довідкою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" та наданим останнім реєстром платежів позивача відповідачу. Крім того, позивач вказує, що здійснював передплату у вказаній сумі за платіжними дорученнями №60976 від 30.03.2016 на суму 35 508,83 грн., №1132487 від 29.12.2016 на суму 4 140,46 грн., №1170903 від 04.01.2017 на суму 21 730,06 грн., №317033 від 12.02.2017 на суму 34 974,97 грн., №346273 від 30.10.2017 на суму 40 883,60 грн., №600410 від 30.11.2017 на суму 70 000,00 грн. та №798478 від 26.12.2017 на суму 75 000,00 грн.

Водночас, протягом періоду з жовтня 2016 року по квітень 2018 року відповідачем за договором було поставлено теплову енергію на загальну суму 106 713,7 грн., що підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції №10/2016-8031010-05 від 31.10.2016 (за жовтень 2016 року), №11/2016-8031010-05 від 30.11.2016 (за листопад 2016 року), №12/2016-8031010-05 від 31.12.2016 (за грудень 2016 року), №1/2017-8031010-05 від 31.01.2017 (за січень 2017 року), №2/2017-8031010-05 від 28.02.2017 (за лютий 2017 року), №3/2017-8031010-05 від 31.03.2017 (за березень 2017 року), №11/2017-8031010-05 від 30.11.2017 (за листопад 2017 року), №12/2017-8031010-05 від 31.12.2017 (за грудень 2017 року), №1/2018-8031010-05 від 31.01.2018 (за січень 2018 року), №2/2018-8031010-05 від 28.02.2018 (за лютий 2018 року), №3/2017-8031010-05 від 31.03.2018 (за березень 2018 року), №4/2018-8031010-05 від 30.04.2018 (за квітень 2018 року), які були складені сторонами у відповідності до п. 5 Додатку №4 до Договору.

Актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.04.2018, що був складений обома сторонами, зафіксовано, що за АТ "Київенерго" обліковується переплата ТОВ "АТБ-Маркет" вартості наданої теплової енергії у розмірі 175 524,19 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що оскільки перерахована позивачем в якості передоплати за Договором сума коштів у розмірі 175 524,19 грн. знаходиться у відповідача, а правова підстава їх набуття - Договір про постачання теплової енергії відпала у зв`язку з його розірванням, то зазначені кошти вважаються такими, що утримуються відповідачем без належної правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов`язання визначені у главі 50 Цивільного кодексу України, ст. 202 Господарського кодексу України.

За приписами ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управленої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами. Господарське зобов`язання припиняється також у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 24.04.2018 Київською міською радою прийнято рішення №517/4581 про завершення укладеної з ПАТ "Київенерго" Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001 з 30 квітня 2018 року.

У зв`язку з наведеним з 01.05.2018 ПАТ "Київенерго" припинило діяльність у сфері теплопостачання для юридичних та побутових клієнтів м. Києва, тим самим припинило дію пропозиції (оферти) із надання послуг у сфері теплопостачання.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу міста Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною організацією "Київенерго" Комунальне підприємство "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради від 10.04.2018 №591 КП "Київтеплоенерго2 видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З огляду на те, що ПАТ "Київенерго" було позбавлено права на провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, то у останнього фактично відсутня можливість в подальшому надавати зазначені послуги.

За змістом ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Матеріалами справи (довідкою Акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" вих. №Д4-В3/62/92 від 20.02.2019 та наданим реєстром платежів позивача відповідачу) підтверджується, що загальна сума, що була перерахована позивачем в якості оплати теплової енергії за договором протягом спірного періоду становила суму у розмірі 282 237,92 грн.

Водночас, з підписаних представниками та скріплених печатками сторін актів приймання-передавання товарної продукції вбачається, що протягом періоду з жовтня 2016 року по квітень 2018 року відповідачем за договором було поставлено теплову енергію на загальну суму 106 713,7 грн.

Отже, сума здійсненої позивачем переплати за теплову енергію за Договором становить суму у розмірі 175 524,19 грн.

Щодо тверджень відповідача про недоведеність позивачем розрахунку наявної передоплати та відсутність такої передоплати за інформацією АТ "Київенерго", то суд зазначає, що на підтвердження заявленої до стягнення суми передоплати Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" було надано суду довідку банку про платежі та реєстр платежів, акти приймання-передавання товарної продукції, підписані представниками та скріплені печатками сторін акти звіряння розрахунків за теплову енергію, поставлену згідно Договору, станом на 31.12.2017 та станом на 30.04.2018, в той час як АТ "Київенерго" не підтверджено своїх доводів жодними доказами (навіть власною довідкою).

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись принципами диспозитивності та змагальності сторін, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано наявності та обсягу передоплати позивачем за Договором.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" передоплати за Договором у розмірі 175 524,19 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення Глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Відповідно до частин 2, 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Згідно абз. 2 пп. 1.12 п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" відповідно до частин другої і третьої статті 653 Цивільного кодексу України в разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту цих норм випливає, що домовленість сторін про розірвання договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов`язаннями, що виникли до розірвання договору, в тому числі застосування заходів майнової відповідальності за невиконання (неналежне виконання) грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що додатковою угодою від 27.04.2018 Договір розірваний сторонами з 30.04.2018. Сторонами погоджено, що з вказаної дати (30.04.2018) припиняються зобов`язання енергопостачальної компанії перед абонентом щодо здійснення постачання теплової енергії, а грошові зобов`язання абонента, що виникли за договором та залишаться невиконаними на дату підписання цієї угоди, підлягають виконанню до 01.10.2018.

Тобто, підстава набуття АТ "Київенерго" коштів у сумі 175 524,19 грн. відпала у звязку з розірванням Договору та відповідно відповідач.

З огляду на наведене, а також враховуючи відсутність між сторонами будь-яких господарських правовідносин, на підставі яких у позивача існує обов`язок по перерахуванню відповідачу грошових коштів, суд дійшов висновку, що відповідач є особою, яка утримує майно (грошові кошти) без достатньої правової підстави у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України, і, як наслідок, зобов`язана повернути позивачу це майно (кошти).

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся до відповідача з листом № 06/03/19-31 від 06.03.2019, в якому позивач вимагав повернути передоплату за договором у розмірі 175 524,19 грн. Дана вимога була надіслана відповідачу 07.03.2019 рекомендованою кореспонденцією (номер відправлення 522), що підтверджується описом вкладення у цінний лист.

Згідно інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" в мережі Інтернет вбачається, що відповідач 11.03.2019 отримав відправлення №522, однак за твердженнями позивача АТ "Київенерго" вказане звернення залишено без відповіді, а кошти не повернуті.

В свою чергу відповідачем доказів повернення позивачу коштів в сумі 175 524,19 грн. до суду не надано, і в матеріалах справи такі докази відсутні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів в розмірі 175 524,19 грн., оскільки підстава їх набуття відпала, є обґрунтованими, повністю підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/13407/17.

З огляду на викладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" в повному обсязі.

При цьому, судом враховано, що найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства "Київенерго" змінено на Акціонерне товариство "Київенерго".

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Київенерго" (85612, Донецька обл., місто Курахове, вул. Енергетиків, буд. 34, ідентифікаційний код 00131305) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, селище міського типу Слобожанське, вул. Василя Сухомлинського, буд. 76; ідентифікаційний код 30487219) кошти у розмірі 175 524 (сто сімдесят п`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири) грн. 19 коп. та судовий збір у розмірі 2 632 (дві тисячі шістсот тридцять два) грн. 86 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 ч. 1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко