ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 925/859/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Погребняк В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Технорішення",

представник - адвокат Нагорний О.В. (ордер серії КС №440913 від 11.03.2019),

відповідач, боржник - Дочірнє підприємство "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф",

представник - адвокат Усачук О.І. (ордер серії КВ №400068 від 24.05.2019),

Міністерство енергетики та вугільної промисловості,

представник - Климась О.С. (довіреність №78/2018 від 29.12.2018)

розглянув касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

від 20.03.2019

у складі колегії суддів: Пантелієнко В.О. (головуючий), Верховець А.А., Грек Б.М.

та рішення Господарського суду Черкаської області

від 03.12.2018

у складі судді Боровика С.С.

у справі №925/859/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Технорішення"

до Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф"

про повернення майна

в межах справи №925/859/16

про банкрутство Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 01.04.2019 через Північний апеляційний господарський суд Дочірнє підприємство "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 у справі №925/859/16 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/859/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2019 у складі колегії суддів: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. відкрито касаційне провадження у справі №925/859/16 за касаційною скаргою Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 та призначено її розгляд на 28.05.2019.

4. У зв`язку з відпусткою судді Пєскова В.Г. автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №925/859/16 визначено колегію суддів у складі: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Банасько О.О., Погребняк В.Я., що підтверджується витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2019, а ухвалою від 27.05.2019 Верховний Суд у зазначеному складі прийняв справу №925/859/16 Господарського суду Черкаської області за касаційною скаргою Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 до провадження, ухвалив розглянути касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 у справі №925/859/16 у судовому засіданні, яке призначено ухвалою Верховного Суду від 15.04.2019 на 28 травня 2019 року о 9:30.

5. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. У провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №925/859/16 про банкрутство Дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" (далі - ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф") (ідентифікаційний номер ), порушена постановою суду від 26.09.2016; цією ж постановою суду боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

6.1. 26.07.2017 від ТОВ "Лани Черкащини" (11.04.2018 назву ТОВ "Лани Черкащини" змінено на ТОВ "Технорішення") надійшла заява №37 від 26.07.2017 (позовна заява), в якій товариство просило суд зобов`язати ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф" повернути ТОВ "Лани Черкащини" торф загальною кількістю 5 848, 709 тонн, на загальну суму 967 212, 08 грн.; місцевий суд зазначив, що 11.04.2018 на підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Лани Черкащини" назву товариства змінено на ТОВ "Технорішення", тому спір завершено розглядом за вимогами ТОВ "Технорішення".

7. Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 позовну заяву №37 від 26.07.2017 задоволено, зобов`язано ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф" повернути ТОВ "Технорішення" товар, а саме торф в кількості та на суму, визначені відповідно до резолютивної частини цього рішення, стягнено з ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф" на користь ТОВ "Технорішення" в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору 14 508,19 грн.

7.1. Місцевий суд встановив, що між ТОВ "Лани Черкащини" (Поклажодавець) та ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф" (Зберігач) укладено Договір зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014, за умовами якого Зберігач зобов`язався здійснювати зберігання належного Поклажодавцеві торфу, а кількість торфу, який знаходиться на зберіганні, визначається сторонами у відповідному акті. При цьому, на виконання умов Договору зберігання сторонами складено Акт визначення торфу, що перебуває на зберіганні станом на 31.12.2015, яким сторони підтвердили, що на зберіганні ДП "Черкаситорф" знаходиться торф в кількості та на суму відповідно зазначеному переліку.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до договору поставки №31/08 від 31.08.2016 ТОВ "Лани Черкащини" набуло право власності на товарно-матеріальні цінності, що перебували на зберіганні ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф".

7.2. Місцевий суд, з посиланням на статті 936, 942, 949 ЦК України, мотивував рішення тим, що на виконання ухвал суду від 07.09.2017 та 19.09.2017 представником кредитора ТОВ "Лани Черкащини" надано суду й оглянуто в судових засіданнях 19.09.2017 та 10.10.2017 у присутності представників сторін оригінали Договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014, Актів приймання-передачі та видаткових накладних, передбачених пунктом 1.1. Договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014, Актів визначення кількості торфу, оригінал Договору поставки №31/08 від 31.08.2016, укладеного між ТОВ "Лани Черкащини" та ТОВ "Теплові Альтернативи; підтвердження здійснення оплати за Договором зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014 представник позивача не надав. Разом з тим, місцевий суд вважав доведеними належними доказами порушення прав позивача та дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання боржника повернути ТОВ "Технорішення" товар (торф).

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

8. Постановою від 20.03.2019 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ДП "Черкаситорф" ДП "Київторф" залишив без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 у справі №925/859/16 без змін.

8.1. Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про те, що позовна заява ТОВ "Технорішення" №37 від 26.07.2017 про повернення майна підлягає задоволенню, оскільки доведено належними доказами порушення прав позивача, а боржник зобов`язаний повернути ТОВ "Технорішення" товар, а саме: торф для сільського господарства загальною кількістю 2 595, 747 тонн, на загальну суму 451 062, 96 грн., торф ковшевий загальною кількістю 2 520, 42 тонн на загальну суму 318 109, 55 грн., торф фрезерний С/Х загальною кількістю 99, 542 тонн, на загальну суму 7 804, 08 грн., торф паливний загальною кількістю 633,0 тонн на загальну суму 190 235, 49 грн.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (відповідач, боржник у справі)

9. Скаржник доводив, що місцевий суд, приймаючи оскаржуване рішення, помилково та безпідставно зазначив, що представником позивача були надані оригінали актів приймання-передачі та видаткових накладних, передбачених пунктом 1.1.Договору зберігання №18-1/08-14Т, оригінали актів визначення кількості торфу, хоча такі документи не надавались взагалі, в матеріалах справи не містились, а в судовому засіданні стороною були надані оригінали видаткових накладних до договору поставки №31/08 від 31.08.2016, а також було надано лише один акт визначення кількості торфу, що перебуває на зберіганні від 31.12.2015. При цьому, до позовної заяви не було долучено доказів на підтвердження оплати за договором №18-1/08-14Т. Також, скаржник зазначив, що оскільки договір зберігання №18-1/08-14Т за своїм змістом суперечить вимогам закону, підписання договору не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, так як позивачем не було надано суду доказів виконання своїх обов`язків щодо передачі торфу, оплати наданих послуг, а ціна договору, яка є істотною умовою, порушує принципи свободи договору, що підтверджує фіктивність такого договору. Крім того, судом не надано оцінки копії накладної про передачу на відповідальне зберігання №7/15 від 31.07.2015 та зведеній вимозі-накладній про повернення з відповідального зберігання №7 від 31.07.2015 з вимогою повернути торф на відповідну суму.

9.1. Скаржник зазначив, що в договорі поставки №31/08 від 31.08.2016 жодним чином не згадується ДП "Черкаситорф", не зазначається, що торф, який є предметом договору поставки №31/08 від 31.08.2016, знаходиться на відповідному зберіганні у відповідача, тому суди попередніх інстанцій, не маючи жодних належних документальних підтверджень від позивача, безпідставно вважали встановленими обставини щодо того, що між сторонами мали місце договірні відносини зі зберігання торфу.

9.2. Скаржник, з посиланням на статті 177, 269 ГПК України, аргументував, що місцевим судом не було проведено підготовчого засідання, не було надано сторонам можливості подати заяви по суті справи, зустрічний позов, не було належним чином досліджено повно і всебічно всі матеріали справи. Крім того, від відповідача не надходив відзив, а в подальшому, апеляційним судом не надано зазначеним фактам належної оцінки. При цьому, апеляційним судом не було також надано оцінки тому, що оригінал платіжного ордера на підтвердження оплати послуг за договором зберігання №18-1/08-14Т не було надано суду, а один з підписантів договору на даний час є працівником позивача, що також свідчить про фіктивність договору.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 234 - фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Стаття 511 - зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Стаття 936 - за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договором зберігання, в якому зберігачем є особа, що здійснює зберігання на засадах підприємницької діяльності (професійний зберігач), може бути встановлений обов`язок зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому. Договір зберігання є публічним, якщо зберігання речей здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності на складах (у камерах, приміщеннях) загального користування.

Частина 1 статті 937 - договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

11. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 3 статті 74 - докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 1 статті 77 - обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 79 - достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частина 3 статті 86 - суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 3 статті 177 - підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частина 1 статті 269 - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частина 2 статті 269 - суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частина 3 статті 269 - докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Частина 4 статті 269 - суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

12. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статей 203, 215, 234, 511, 936 ЦК України, статей 74, 76, 77, 177, 269 ГПК України.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

13. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості як одні з основних засад судочинства. Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях ГПК України.

Крім того, на позивача покладено обов`язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи з положень частин 1, 3, 4 статті 74 ГПК України, а суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

14. За змістом частини 1 статті 936 ЦК України вбачається, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Згідно з частиною 1 статті 937 ЦК України, договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (стаття 179 ЦК України). Речами можуть бути предмети зовнішнього щодо людини навколишнього світу, як створені людиною, так створені природою, однак від`єднанні від природного середовища та такі, що використовуються людиною в життєдіяльності (земля, корисні копалини, рослини). Отже, торф, як корисна копалина, видобута з поверхні землі набуває ознак речі після того, як буде від`єднаний від земної поверхні та складений у штабелі, канави чи іншим способом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження доводів, викладених у позовній заяві №37 від 26.07.2017 (том 7, а.с. 1-4) про зберігання торфу відповідачем, зазначено про укладення з відповідачем Договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014 та Договору поставки №31/08 від 31.08.2016 спочатку було надано незасвідчені копії таких документів: копію договору поставки №31/08 від 31.08.2016 укладеного між ТОВ "Лани Черкащини" та ТОВ "Теплові альтернативи" (том 7, а.с. 23-25), копію договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014 з додатками, копії зведених вимог-накладних про повернення з відповідального зберігання та копії накладних про передачу на відповідальне зберігання, підписаних від імені Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" невідомою особою, прізвище та посадове становище якої не зазначені. Додатком №1 до Договору затверджено План-схему розміщення полів торфу для зберігання та Розрахунок вартості зберігання торфу на полях площею 0,106 га (том 7, а.с. 26-37).

Отже, суди не дослідили правову природу укладеного договору щодо предмета договору (торфу), його опису згідно з пунктами 1.1 Договору та додатків до нього на предмет того, чи містить предмет Договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014 ознаки речі, зокрема, чи відділено торф від земельної ділянки (чи видобуто його із земної поверхні), з метою визначення дійсних намірів сторін при укладенні такого договору, який передбачав зберігання торфу на "полях торфу", та перевірки чи не був укладений договір способом прикриття діяльності з незаконного видобутку торфу з надр землі позивачем у справі, чи мав він відповідні дозволи на таку діяльність.

15. Крім того, ТОВ "Лани Черкащини" також надало незасвідчені належним чином копії Договору зберігання №15-08 ЗТ від 15.08.2014, укладеного між ТОВ "Теплові альтернативи" та Дочірнім підприємством "Черкаситорф" ДП "Київторф", з додатками за підписом виконуючого обов`язки директора Слизького О.М, копії актів приймання-передачі на зберігання, копії актів здачі-приймання робіт, копію вимоги-накладної про повернення з відповідального зберігання за грудень 2015 року №12, копії накладних про передачу на відповідальне зберігання зведені накладні, копії накладних про передачу сировини в переробку, копії акта приймання-передачі матеріальних цінностей від виконуючого обов`язки директора О.М. Слизького від 05.02.2014 та копії вимог-накладних про повернення з відповідального зберігання торфу, копії накладних про передачу на відповідальне зберігання торфу, підписані від імені відповідача-боржника невідомою особою без зазначення її прізвища та посади (том 7, а. с. 88-123).

Отже, зазначені копії документів не будучи оригіналами, та не будучи засвідченими належним чином, не відповідають вимогам, передбаченим статтею 36 ГПК України в редакції, яка діяла на момент подання такої заяви, та не можуть підтверджувати фактичних обставин як укладення договору зберігання, так його виконання відповідачем-боржником з прийняттям на відповідальне зберігання певної кількості торфу, від`єднаної від земної поверхні, який можна вважати річчю.

16. Як вбачається з матеріалів справи, місцевому суду були надані в оригіналах чотири документи: оригінал договору зберігання №18-1/08-14Т від 18.08.2014, додаток №1 План-схема полів розміщення торфу для зберігання, додаток №2 Розрахунок вартості зберігання торфу, оригінал акта визначення кількості торфу, що перебуває на зберіганні від 31.12.2015 (том 7, а.с. 161-164).

Однак, судами не дано належної оцінки кожному з таких доказів та в їх сукупності на предмет обґрунтування ними передачі на зберігання певної кількості торфу, як речі, а не корисних копалин, що знаходяться на земельній ділянці, закріпленій за відповідачем та не зазначено висновків про те, якими доказами підтверджується розмір торфу, що перебуває на відповідальному зберіганні відповідача на час розгляду спору судом 03.12.2018, внаслідок чого судами порушено вимоги статей 76,77, 81, 86, 236, 239 ГПК України.

17. Також, апеляційний суд, прийнявши додаткові докази, надані позивачем у справі та в той же день прийнявши постанову суду по суті порушив принцип змагальності сторін згідно із статтею 13 ГПК України, який надає учасникам провадження рівні права щодо всіх прав та обов`язків, а відповідач в такому випадку був позбавлений можливості подання заперечень та спростувань на прийняті апеляційним судом додаткові докази.

18. З матеріалів справи вбачається, що позивач ТОВ "Лани Черкащини" стверджував про зміну його назви на ТОВ "Технорішення" під час розгляду даного спору в суді, однак, жодних доказів внесення змін до його установчих документів позивачем не надано, як і державної реєстрації рішення зборів засновників про зміну назви юридичної особи позивача та відповідного протоколу зборів засновників. Ухвала суду про процесуальне правонаступництво позивача ТОВ "Лани Черкащини" іншою особою судами не виносилася. Відтак, висновки місцевого суду про можливість задоволення позову саме ТОВ "Технорішення", як позивача, до відповідача у справі не відповідають вимогам статей 46, 52 ГПК України.

19. Верховний Суд вважає, що судами не надано належної оцінки тим обставинам, що саме внаслідок ненадання позивачем оригіналів товаро-розпорядчих документів за спірним договором про зберігання торфу неможливо було встановити обставини їх складення та оформлення з дотриманням законодавства та компетентною посадовою особою відповідача, з проведенням судової експертизи, яка була призначена у справі. Відтак місцевому суду згідно з частиною 9 статті 81 ГПК України належало дійти висновків щодо визнання обставин, для з`ясування яких витребувався доказ, або розглянути справу за наявними належними доказами, наданими позивачем, не перекладаючи на відповідача тягар доказування обставин передачі йому певної кількості певних речей на зберігання, що є обов`язком позивача в даному спорі позовного провадження в межах справи про банкрутство. Зазначене процесуальне порушення також підтверджує порушення принципу змагальності господарського судочинства відповідно до статті 13 ГПК України, оскільки сторони спору були поставлені у нерівні умови при доказуванні обставин виникнення зобов`язань за договором зберігання.

20. Суд, керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин при розгляді даної справи зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналізуючи через призму зазначених висновків ЄСПЛ повноту дослідження судами обставин даної справи та обґрунтування судових рішень, Суд не погоджується з виконанням судами першої та апеляційної інстанцій обов`язку щодо обґрунтування своїх висновків та зазначає, що чисельні порушення норм процесуального права щодо дослідження та оцінки доказів призвели до порушення принципу змагальності господарського судочинства, внаслідок чого рішення судів не можна вважати законними та справедливими.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

21. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 9-9.2. описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 13-20 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

22. З огляду на зазначене, наявність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами першої та апеляційної інстанцій, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, скасування рішення та постанови місцевого та апеляційного судів з направленням справи на новий розгляд до місцевого суду.

При новому розгляді справи суду належить дотриматися принципу рівності прав сторін у господарському судочинстві відповідно до статті 7 ГПК України, надати оцінку доказам позивача на предмет їх належності, допустимості та достатності в обґрунтування існування зобов`язань відповідача щодо зберігання певних речей, які відповідають поняттям речей та вимогам статей 936, 937 ЦК України, перевірити наявність їх у боржника у складі ліквідаційної маси та з дотриманням загальних правил щодо збирання, подання та оцінки доказів дійти висновку про можливість задоволення речово-правових вимог до боржника (відповідача) в його ліквідаційній процедурі чи встановити підстави для існування вимог грошового характеру з урахуванням особливостей провадження у справі про банкрутство №925/859/16, які також заявлені позивачем у даній справі; перевірити наявність підстав для процесуального правонаступництва ТОВ "Технорішення" щодо ТОВ "Лани Черкащини".

В. Судові витрати

23. У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги та переданням справи на новий розгляд, відповідно до статті 129 ГПК України, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 та рішення Господарського суду Черкаської області від 03.12.2018 у справі №925/859/16 скасувати, справу №925/859/16 в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Технорішення" до Дочірнього підприємства "Черкаситорф" Державного підприємства "Київторф" передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області в іншому складі суду у зазначеній частині.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.О. Банасько

В.Я. Погребняк