ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Справа№ 910/6793/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Верховця А.А.

Пантелієнка В.О.

Секретар судового засідання: Камінська Т.О.

За участю представників: відповідно до протоколу судового засідання від 05.06.2019.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018

у справі №910/6793/18 (суддя Бондаренко Г.П.)

за позовом Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжним правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСГ»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Фізична особа-підприємець Кацан Наталія Василівна

2. Об`єднання підприємств «Українська ліга музичних прав»

про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав

В С Т А Н О В И В :

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік України» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСГ» про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 223380 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу належать майнові авторські права на музичний твір - «ІНФОРМАЦІЯ_1», управління яким передано ПО «Організації колективного управління авторськими та суміжними правами». Оскільки відповідачем порушені майнові авторські права на вказаний музичний твір шляхом його публічного виконання в магазині «BUTLER'S», в якому відповідач проводить свою господарську діяльність, позивач просив стягнути з відповідача компенсацію за порушення авторських прав, що відповідає 60-ти мінімальним заробітним платам та складає 223 380 грн відповідно до норм ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Рішенням Господарського суду Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/6793/18 в задоволені позову Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжним правами» інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДСГ» та треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа - підприємець Кацан Наталія Василівна, Об`єднання підприємств «Українська ліга музичних прав» про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Приватна організація «Організація колективного управління авторськими і суміжним правами», звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 повністю, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, а також судом неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для скасування рішення.

Апелянт зазначає, що наявні у матеріалах справи договори між відповідачем та ФОП Кацан Н.В. та між ФОП Кацан Н.В. та Об`єднання підприємств «Українська ліга музичних прав» не підтверджують наявність у відповідача права використовувати спірний музичний твір.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2019 справу №910/6793/18 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Остапенка О.М., Сотнікову С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/6793/18 у визначеному складі, розгляд справи призначено на 17.04.2019.

Представник відповідача 02.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що, як правильно встановлено у оскаржуваному рішенні, позивачу належить лише 8,75% прав на спірний музичний твір, а тому звернення позивача до третьої особи-2 (Об`єднання підприємств «Українська ліга музичних прав») щодо вилучення прав на нього, не свідчить, що інші правовласники вилучили у третьої особи-2 права на вказаний музичний твір, та як наслідок позбавили третю особу-2 права надавати права на його використання. Враховуючи викладене, відповідач зазначає, що позивачем не доведено порушення його прав.

Крім того, відповідач заперечує щодо наданих позивачем доказів якими позивач підтверджує сам факт використання спірного музичного твору в магазині, в якому відповідач проводить свою господарську діяльність.

Фізична особа-підприємець Кацан Н.В. 08.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечувала проти доводів апеляційної скарги позивача, просила залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив третьої особи-1 мотивований тим, що апеляційна скарга є необґрунтованою, відповідач на момент складання акту володів достатнім обсягом прав на відтворення музичного твору, а суд повно дослідивши обставини справи прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Розпорядженням В. о. керівника апарату суду № 09.1-08/949/19 від 15.04.2019 у зв`язку з участю суддів Сотнікова С.В. та Остапенка О.М., які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у підготовці в Національній школі суддів України, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/6793/18.

У відповідності до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Верховець А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду 15.04.2019 апеляційну скаргу Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/6793/18, прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів Верховця А.А., Пантелієнко В.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 розгляд апеляційної скарги призначено на 05.06.2019.

У судове засідання 05.06.2019 представники сторін та третіх осіб з`явились.

05.06.2019 в судовому засіданні представник позивача, Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжним правами» в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік України», надала пояснення по суті спору, підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі та просила задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

05.06.2019 в судовому засіданні представники відповідача та третіх осіб надали пояснення по суті спору, проти доводів апеляційної скарги заперечили та просили залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегією суддів на підставі ч. 7 ст. 270 ГПК України надано учасникам судової справи можливість виступити у судових дебатах, яке учасниками справи реалізовано.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень які містяться у відзивах на неї, заслухавши думку присутніх учасників судового процесу, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

24.01.2014 року між Приватною організацією «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (надалі - Організація або ПО «ОКУАСП») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (надалі - Видавник або ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») укладений договір № АВ 24012014/01 про управління майновими авторськими правами (далі по тексту - Договір на управління), відповідно до умов якого Видавник надає Організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, які належать або протягом дії цього договору будуть йому належати, а саме дозволяти або забороняти використання творів третіми особами, згідно із умовами цього договору. Вказаним договором ПО «ОКУАСП» обґрунтовує своє право як організації колективного управління на звернення до суду за захистом майнових авторських прав, що належать ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» на території України.

01.11.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер/Чаппел» (видавник за умовами договору) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер Мьюзік Україна» (субвидавник за умовами договору) укладений ліцензійний договір №ВЧ-1112014/02-д (надалі - Ліцензійний договір), відповідно до умов якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Ворнер/Чаппел» як видавник надає субвидавнику (позивач у справі) право на використання вказаних у цьому договір творів, вказаних у каталозі, крім Продакшн Музики .

Відповідно до пункту 42 Роздруківки № 23 до каталогу музичних творів, який є додатком до Ліцензійного договору, встановлено, що станом на 01.02.2017 року позивачу (ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна») надано права на 8,75% прав у публічному виконанні музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України (п. 1.9 Ліцензійного договору) зі строком до 31.12.2014 року (пункт 11.1 Ліцензійного договору).

Позивач в особі уповноваженої організації колективного управління стверджує, що відповідно до п. 11.2 Договору, Ліцензійний договір автоматично пролонговано та він діяв станом на 17.02.2017 року (дату складання акту фіксації вчиненого порушення у магазині, в якому здійснює господарську діяльність відповідач).

Даними доказами, позивачем в особі організації колективного управління майновими правами обґрунтовується наявність в нього виключних майнових авторських прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України станом на лютий 2017 року.

За твердженням позивача, відповідачем допущено неправомірне використання (без дозволу правовласника або уповноваженої ним організації колективного управління) музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» шляхом його публічного сповіщення 17.02.2017 року в магазині «Butler`s» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6, на доказ чого представником позивача подано акт фіксації порушення № 26/02/17 від 17.02.2017, складений представником ПО «ОКУАСП» Швачкою Д.О., диск з відеофіксацією вказаного порушення, а також фіскальний чек від 17.02.2017 року про придбання товару у вказаному магазині 17.02.2017 року.

В свою чергу позивач в особі уповноваженої організації колективного управлінні - ПО «ОКУАСП» посилався на те, що листом-вимогою від 20.05.2016 року ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» вилучило з управління ОП «УЛМП» (третя особа-2) всі твори, майнові права на які належать на території України позивачу, із дозволів на використання та збирання щодо них винагороди за таке використання, а отже твердження відповідача про правомірне використання ним музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» на підставі договірних відносин з третьою особою-1 та третьою особою-2 спростовується вказаним листом-вимогою від 20.05.2016 про вилучення майнових авторських прав позивача з сфери управління третьою особою-2, якими вона наділена в силу наданих нормами статті 49 Закону України «Про авторське право та суміжні права» повноважень.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Частиною 1 статті 432 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. У частині другій згаданої статті 432 Цивільного кодексу України визначено способи захисту права інтелектуальної власності.

Причиною спору у справі стало порушення, за твердженням позивача, його виключних майнових прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida на території України, управління якими здійснює організація колективного управління, відповідачем, який здійснив неправомірне (за твердженням відповідача) використання вказаного музичного твору 17.02.2017 року, з огляду на що для відновлення порушеного права позивач просить стягнути компенсацію за таке неправомірне використання, передбачену статтею 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права».

Пунктом 29 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності» зазначено, що враховуючи приписи статті 33 ГПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках, коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача.

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України «Про авторське право і суміжні права» при використанні ним твору та/або об`єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, до предмету доказування у даній справі входить: 1) наявність прав у ОП «ОКУАСП» на звернення до суду за захистом прав позивача; 2) встановлення належності позивачеві виключних майнових авторських прав на спірний музичний твір та обсягу цих прав; 3) відсутність/наявність у відповідача необхідного дозволу на використання (публічне виконання) спірного музичного твору; 4) факт використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності; 5) використання відповідачем спірного твору без належної сплати (правовласнику або організації колективного управління) авторської винагороди є підставою для стягнення компенсації, передбаченої пунктом «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Щодо права організації колективного управління звертатися з позовом в інтересах позивача для захисту його майнових авторських прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», необхідно зазначити наступне.

Одним зі способів управління суб`єктами авторського права і суміжних прав своїми правами є доручення управління своїми майновими правами організаціям колективного управління.

Законом України «Про авторське право і суміжні права» передбачено можливість передачі на договірних засадах авторами або іншими суб`єктами авторського права та/або суміжних прав повноважень з управління майновими правами організаціям колективного управління.

Організації колективного управління виконують від імені суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, такі функції (відповідно до положень статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» в редакції, чинній до набрання чинності Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав»): збір, розподіл і виплата зібраної винагороди за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єктам авторського права і (або) суміжних прав, правами яких вони управляють, а також іншим суб`єктам прав відповідно до цього Закону; вчинення інших дії, передбачених чинним законодавством, необхідних для захисту прав, управління якими здійснює організація, в тому числі звернення до суду за захистом прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб`єктів.

Відповідно до частини третьої статті 48 зазначеного Закону (в редакції, чинній до набрання чинності Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав») повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Таким чином, за наявності договорів із суб`єктами авторського права та/або суміжних прав на управління їх майновими правами, організації колективного управління відповідно до статті 45 Закону України «Про авторське право і суміжні права», яка надає право таким організаціям представляти інтереси власників майнових авторських прав, виконавців, виробників фонограм (відеограм), мають право звертатися до господарського суду з позовами про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду або стягнення доходу, отриманих порушником внаслідок порушення ним авторського права та/або суміжних прав, і у тому випадку, коли з порушником авторського права чи суміжних прав організацією колективного управління не укладено будь-якої угоди.

Враховуючи викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції, що з огляду на умови договору № АВ-24012014/01 від 24.01.2014, копія якого наявна в матеріалах справи, ПО «ОКУАСП» є уповноваженою організацією на управління майновими правами інтелектуальної власності, в тому числі майновими правами на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» в тій мірі, які вони належать позивачеві - ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна».

Щодо наявності та обсягу наявних в позивача прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», які могли бути передані в управління ОП «ОКУАСП» тільки в наявному у позивача обсягу, з матеріалів справи вбачається наступне.

Позивач як на доказ наявності в нього майнових авторських прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida посилається на ліцензійний договір № ВЧ-01112014/02-д від 01.11.2014 рок, укладений між ТОВ «Ворнер/Чаппелл» (видавник за умовами договору) та ТОВ «Ворнер Мьюзік Україна» (субвидавник за умовами договору), відповідно до умов якого видавник надає субвидавнику право на використання протягом строку, визначеному договором на території України, вказаними в договорі способами, всіх творів, які входять до Каталогу Видавника, за виключенням Продакшн Музики.

Для підтвердження права використання творів Субвидавник за вимогою Видавника надає роздруківки з Каталогу, що містять характеристики Творів за формою, вказаною в Додатку № 1 до Договору. Субвидавник має право використовувати Твори протягом Строку на Території України на умовах виключної ліцензії, зокрема і публічного виконання Творів (підпункти 2.3.1, 2.1, 2.2 п. 2 договору, п.1.8, 1.9, 11 Договору).

Відповідно до Роздруківки № 23 до Ліцензійного договору, позивачу як субвидавнику за умовами договору передано 8,75% (доля правовласника) прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1». Як слідує з вказаного каталогу, вказаний музичний твір створено у співавторстві 16 фізичними особами. Отже, видавник (ТОВ «Ворнер/Чапел») передав позивачеві права, якими він володів у долі на публічне виконання лише на 8,75%.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 436 Цивільного кодексу України авторське право на твір, створений у співавторстві, належить співавторам спільно, незалежно від того, становить такий твір одне нерозривне ціле чи складається з частин, кожна з яких може мати ще й самостійне значення. Відносини між співавторами можуть бути визначені договором. У разі відсутності такого договору авторське право на твір здійснюється всіма співавторами спільно.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» співавторами є особи, спільною творчою працею яких створено твір.

Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить всім співавторам незалежно від того, чи утворює такий твір одне нерозривне ціле або складається із частин, кожна з яких має самостійне значення. Право опублікування та іншого використання твору в цілому належить всім співавторам. Якщо твір, створений у співавторстві, утворює одне нерозривне ціле, то жоден із співавторів не може без достатніх підстав відмовити іншим у дозволі на опублікування, інше використання або зміну твору.

У разі порушення спільного авторського права кожен співавтор може доводити своє право в судовому порядку.

До майнових прав інтелектуальної власності на твір відповідно до ст. 440 Цивільного кодексу України відносяться: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Враховуючи обставини справи у їх сукупності, спірний музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida створено у співавторстві і позивач набув не 100% прав на твір, а відповідно до Ліцензійного договору та додатків до нього позивачу було передано лише 8,75 % долі попереднього правовласника, зокрема і у виключному праві публічного виконання.

Разом з тим, суд відхиляє твердження відповідача та третіх осіб про те, що позивач не довів наявність в нього виключних майнових авторських прав у долі 8,75% на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1», оскільки за переконанням відповідачів та третіх осіб мав надати весь ланцюг договорів від первинних авторів до теперішнього правовласника, оскільки суд виходить з принципу правомірності правочинів, встановленого ст. 204 ЦК України, а також принципу змагальності сторін встановленого ст. 13 ГПК України. Отже, оскільки відповідач та треті особи не надали доказів недійсності чи оскарження Ліцензійного договору від 01.11.2014 року, суд виходить з його правомірності та дійсності та оцінює його умови та зміст щодо обсягу переданих позивачу прав.

Щодо доведення відповідачем правомірності використання ним музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у відповідності з нормами Цивільного кодексу України та норм спеціальних законів, зокрема, Закону України «Про авторське право та суміжні права», суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Положеннями ч. 3 ст. 426 Цивільного кодексу України визначено, що використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом.

Поданий позивачем акт фіксації № 26/02/17 від 17.02.2017 року, відеозапис та фіскальний чек, які у сукупності свідчать про те, що факт публічного виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» (у виконанні Flo rida) відбувся у магазині « Butler`s » за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-д, в якому здійснює господарську діяльність відповідач. Даний акт складеного уповноваженою особою ПО «ОКУАСП», зафіксовано відео та здійснено контрольну закупку товару в магазині, в якому здійснює господарську діяльність відповідач.

Суд відхиляє заперечення відповідача та третіх осіб щодо неналежності складення таких доказів, оскільки особа має право на самостійне збирання доказів для захисту своїх порушених прав або обґрунтування заперечень і чинним законодавством вимог для осіб приватного права щодо оформлення таких доказів не передбачено, а тому суд визнає подані позивачем докази як належні та допустимі у їх сукупності.

Як правильно вказав у своєму рішенні суд першої інстанції, саме відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 Цивільного кодексу України); постанови Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 908/666/17 від 04.07.2018 у справі № 910/9793/17, від 10.07.2018 у справі № 910/4139/17).

В якості доказу правомірності використання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida, відповідачем та третіми особами надано відповідні докази, а саме: договір № 10 від 1 квітня 2016 року, який укладений між ТОВ «ДГС» та ФОП Кацан Н.В. (на створення плейлиста для використання в приміщеннях відповідача при здійсненні господарської діяльності) та договір № БРН/02-16 про використання об`єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті), укладений між ФОП Кацан Н.В. та ОП «Українська ліга музичних прав».

Відповідно до п. 1.1. договору 3 БРН/02-16, ОП «Українська ліга музичних прав» як організація колективного управління (відповідний доказ цього статусу наявний в матеріалах справи - копія свідоцтва) передало, а ФОП Кацан Н.В. , діючи від свого імені, але на користь та в інтересах ТОВ «ДСГ» на підставі доручення останнього, прийняло невиключне права (невиключна ліцензія) на використання способом публічного виконання фонограм, відеограм, їх примірників, зафіксованих у них музичних творів та їх виконань. Зі змісту зазначеного договору, його дія розповсюджується і на приміщення магазину «BUTLER'S» у ТРК «Лавіна Молл» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д

Договір БРН/02-16 про використання об`єктів права інтелектуальної власності та виплату винагороди (роялті) укладений на користь та в інтересах відповідача, дозволяв відповідачу здійснювати використання необмеженого переліку фонограм музичних творів та зафіксованих у них музичних творів без порушення майнових авторських та суміжних прав з виплатою відповідної винагороди (роялті) третій особі-2 як організації колективного управління.

Вказані договори на момент складання акту були чинними, що не спростовано позивачем.

На підставі вказаних правочинів, третя особа-2 як організація колективного управління уповноважена на збирання, розподіл та надання дозволу на використання об`єктів авторського права щодо невизначеного кола суб`єктів авторського права та об`єктів авторського права, передала відповідачу право використання спірного твору, а відповідач здійснив правомірне використання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida.

Суд першої інстанції правомірно відхилив твердження позивача, що таке використання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida відповідачем було здійснено неправомірно, оскільки третій особі-2 як організації колективного управління було направлено позивачем лист-вимогу від 20.05.2016 року (даний факт направлення листа не заперечується третьою особою-2) про вилучення належних позивачу майнових авторських прав, а отже третя особа-2 не була уповноважена надавати такий не виключний дозвіл на використання щодо спірного музичного твору відповідачеві, з огляду на наступне.

Як зазначено в ч. 2 статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», правовласник може вилучати тільки належні йому права.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу належить 8,75 % прав на музичний твір «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida, який створено у співавторстві 16 фізичними особами.

Як випливає з норм ст. 436 ЦК України та ст. 13 Закону України «Про авторське право і суміжні права» співавтори володіють авторськими правами спільно, а отже жоден з співавторів не може самостійно заборонити використання твору (передачу таких прав) або вилучити його з використання інших співавторів, оскільки кожен з них має право на самостійне використання твору, створеного у співавторстві, в тому числі і передачу належних їм майнових авторських прав на твір іншим особам у встановленому порядку.

За таких обставин, на момент направлення позивачем листа-вимоги від 20 травня 2016 року, на адресу ОП «Українська ліга музичних прав» про вилучення майнових прав на спірний музичний твір позивачу належали тільки 8,75 % прав на твір створеного у співавторстві, доказів того, що інші співавтори чи правовласники прав на твір вилучили права на спірний музичний твір у третьої особи-2 матеріали справи не містять, а тому лист-вимога позивача не свідчить про вилучення у ОП «Українська ліга музичних прав» повноважень як організації колективного управління, наданих їй в силу вимог норм ст. 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права», оскільки таке вилучення можливо тільки за умови спільних дій і розпорядження правами всіх співавторів твору, створеного у співавторстві.

Крім того, відповідач та третя особа-1, навіть у випадку, якщо б таке вилучення (обмеження) повноважень третьої особи-2 відбулося, не могли знати та не були повідомлені про відсутність повноважень третьої особи-2 як організації колективного управління на надання невиключних дозволів на використання спірного музичного твору, оскільки матеріли справи не містять будь-яких доказів щодо повідомлення відповідача та третьої особи-1 про факт направлення такої вимоги про вилучення.

Враховуючи викладене, матеріалами справ підтверджено, а позивачем не спростовано правомірне використання відповідачем шляхом публічного виконання музичного твору «ІНФОРМАЦІЯ_1» у виконанні Flo rida.

Враховуючи доводи викладені позивачем в апеляційній скарзі, колегія суддів наголошує, що відсутній факт безпідставного використання відповідачем музичного твору, оскільки його використання здійснюється ним на підставі чинних договорів. При цьому, саме на позивача покладається обов`язок доведення неправомірної діяльності відповідача, а суд позбавлений можливості задовольнити позов ґрунтуючись на припущеннях позивача, що жоден з правовласників не наділяв третю особу-2 правом передавати права використання спірного твору іншим особам.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги про стягнення компенсації за порушення майнових авторських прав в сумі 223380 грн. є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається, а доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Таким чином, апеляційна скарга Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/6793/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/6793/18 підлягає залишенню без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватної організації «Організація колективного управління авторськими і суміжними правами» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/6793/18 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/6793/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 13.06.2019.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді А.А. Верховець

В.О. Пантелієнко