ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"12" червня 2019 р. Cправа № 902/360/19

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Еталон" (вул. Жовтнева, 60, с. Тростянець, Тиврівський р-н., Вінницька обл., 23332)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "Зарванецьке" (вул. Соборна, 88 А, м. Гнівань, Тиврівський р-н., Вінницька обл., 23310)

про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення державного реєстратора.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Резніченко Ю.В.

Представники сторін не з`явились

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Маслія І.В. перебувала справа № 902/360/19 за позовом ТОВ "Агро-Еталон" до ТОВ "Зарванецьке" про визнання договору оренди землі недійсним та скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою суду від 07.05.2019 р. позовну заяву залишити без руху та встановлено позивачу строку для усунення виявлених недоліків протягом 5 днів з дня вручення ухвали.

11.05.2019 р. до суду надійшла заява позивача з додатками, подана на виконання вимог ухвали суду від 07.05.2019 р.

Разом з тим, в період з 11.05.2019 р. до 19.05.2019 р. суддя Маслій І.В. перебуває у відпустці.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 ГПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу, а саме: суд відкриває провадження у справі протягом 5-ти днів.

Заява позивача про усунення недоліків надійшла 11.05.2019 р., процесуальний документ про відкриття провадження у справі має бути винесений до 16.05.2019 р., тоді як суддя перебуває у відпустці до 19.05.2019 р.

Згідно з ч.3 п. 6 Порядку автоматизованого розподілу справ в Господарському суді Вінницької області, якщо під час перебування судді у відпустці, на лікарняному, у відрядженні тощо надійдуть матеріали подані на виконання ухвали про залишення без руху або спливе строк на її виконання, а період до закінчення відпустки, лікарняного, відрядження тощо судді є більшим ніж процесуальний строк для винесення відповідного процесуального документу у справі - за мотивованим розпорядженням керівника апарату суду (або особи, яка виконує його повноваження) здійснювати автоматизований розподіл такої справи для визначення іншого судді для винесення відповідного процесуального документу. Після винесення іншим суддею відповідного процесуального документу для продовження розгляду справи, такі судові справи передавати за розпорядженням керівника апарату суду попередньому складу суду визначеному при надходженні такої судової справи, у разі якщо це не призведе до порушення процесуальних строків з розгляду відповідних матеріалів.

Відповідно до п. 2.3.49. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 р. № 30 у редакції рішення Ради суддів України від 02.04.2015 р. № 25 зі змінами, повторний автоматизований розподіл судових справ між суддями застосовується у випадках визначених законом, а також з метою заміни одного, декількох суддів, всього складу суду, збільшення складу суду в порядку, визначеному підпунктами 2.3.4, 2.3.23 цього Положення.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.п. 2.3.44, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, ч.3 п. 6 Порядку, призначено повторний автоматичний розподіл справи №902/360/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №902/360/19 розподілено на розгляду судді Яремчуку Ю.О.

Ухвалою суду від 16.05.2019 р. відкрито провадження у справі № 902/360/19. Визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 12.06.2019 р.

На визначену дату судом, представники сторін не з`явились, при цьому про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 16.05.2019 р.

При неявці в судове засідання позивача та відповідача суд враховує, що відповідно до ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" обов`язок щодо внесення змін про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі, з поміж іншого і стосовно місцезнаходження, покладається на останню.

Статтею 42 Господарського процесуального кодексу України визначено права та обов`язки учасників судового процесу, зокрема учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази тощо.

Крім того, частиною 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

При цьому суд зауважує, що від представника відповідача надійшло клопотання (вх.№ канц. 02.1-34/4959/19 від 12.06.2019 р.) про закриття провадження у справі, яке мотивує тим, що оскільки позивач звернувся до господарського суду з позовом з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 27.07.2018 р., відповідно до якого гр. ОСОБА_1 (власник земельної ділянки, орендодавець) передано в користування ТОВ "Зарванецьке" (орендар) земельну ділянку площею 3,22 га, такий спір є правовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи та зазначає, що вимога щодо скасування записів про державну реєстрацію прав можуть бути предметом розгляду у господарському суді виключно у випадку предметної підсудності основної позовної вимоги

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач посилається на правомірність договору оренди землі б/н від 20.10.2006 р., збереження його чинності після смерті орендодавця ОСОБА_2 та перехід прав орендодавця за даним договором до гр. ОСОБА_1 . Похідною вимогою за вказаним позовом є вимога ТОВ "Агро-Еталон" про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за договором б/н від 27.07.2018 р.

В той же час, за твердженням позивача, із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2018 р. № 139513097 йому стало відомо, що спадкоємцем орендодавця земельної ділянки (за кадастровим номером НОМЕР_1 ) гр. ОСОБА_1 , яка набула право власності на дану земельну ділянку в порядку спадкування, передано вказану ділянку в користування ТОВ "Зарванецьке" на підставі договору оренди землі б/н від 27.07.2018 р.

01.08.2018 р. державним реєстратором Тиврівської районної державної адміністрації проведено реєстрацію права оренди на означену земельну ділянку за ТОВ "Зарванецьке".

Однак, як вказує позивач, договір оренди землі від 20.10.2006 р. сторонами достроково не розривався та ними виконувався, тому відповідно до ст. 204 ЦК України є чинним. Також не зверталась до ТОВ "Агро-Еталон" з вимогами про його розірвання (зміни умов) гр. ОСОБА_1 (спадкоємець орендодавця).

Посилаючись на вказані обставини, а також те, що відповідно до договору оренди землі б/н від 20.10.2006 р. зміна власника не є підставою для зміни умов або розірвання договору, відтак позивач просить суд визнати договір оренди землі б/н від 27.07.2018 р. недійсним та скасувати державну реєстрацію права оренди на згадану вище земельну ділянку.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За приписами ст.45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Положення ч.1 ст.20 ГПК України передбачають, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Статтею 125 Конституції України встановлено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч. 2 ст. 22 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів" місцеві загальні суди розглядають цивільні, кримінальні, адміністративні справи, а також справи про адміністративні правопорушення у випадках та порядку, визначених процесуальним законом.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів").

З поділу системи судів загальної юрисдикції за принципом спеціалізації випливає поняття цивільної юрисдикції, під якою розуміється компетенція суду щодо вирішення справ у порядку цивільного судочинства.

Судова юрисдикція - це розмежування компетенції між загальними, господарськими та адміністративними судами. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання законодавчими та іншими нормативно-правовими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції. Основними критеріями визначення юрисдикції спорів є характер (предмет) правовідносин, що виникли між сторонами та суб`єктний склад правовідносин.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України).

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

У п. 4.8. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 р. у справі № 911/2764/13 зазначено, що справи у спорах, що виникають із земельних відносин, у яких беруть участь суб`єкти господарської діяльності, проте предмет в яких безпосередньо стосується прав і обов`язків фізичних осіб, підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вказані правові висновки Великої Палати Верховного Суду, судом враховуються при наданні оцінки відповідності процесуальним вимогам даного позову.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на правомірність договору оренди землі б/н від 20.10.2006 р., збереження його чинності після смерті орендодавця ОСОБА_2 та перехід прав орендодавця за даним договором до гр. ОСОБА_1 . Похідною вимогою за вказаним позовом є вимога ТОВ "Агро-Еталон" про скасування рішення про державну реєстрацію права оренди за договором б/н від 27.07.2018 р.

Такими чином, вирішення спору щодо вимоги про визнання недійсним договору оренди землі 27.07.2018 р., укладеного між ТОВ "Зарванецьке" та ОСОБА_1 , порушить права та охоронювані законом інтереси гр. ОСОБА_1 . (власника земельної ділянки) як сторони спірного правочину, яка не може бути стороною у господарському процесі.

А відтак, враховуючи, що позивач звернувся до господарського суду з позовом з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 27.07.2018 р., відповідно до якого гр. ОСОБА_1 (власник земельної ділянки, орендодавець) передано в користування ТОВ "Зарванецьке" (орендар) земельну ділянку, такий спір є приватноправовим і за суб`єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи.

При цьому суд також враховує, що хоча гр. ОСОБА_1 (власник земельної ділянки) не була зазначена позивачем під час подання позову як співвідповідач, вказана обставина не може бути підставою для розгляду спору господарським судом, адже предмет спору безпосередньо стосується прав і обов`язків такої фізичної особи.

З приводу вимоги про скасування рішення державного реєстратора, яка є похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, то в силу п. 13 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Отже, вимога щодо скасування записів про державну реєстрацію прав можуть бути предметом розгляду у господарському суді виключно у випадку предметної підсудності основної позовної вимоги.

Згідно з ч.2 ст.231 ГПК України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Оскільки, судом зроблено висновок про непідсудність первісної вимоги позову, то похідна вимога щодо скасування рішення державного реєстратора також має розглядатись за правилами цивільного судочинства.

При винесенні ухвали про закриття провадження у справі судом враховано положення ч.4 ст.231 ГПК України згідно з якою при закритті провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Зокрема судом враховано положення норм чинного законодавства якими регулюється питання повернення позивачу з Державного бюджету України сплаченого судового збору в разі закриття провадження у справі.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, для повернення сплаченого судового збору позивачу необхідно подати до суду відповідне клопотання.

Беручи до уваги викладене та керуючись ст.ст.2, 4, 5, 18, 20, 46, 185, п.1 ч.1 ст.231, ст.ст.232, 233, 234, 235, 240, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Закриття провадження у справі № 902/360/19.

2. Роз`яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції загальних судів.

3. Згідно з приписами ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

4. За приписами ч.5 ст.231, п.13 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про закриття провадження у справі може бути оскаржено окремо від рішення суду першої інстанції до Північно-західного апеляційного господарського суду.

5. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Ухвалу надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Дата складання повного тексту ухвали 13.06.2019 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул. Жовтнева, 60, с. Тростянець, Тиврівський р- н., Вінницька обл., 23332)

3 - відповідачу (вул. Соборна, 88 А, м. Гнівань, Тиврівський р-н., Вінницька обл., 23310)