ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/13074/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Чорної Л.В.

розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/13074/18 (суддя Шкурдова Л.М., м. Київ, повний текст рішення підписано 18.02.2019)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз", м. Кременчук, Полтавська обл.

до товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-Інжиніринг", м. Київ

про стягнення 79 859,00 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" (далі - позивач/ТОВ «ВК «Котлогаз») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БФ-Інжиніринг" (далі - відповідач, ТОВ «БФ-Інжиніринг») про стягнення 79 859,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим що, 01.12.2017 між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 011217-1, на виконання умов якого відповідач поставив позивачу за товарно-транспортною накладною № РН-49 від 16.02.2018 металоконструкції неналежної якості, у зв`язку з чим, позивач поніс збитки у вигляді вартості відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій у розмірі 79 859,00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись, зокрема, на належне виконання умов договору поставки щодо обсягу та якості поставленої продукції, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними по договору поставки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/13074/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд, виходив з того, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено понесення позивачем витрат на усунення відповідних недоліків. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що висновок експерта не містить відомостей щодо реального обсягу та вартості виконаних позивачем робіт для усунення недоліків товару, а також вартості та обсягу використаного позивачем матеріалу для виконання таких робіт. Зокрема, вказаний висновок не містить відомостей щодо обсягу та вартості робіт визначених позивачем у кошторисній документації на проведення зазначеним ним відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій, а також, не містить відомостей щодо обсягу фактичного використання та вартості грут-емалі світло-сірої 2,8 кг та 50 кг, розчинника white-spirit.

За таких обставин місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України, та, відповідно, відсутністю підстав для задоволення позову.

Не погодившись із вказаним рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" (надалі-скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати повністю оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме- ст. 13, 91 Господарського процесуального кодексу України та ст. 22 Цивільного кодексу України.

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції проте, що для задоволення позову позивачу слід надати докази фактичного понесення витрат на усунення недоліків товару не відповідає положенням п. 1 ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України.

Заявник апеляційної скарги посилається на те, що місцевим господарським судом не було належним чином враховано висновок експертного будівельно-технічного дослідження №П-98 від 31.07.2018.

В свою чергу, як вказує позивач, відповідачем не було спростовано інформацію наведену у висновку експертного будівельно-технічного дослідження № П-98 від 31.07.2018, не подано альтернативного висновку або контрозрахунку. Крім того, відповідач не був позбавлений можливості звернутися до іншого судового експерта та надати його висновки.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921,00 грн. Х 100 = 192 100,00 грн.).

Враховуючи, що предметом розгляду у даній справі є стягнення 79 859,00 грн., то вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/13074/18. Розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/13074/18 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

09.04.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про необґрунтованість та безпідставність доводів, викладених у апеляційній скарзі та просить відмовити у її задоволенні, а оскаржуваний судовий акт залишити без змін.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, що 01.02.2017 між ТОВ "БФ-Інжиніринг", як постачальником та ТОВ "ВКП "Котлогаз" (покупець) укладено договір поставки № 011217-1 (далі - договір поставки).

Відповідно до п. 1.1. договору поставки постачальник зобов`язався розробити креслення КМД, виготовити та передати у власність покупця металоконструкції, виготовлені у відповідності до креслень КМД, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість, технічні характеристики, вартість товару визначені у специфікації №1 до договору поставки від 01.12.2017, відповідно до якої ТОВ "БФ-Інжиніринг" взяло на себе зобов`язання по поставці металевих конструкцій в кількості 33,28т, вартістю 1 248 000,00 грн., місце поставки товару є: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Я.Мудрого, 46, антикорозійний захист: чистка дробом до ступені Sa 21/2, грунтWG-Wellprimer70 мкм, фінішний шар WG-Wellcover50 мкм ( п. 1.2. договору поставки).

У п. 2.3. договору поставки сторони визначили, що якість товару має в усьому відповідати технічним умовам, що передбачені цим договором, державним стандартам, та іншій технічній документації для даного виду товару.

Згідно з п. 5.7. договору поставки передання товару здійснюється постачальником у місці поставки за супровідними документами представнику покупця. Зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаним з моменту передачі покупцеві товаророзпорядчих документів (видаткова накладна, рахунок-фактура, податкова накладна, акт прийому-передачі та/або дефектний акт-схема, технічна документація на товар, щодо якості (технічний паспорт, сертифікат відповідності, тощо) (п. 5.7. договору поставки).

Виявлені під час прийому поставленої продукції недоліки (нестача, бій, втрата товарного вигляду та інше) оформляються відповідним актом, який набуває вигляду первинного документу після підписання його представниками сторін (п. 5.10. договору поставки).

Підписані сторонами товаророзпорядчі документи на товар, згідно з п. 5.7. підтверджують відсутність у покупця будь-яких претензій щодо кількості та наявним візуальним дефектам переданого постачальником товару (п. 5.12. договору поставки).

На виконання умов договору поставки 17.02.2018 у пункт розвантаження: м. Дніпро, вул. Я.Мудрого. 46, була здійснена поставка металоконструкцій.

Згідно товарно-транспортної накладної № РН-49 від 16.02.2018 у кількості 12,858т.

17.02.2018 позивач за допомогою електронної пошти направив відповідачу на електронну адресу на ім`я Шевченко Віталія повідомлення про виклик представника для складання дефектного акту, щодо поставки товару, який не відповідає умовам договору поставки, специфікації № 1 від 01.12.2017. У відповідності до вказаного повідомлення позивач просив направити представника підприємства 19.02.2018 до 17.00 год. та повідомив, що у разі неявки представника у вказану дату, такий акт буде складено 19.02.2018 о 18.00 год. без участі представника відповідача.

19.02.2018 комісією у складі виконроба ТОВ "ВКП "Котлогаз" Дронговського О.Л., електрозварника ручного зварювання ТОВ "ВКП "Котлогаз" Скляренко А.А., монтажника устаткування котельних установок ТОВ "ВКП "Корлогаз" Проскурня В.Г., за участі представника начальника дільниці ТОВ "Будівельно-монтажна компанія "Сінергія" Хоменко О.С., без участі представника відповідача, складено акт приймання-передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю №1 (далі - акт №1).

Відповідно до акта № 1 металеві конструкції, що доставлені 17.02.2018 згідно ТТН № РН-49 від 16.02.2018 не відповідають умовам договору поставки. а саме: нестача в ваговій кількості 0,218т; зовнішній вигляд металевих конструкцій не відповідає умовам договору, специфікації №1 (без фінішного шару WG-Wellcover50 мкм, грунтWG-Wellprimer нанесено не в повному обсязі менше ніж 70 мкм). Члени комісії дійшли висновку, що постачальник не виконав належним чином зобов`язання щодо поставки металевих конструкцій в частині їх покриття фінішним шаром WG-Wellcover50 мкм та ґрунтомWG-Wellprimer в обсязі менше ніж 70 мкм.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що змушений був самостійно усувати наслідки неналежно виконаних робіт відповідачем та приводити металеві конструкції у відповідність, а саме, здійснювати ґрунтовку металевих поверхонь за один раз ґрунтовкою ГФ-021 та фарбувати металеві ґрунтовані поверхні емаллю ПФ-115 за два рази, площею 832 кв.м, у зв`язку з чим, поніс збитки в розмірі 79 859,00 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч.1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до п .3 ч.1 ст. 678 ЦК України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Частиною 2 ст. 224 Господарського кодексу України (надалі-ГК України) закріплено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Положеннями ч. 1 ст. 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною.

При цьому згідно з вимогами ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Суд апеляційної інстанції погоджується з місцевим господарським судом в тому, що позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника. Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Так, в обґрунтування розміру понесених збитків позивач посилається на висновок експертного будівельного-технічного дослідження судового експерта Кременчуцького відділення Полтавської торгово-промислової палати №П-98 від 31.07.2018, відповідно до якого, вартість відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій, які були поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю "ВКП "Котлогаз" товариством з обмеженою відповідальністю "БФ-Інжиніринг" в кількості 12,64т без фінішного шару WG-Wellprimer нанесеного не в повному обсязі, менше ніж 70 мкм, на момент проведення експертизи, складає 79 859,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76-79 ГПК України обставини, які потребують доказуванню, повинні бути доведені на підставі належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, з висновку експертного будівельно-технічного дослідження № П-98 від 31.07.2018 вбачається, що на дослідження експерта поставлено питання щодо визначення вартості відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій, які були поставлені ТОВ "ВКП "Котлогаз" ТОВ "БФ-Інжиніринг" в кількості 12,64т без фінішного шару WG-Wellprimer нанесеного не в повному обсязі, менше ніж 70 мкм.

На дослідження експерту надано: заявку ТОВ "ВКП "Котлогаз" від 24.07.2018, копію акту приймання-передачі продукції (товару) за кількістю та якістю №1 від 19.02.2018, копії видаткових накладних від 14.03.2018 та 16.04.2018. Дослідження проводилося методом вивчення наданої документації і вимог нормативних документів. У висновку зазначено, що для усунення наслідків неналежно виконаних робіт постачальником, ТОВ "ВКП "Котлогаз" були виконані наступні роботи: ґрунтовка металевих поверхонь за один раз ґрунтовкою ГФ-021 та фарбування металевих ґрунтових поверхонь емаллю ПФ-115 за два рази, площею 832 кв.м (грунт-емаль світло-сіра 2,8 кг та 50 кг, розчинник white-spirit); установка та розбирання внутрішніх інвентарних трубчастих риштувань при висоті приміщень до 6 м, що були встановлені для ґрунтування та покриття фінішним шаром металевих конструкцій, які вже були змонтовані на об`єкті. Перелік і вартість будівельних робіт приведені в додатку до даного висновку (локальний кошторис, зведений кошторисний розрахунок). Кошторис витрат на ремонтно-відновлювальні роботи складений на підставі ДБН Д .1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затв. наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 (доповнення № 3 затв. наказом Держбуду України від 07.05.2002 № 80), з використанням програмного комплексу "Експерт-смета" на підставі діючих ринкових цін, що сформувалися на день складення дійсного висновку експертизи. Копії документів, які надавалися експерту разом з заявкою позивача до висновку експерта не долучені.

Отже, з висновку вбачається, що експерт надав відповідь на поставлене питання щодо вартості зазначених позивачем робіт, як відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій, які були поставлені позивачу відповідачем в кількості 12,64 т без фінішного шару WG-Wellprimer нанесеного не в повному обсязі, менше ніж 70 мкм, на основі дослідження загальної нормативно-технічної документації та діючих ринкових цін на час проведення експертизи.

Разом з тим, як вірно було зазначено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, що вказаний висновок не містить відомостей щодо реального обсягу та вартості виконаних позивачем робіт для усунення недоліків товару, а також вартості та обсягу використаного позивачем матеріалу для виконання таких робіт.

Зокрема, вказаний висновок не містить відомостей щодо обсягу та вартості робіт визначених позивачем у кошторисній документації на проведення зазначеним ним відновлювальних робіт антикорозійного захисту металевих конструкцій, а також, не містить відомостей щодо обсягу фактичного використання та вартості грут-емалі світло-сірої 2,8 кг та 50 кг, розчинника white-spirit.

Інших належних та допустимих доказів на підтвердження вартості та обсягу виконаних робіт для усунення недоліків поставленого товару позивачем суду не надано.

Враховуючи, що позивачем не доведено розміру збитків, завданих йому відповідачем в результаті порушенням зобов`язання, тобто не доведено наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, у суду відсутні підстави для застосування до відповідача такої міри відповідальності як стягнення збитків.

Суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення на відповідача відповідальності з відшкодування збитків, у розмірі заявленому позивачем, відповідає матеріалам справи, встановленим судом обставинам та вимогам закону.

Разом з тим, місцевим господарським судом правомірно було відхилено посилання відповідача на те, що останній не отримував повідомлення від позивача на електрону адресу про повідомлення про виклик представника для складання дефектного акту, а направлення повідомлення на вказану електронну адресу не є належним повідомленням відповідача, оскільки пунктом 11.7.1. договору поставки передбачено, що всі повідомлення на ім`я постачальника здійснюються на адресу: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, буд.18, оф. 502, оскільки умовами договору поставки передбачено, що повідомлення сторони договору може здійснюватися за допомогою електронної пошти, а в матеріалах справи наявний лист директора ТОВ "БФ-Інжиніринг" Шевченка В.В. про готовність до відправки партії металоконструкцій відповідно до умов договору поставки №011217-1 від 01.12.2017, в якому вказана електронна адреса .

Стосовно доводів відповідача стосовно обов`язкового виклику представника постачальна при виявлені виробничих дефектів, як це передбачено п.5.15. договору поставки, суд апеляційної зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачу повідомлення про виклик представника для складання дефектного акту 17.02.2018 та просив направити представника в строк до 19.02.2018.

В свою чергу, пунктом 19 Інструкції про порядок приймання продукції за якістю №п-7 від 25.04.1966 передбачено, що представник відповідача зобов`язаний був з`явитися не пізніше ніж у триденний строк після отримання повідомлення про виклик, водночас, відповідач свого представника не направив та не надав позивачу жодних заперечень чи пропозицій стосовно явки свого представника для складання дефектного акту, а тому дії позивача щодо складання такого акту без представника відповідача є правомірними.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що з урахуванням п.п. 5.7., 5.12. договору поставки та враховуючи наявність підписаних обома сторонами видаткових накладних №011217-1/1 від 02.02.2018, №011217-1/2 від 10.02.2018, № 011217-1/3 від 16.02.2018, зобов`язання відповідача вважаються виконаними належним чином та в повному обсязі.

Разом з тим, пунктом 5.10. договору поставки передбачено складання акта при виявлені недоліків поставленого товару і вказані вище заперечення відповідача не спростовують факту складання представниками позивача та незацікавленої особи акта №1, як це передбачено п. 5.10. договору поставки та п.20 Інструкції про порядок приймання продукції за якістю №п-7 від 25.04.1966 (далі - Інструкція).

Щодо доводів відповідача стосовно обов`язкового виклику представника постачальна при виявлені виробничих дефектів, як це передбачено п.5.15. договору поставки, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач направив відповідачу повідомлення про виклик представника для складання дефектного акту 17.02.2018 та просив направити представника в строк до 19.02.2018.

Пунктом 19 Інструкції передбачено, що представник відповідача зобов`язаний був з`явитися не пізніше ніж у триденний строк після отримання повідомлення про виклик, водночас, відповідач свого представника не направив та не надав позивачу жодних заперечень чи пропозицій стосовно явки свого представника для складання дефектного акту, а тому дії позивача щодо складання такого акту без представника відповідача є правомірними.

В ст.ст. 76-79 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

За результатами перегляду даної справи суд дійшов висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 76-79, 129, 240, 267-270, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "Котлогаз" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі № 910/13074/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/13074/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна