ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 Справа № 904/4778/18

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65 зал №511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Орєшкіна Е.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 у справі №904/4778/18 (суддя Ліпинський О.В.; рішення ухвалене о 12:07 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 25.02.2019)

за позовом Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті", м.Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 389153,90 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 389153,90 грн.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 в частині своєчасної та повної поставки товару, що є підставою для нарахування штрафних санкцій визначених п. 7.2. договору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 у справі №904/4778/18 (суддя Ліпинський О.В.) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" пеню у розмірі 11649,80 грн., штраф у розмірі 14060,10 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 264,26 грн., витрати зі сплати судового збору у розмірі 385,65 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Означене рішення місцевого господарського суду вмотивоване встановленням обставин, які свідчать про допущені порушення з боку відповідача умов договору в частині поставленої продукції, але з моменту підписання сторонами додаткової угоди №1 від 25.01.2017 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 та специфікації №1-4 до неї, викладених у новій редакції, позивач втратив право нарахування пені та штрафу за порушення відповідачем зобов`язань з поставки продукції за специфікацією №1 (в редакції до укладення додаткової угоди №1), що відповідно виключає підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення пені у розмірі 199308,00 грн. та штрафу у розмірі 164136,00 грн.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, позивач (надалі також - ДП "НАЕК "Енергоатом") звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 у справі №904/4778/18 в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ДП "НАЕК "Енергоатом" вказує на те, що судом надано невірну оцінку обставинам справи та, відповідно, зроблені помилкові висновки стосовно відсутності підстав для відповідальності відповідача за порушення строків поставки в період до 24.01.2017. Вважає, що судом не було надано оцінки п.8 Додаткової угоди від 25.01.2017 №1, яким визначено, що укладення цієї Угоди не звільняє сторони від відповідальності за порушення виконання зобов`язань, що були допущені ними до моменту її підписання. На думку скаржника, суд зробив помилковий висновок, що з моменту підписання сторонами додаткової угоди №1 від 25.01.2017 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 та специфікацій №1-4 до неї, викладених у новій редакції, позивач втратив право нарахування та стягнення пені і штрафу за порушення відповідачем зобов`язань з поставки продукції за специфікацією №1 (в редакції до укладення додаткової угоди №1), що відповідно виключає підстави для задоволення даного позову в частині вимог про стягнення пені у розмірі 199308,00 грн. та штрафу у розмірі 164136,00 грн. Вказує, що суд при цьому не обґрунтовує на підставі чого позивач втратив право на нарахування та стягнення пені і штрафу з моменту підписання додаткової угоди, але підтверджує, що порушення зобов`язання відбулось. Не враховано судом і те, що при укладенні договору сторони вже досягли істотних умов договору, а саме щодо предмету, ціни та строку дії договору, враховуючи також положення Закону України "Про публічні закупівлі". Тобто, при укладенні додаткової угоди сторони лише змінили істотні умови відповідно до положень закону, проте остаточного погодження істотних умов, як зазначає суд, не відбулось, оскільки вони вже були до цього погоджені згідно тендерної пропозиції відповідача. Відповідач не довів жодними доказами, що він не міг приступити до виконання договору до моменту підписання Додаткової угоди №1, проте, на думку скаржника, мав намір підвищити ціну та навмисно не виконував своїх зобов`язань. За твердженням апелянта, на момент укладення Додаткової угоди №1 сторони враховували ті обставини, що існувало прострочення поставки (порушення відповідачем зобов`язання строків постачання з 31.10.2016), підстави для звільнення відповідача від відповідальності були відсутні, таким чином. Однією з істотних умов укладення додаткової угоди було саме погодження відповідача, що він не звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо поставки продукції, без погодження якої додаткова угода не була б укладена; строк, визначений Додатковою угодою №1, був встановлений виключно з метою врегулювання порядку виконання поставки, враховуючи наявний факт порушення договірних строків. Таким чином, умови додаткової угоди мають вважатися дійсними, правомірними, такими, що породжують певні правові наслідки, а саме: відповідальність у вигляді неустойки, яка передбачена договором (п.7.2.); підстави для звільнення відповідача від відповідальності за період з 01.11.2016 по 24.01.2017 відсутні.

Відповідач (ТОВ "Трейд Коммодіті") письмовий відзив на апеляційну скаргу по суті заявлених вимог не надав.

У судовому засіданні, яке відбулось 20.05.2019 представник позивача Копусь А.А. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, представник відповідача ОСОБА_1 . заперечував на задоволенні апеляційної скарги.

У судовому засіданні 20.05.2019 оголошувалась перерва до 03.06.2019.

27.05.2019 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ДП "НАЕК "Енергоатом" адвоката Копусь А.А. про проведення наступного судового засідання без участі представника позивача мотивоване тим, що сторони спору надали усі докази та пояснення за результатами попереднього судового засідання.

В судове засідання 03.06.2019 представники сторін не з`явились.

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції в судовому засіданні 03.06.2019 прийнято постанову.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представників сторін, які приймали участь у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст.ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (Постачальник) укладено договір поставки №53-129-01-16-00815 від 22.09.2016 (а.с.16-22, надалі також - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у Договорі, поставити бензини автомобільні власного виробництва для потреб ВП "Южно - Українська АЕС" ДП "НАЕК "Енергоатом", а Покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура, ціна і строки поставки зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору (пункт 1.2. Договору).

Обсяги закупівлі продукції можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (пункт 1.3. Договору).

У п.3.1. Договору сторони погодили, що сума Договору складає 2344800,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% - 390800,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору строк поставки продукції зазначений у специфікаціях. За погодженням з Покупцем (Вантажоодержувачем) допускається поставка партіями.

У пункті 5.2. Договору визначено, що поставка продукції згідно Специфікаціій здійснюється залізничним або автомобільним транспортом на умовах DDP - склад ВП ЮУАЕС (ЮУВ ВП СГ) ДП "НАЕК" "Енергоатом" згідно Інкотермс 2010. Постачальник не пізніше, ніж за три дні до відвантаження продукції, письмово повідомляє Покупця про заплановану дату поставки продукції із зазначенням номенклатури та вартості партії продукції, що поставляється.

Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача (п. 5.4. Договору).

Згідно з п. 10.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.03.2017, а в частині оплати за поставлену продукцію, до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, передбачених договором, договір діє до закінчення терміну дії гарантії на продукцію.

Закінчення терміну дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії терміну цього договору, та виконання діючих зобов`язань (пункт 10.3. Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що сторонами підписано специфікацію №1 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 відповідно до якої погоджено поставку продукції, а саме:

- бензин А-95-Євро5-Е5, у кількості 41,492 т, за ціною 19684,2500 грн. без ПДВ, загальною вартістю 816738,90грн., термін поставки з 17.10.2016 до 31.10.2016;

- бензин А-92-Євро5-Е5, у кількості 55,366 т, за ціною 19284,1100 грн. без ПДВ, загальною вартістю 1067684,03грн., термін поставки з 17.10.2016 до 31.10.2016.

Загальна сума поставки за специфікацією №1 з ПДВ становить 2261307,52 грн. (а.с.23).

Крім того, сторонами підписано специфікацію №2 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 згідно з якою погоджено поставку продукції, а саме: бензин А-92-Євро5-Е5, у кількості 3,608 т, за ціною 19284,1100 грн. без ПДВ, загальною вартістю 69577,07 грн., термін поставки з 17.10.2016 до 31.10.2016.

Загальна сума поставки за специфікацією №2 з ПДВ становить суму у розмірі 83492,48 грн. (а.с.24).

В подальшому сторонами укладено додаткову угоду №1 від 25.01.2018 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 25.01.2017 відповідно до змісту якої, з метою повернення раніше переадресованого палива з ВП ЮУАЕС на ВП ЗАЕС, враховуючи звернення постачальника від 28.12.2016 про необхідність перегляду ціни за одиницю продукції, керуючись п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі", ст.ст. 651-654 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, шляхом укладання даної угоди, сторони дійшли до згоди про наступне: збільшити ціну за одиницю товару за рахунок зменшення обсягу продукції та змінити вантажоодержувача на частину продукції, а саме: передбачити поставку бензину А-92-Євро5-Е5 з кількості 25,379 тонн та бензину А-95-Євро5-Е5 в кількості 25.130 тонн для потреб ВП "Запорізька АЕС".

Пунктом 6.2. Додаткової угоди №1 сторони погодили, відповідно до листа ВП ЮУАЕС №07/380 від 14.01.17, змінити і викласти в новій редакції специфікації №№ 1, 2 та доповнити договір специфікацією №3 наведені в додатках №№ 1, 2, 3 до угоди, які є невід`ємною частиною.

Доповнити договір специфікацією №4, наведеною в додатку №4 до угоди, яка є невід`ємною частиною, в якій передбачити поставку бензину А-92-Євро5-Е5 з кількості 25,379 тонн та бензину А-95-Євро5-Е5 в кількості 25.130 тонн для потреб ВП "Запорізька АЕС" (пункт 6.3 додаткової угоди).

Змінено та викладено в новій редакції п. 3.1 договору: "сума договору складає 2344781,21 грн., у тому числі ПДВ 20% - 390796,86 грн.

На виконання Додаткової угоди №1 сторонами підписано специфікацію №1 (нова редакція) згідно з якою погоджено поставку продукції, а саме: бензин А-95-Євро5-Е5, у кількості 12,590 т, за ціною 21652,67 грн. без ПДВ, загальною вартістю 272607,12 грн., термін поставки протягом 5 робочих днів від дати укладання угоди. Загальна сума поставки за специфікацією №1 з ПДВ у розмірі 327128,54 грн.

Крім того, сторонами підписано специфікацію №2 (нова редакція) до додаткової угоди №1 згідно з якою погоджено поставку продукції, а саме: бензин А-92-Євро5-Е5, у кількості 24,953 т, за ціною 21212,52грн. без ПДВ, загальною вартістю 529316,01грн., термін поставки протягом 5 робочих днів від дати укладання угоди. Загальна сума поставки за специфікацією №2 з ПДВ у розмірі 635179,21 грн.

Також, сторонами підписано специфікацію №3, якою погоджено поставку продукції, а саме: бензин А-92-Євро5-Е5, у кількості 3,280 т, за ціною 21212,52 грн. без ПДВ, загальною вартістю 69577,07 грн., термін поставки протягом 5 робочих днів від дати укладання угоди. Загальна сума поставки за специфікацією №3 з ПДВ у розмірі 83492,48 грн.

Сторонами підписано специфікацію №4, якою погоджено поставку продукції, а саме:

- бензин А-95-Євро5-Е5, у кількості 25,130 т, за ціною 21652,67 грн. без ПДВ, загальною вартістю 544131,60 грн., термін поставки протягом 5 робочих днів від дати укладання угоди;

- бензин А-92-Євро5-Е5, у кількості 25,379 т, за ціною 21212,52 грн. без ПДВ, загальною вартістю 538352,55 грн., термін поставки протягом 5 робочих днів від дати укладання угоди.

Загальна сума поставки за специфікацією №4 з ПДВ у розмірі 1298980,98 грн.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору постави №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 відповідачем здійснено поставку продукції наступним чином:

- за позицією №1 специфікації №1 (нова редакція) на суму 298495,04 грн., що підтверджується видатковою накладною №126 від 25.01.2017, актом приймання-передачі ТМЦ №17-01 від 25.01.2017;

- за позицією №1 специфікації №2 (нова редакція) на суму 615375,20 грн., що підтверджується видатковою накладною №127 від 25.01.2017, актом приймання-передачі ТМЦ №17-02 від 25.01.2017;

- за позицією №1 специфікації №4 (нова редакція) на суму 535591,79 грн., що підтверджується видатковою накладною №129 від 25.01.2017, актом приймання-передачі ТМЦ №248/61 від 14.02.2017.

- за позицією №2 специфікації №4 (нова редакція) на суму 625582,67 грн., що підтверджується видатковою накладною №128 від 25.01.2017, актом приймання-передачі ТМЦ №248/61 від 14.02.2017;

- за позицією №1 специфікації №3 (нова редакція) на суму 83492,45 грн. - поставка не здійснена.

Таким чином, позивач вважає, що відповідач допустив порушення умов договору поставки, зокрема: не здійснив поставку продукції за специфікацією №1 в редакції до укладення додаткової угоди №1 на суму 2344800, грн.; не здійснив поставку продукції за поз. 1 специфікації №4 (нова редакція) на суму 117366,13 грн.; не здійснив поставку продукції за специфікацією №3 (нова редакція) на суму 83492,48 грн.

За доводами позивача, зазначені порушення відповідачем зобов`язань з поставки продукції є підставою для нарахування пені та штрафу відповідно до п. 7.2. Договору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина перша статті 216 Господарського кодексу України зазначає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої статті 230 Господарського кодексу України та статті 549 Цивільного кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною третьою статті 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні частини позовних вимог про стягнення суми пені у розмірі 199308,00 грн. та штрафу у розмірі 164136,00 грн., суд першої інстанції виходив із того, що з моменту підписання сторонами додаткової угоди №1 від 25.01.2017 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 та специфікації №1-4 до неї, викладених у новій редакції, позивач втратив право нарахування пені та штрафу за порушення відповідачем зобов`язань з поставки продукції за специфікацією №1 (в редакції до укладення додаткової угоди №1), що відповідно виключає підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення означених штрафних санкцій.

Окремо суд першої інстанції зауважив, що враховуючи суть змін, внесених додатковою угодою № 1, які передбачали зміну вантажоодержувача частини продукції, визначення нової вартості та кількості продукції, що підлягає поставки в рамках договору, слід визнати, що остаточне погодження сторонами істотних умов поставки, відбулося лише з укладенням такої додаткової угоди, до погодження яких Відповідач не мав можливості приступити до виконання договору, що в свою чергу також виключає підстави для відповідальності за порушення строків поставки в період до 24.01.2017 року.

Щодо вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 11 649,80 грн. та штрафу у розмірі 14 060,10 грн., які розраховані в зв`язку із простроченням поставки за специфікаціями № 3, 4 в новій редакції, то такі вимоги визнані судом першої інстанції обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом із цим суд відхилив доводи відповідача з посиланням на узгодження сторонами в п. 2 специфікації № 4 допустимого відхилення від встановлених показників по кожній позиції, яке за його підрахунками по позицією №1 специфікації складає 2,004 т. на суму 43391,95 грн., оскільки відповідно до п. 2 специфікації №4 сторонами узгоджено, що при поставці продукції допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в специфікації в більшу або меншу сторону пов`язане з особливостями фасування або пакування такої продукції безпосередньо виробником, а також особливостями її транспортування. При цьому максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10% від встановленого специфікацією показника по кожній із позицій та обов`язково має бути погодженим безпосередньо з вантажоодержувачем, за умови, що суму договору не буде перевищено. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи жодних доказів погодження з вантажоодержувачем відхилення фактичних показників загальної кількості продукції, як того вимагають умови специфікації, таке відхилення визнане судом першої інстанції як порушення з боку відповідача умов договору в частині кількості поставленої продукції.

Відтак суд першої інстанції визнав, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення пені в розмірі 11649,80 грн. та штрафу в розмірі 14060,10 грн., а в решті вимог відмовив, як необґрунтованих.

Колегія суддів не погоджується з означеним висновком суду першої інстанції, з таких мотивів.

Положення частин 1 і 2 статті 598 Цивільного кодексу України встановлюють, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

За загальним правилом, встановленим у статтях 599 та 604 Цивільного кодексу України та статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, або за згодою (домовленістю) сторін.

Відповідно до частини 1 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

За приписами частини 3 статті 653 Цивільного кодексу України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, внаслідок укладення сторонами додаткової угоди №1 від 25.01.2017 до договору поставки №53-129-01-16-00815 від 20.10.2016 та специфікації №1-4 до неї, викладених у новій редакції, були змінені умови поставки продукції, як по кількості так і строках та місцю доставки.

Разом із цим не відповідає обставинам справи висновок суду, що остаточне погодження умов поставки відбулося лише з укладенням додаткової угоди, оскільки первісна редакція договору поставки була укладена відповідно до положень Закону України "Про публічні закупівлі" та містила усі суттєві умови, необхідні для таких договорів.

Так, укладаючи означену додаткову угоду, сторони у пункті 8 її умов визначили, що укладення цієї Угоди не звільняє Сторони від відповідальності за порушення виконання зобов`язань, що були допущені ними до моменту її підписання.

Таким чином, за згодою сторін було визначено, що зобов`язання, які виникли внаслідок допущених порушень умов договору, у даному випадку не припинилися. Тобто сторони врахували, що існувало прострочення поставки з 31.10.2016 і підстави для звільнення відповідача від відповідальності були відсутні.

Зі своєї сторони відповідач не довів суду обставин, чому він не міг приступити до виконання договору до моменту підписання Додаткової угоди №1.

Посилання відповідача на правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №904/11317/16, не приймаються судом апеляційної інстанції з огляду на відмінності спірних правовідносин, які підлягають в тому, що в даному випадку сторони шляхом підписання додаткової угоди дійсно погодили нові умови постачання товару, проте разом із цим встановили, що сторони не звільняються від відповідальності за порушення виконання зобов`язань, що були допущені ними до моменту її підписання.

За наведеного колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача щодо помилковості висновку суду першої інстанції про припинення зобов`язань відповідача зі сплати пені у розмірі 199308,00 грн. та штрафу у розмірі 164136,00 грн., які виникли до моменту підписання означеної додаткової угоди.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення пені у розмірі 199308,00 грн. та штрафу у розмірі 164136,00 грн. не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що оскаржене рішення суду слід змінити, виклавши його резолютивну частину в новій редакції, згідно з якою позовні вимоги позивача слід повністю задовольнити.

Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи, що суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скарга позивача, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача та підлягають повному відшкодуванню за рахунок останнього.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277 ч.1 п.3, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" - задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 у справі №904/4778/18 - змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Трейд Коммодіті" (51900, Дніпропетровська область, м. Кам`янське, пр. Аношкіна, б. 80/1, кв. 24, 41, 42, ) на користь Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, ) в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" (01032, м. Київ, вул. Жилянська, 108, літ. А, ) пеню у розмірі 210957 грн. 80 коп., штраф у розмірі 178196 грн. 10 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн. 00 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 5837 грн. 31 коп., понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, витрати зі сплати судового збору в сумі 8755 грн. 97 коп., понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції".

Доручити Господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена 11.06.2019.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна