11 червня 2019 року Справа № 913/277/19
м. Харків Провадження № 3/913/277/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Рвачова О.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом
Заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області
до 1.Рубіжанської міської ради Луганської області, м. Рубіжне Луганської області
2.Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області, м. Рубіжне Луганської області
3.Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ Прайд", м. Рубіжне Луганської області
про визнання рішення незаконним, визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки
в присутності представників учасників справи:
від органу прокуратури Полякова С.О. прокурор відділу прокуратури Харківської області, посвідчення від 10.11.2017 № 048615;
від І відповідача представник не прибув;
від ІІ відповідача представник не прибув;
від ІІІ відповідача представник не прибув.
Заступник керівник Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Господарського суду Луганської області в інтересах держави з позовною заявою до Рубіжанської міської ради Луганської області, Управління освіти Рубіжанської міської ради Луганської області та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПКФ ПРАЙД":
- про визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 № 57/8 "Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ "ПКФ ПРАЙД";
- про зобов`язання ТОВ "ПКФ ПРАЙД" повернути Управлінню освіти Рубіжанської міської ради Луганської області земельну ділянку загальною площею 0,0020 га, вартістю 47 406 грн. 03 коп., розташовану за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Володимирська, 19.
На обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначає, що відсутні підстави для встановлення сервітуту у відповідності до ч. 1 ст. 401 ЦК України (коли потреби особи не можуть бути задоволені іншим способом) та що потреби ТОВ "ПКФ ПРАЙД" щодо розміщення тимчасової споруди могли бути задоволені шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Предмет та умови спірного договору відповідають законодавчому визначенню поняття оренди землі, а не визначенню поняття земельного сервітуту. Оформивши договір про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут) сторони насправді вчинили правочин оренди земельної ділянки. Прокурор вважає, що дії Рубіжанської міської ради Луганської області повинні розцінюватися як зловживання правом, що суттєво обмежує права інших учасників господарсько-правових відносин на отримання вказаної земельної ділянки в оренду чи власність, на оплатних умовах та на підставі конкурсу. Передача спірної земельної ділянки ТОВ "ПКФ Прайд" на підставі договору про встановлення особистого строкового сервітуту (земельний сервітут) від 01.10.2018 поза конкурсною процедурою є підставою для визнання цього договору недійсними з підстав, передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України, а отримана у користування земельна ділянка підлягає звільненню та поверненню Рубіжанській міській раді Луганської області на підставі ст. 216 ЦК України.
Прокурор вказує, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області перевіривши рішення Рубіжанської міської ради Луганської області від 17.07.2018 № 57/8 "Про надання згоди управлінню освіти Рубіжанської міської ради на укладення договору про встановлення особистого строкового земельного сервітуту з ТОВ "ПКФ ПРАЙД" та встановивши порушення вимог чинного законодавства на адресу Рубіжанської міської ради Луганської області направило клопотання від 09.10.2018 № 254-ДК/0011/КВ/06/01/-18 з питань дотримання вимог земельного законодавства щодо приведення у відповідність до діючого законодавства спірного рішення, на яке надано відповідь від 14.11.2018 № 013-010/4137 про необґрунтованість вказаного клопотання.
Рубіжанська міська рада Луганської області, як орган місцевого самоврядування територіальної громади, виступає суб`єктом права власності на спірну земельну ділянку та зобов`язана здійснювати захист комунальних майнових прав відповідно до ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України.
Однак, як зазначає прокурор, вказаний захист та контроль Рубіжанською міською радою Луганської області не здійснено. Крім того, рада самостійно прийняла спірне рішення та була ініціатором укладення спірного договору, тому визначена відповідачем за цим позовом.
Відповідно до частин 1-2 ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Згідно частин 1-3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Статтею 84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.
Частина 1-2 ст. 83 Земельного кодексу України встановлено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
За змістом положень ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
У відповідності до частин 1 та 4 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Крім того, згідно з абзацом 4 ст. 15-2 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.
Відповідно до Положення Держгеокадастр є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль): за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за: проведенням землеустрою, виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.
Наведене свідчить, що органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різних функції, а саме:
1) функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;
2) функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності.
Як вказує прокурор, спірна земельна ділянка є комунальною власністю, тобто не є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та не належить до агропромислового комплексу, тому Держгеокадастр у цьому разі не наділений повноваженнями розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності, а надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства не наділяють Держгекадастр правом контролю за реалізацією органом місцевого самоврядування повноважень щодо розпорядження землями територіальної громади, що виключає можливість звернення до суду з позовними вимогами, заявленими у цій справі.
Таким чином, Держгеокадастр не може здійснювати процесуальні права позивача, у зв`язку з відсутністю повноважень розпорядника з усіма повноваженнями власника на захист права власності.
У зв`язку з тим, що орган, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах за вищевказаними прокурором обставинами є відповідачем, стороною оспорюваних правовідносин та особою, яка прийняла оспорюване прокурором рішення, а у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру відсутні повноваження на розпорядження землями комунальної власності, у прокурора виникає право на звернення до суду із даною позовною заявою для захисту державних інтересів та він набуває статусу позивача.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи від 16.05.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 21.05.2019 підтверджені підстави представництва заступником керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області інтересів держави, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 913/277/19, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 11.06.2019.
І відповідач Рубіжанська міська рада Луганської області відзивом від 27.05.2019 № 001-111/2119 проти заявлених вимог заперечує, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка перебуває у постійному користуванні Управління освіти Рубіжанської міської ради, тому передача в оренду земельної ділянки, що перебуває у постійному користуванні комунальної установи є неможливою, оскільки за самою сутністю земельного законодавства постійні користувачі позбавлені такої можливості (тобто, постійне користування не передбачає встановлення договірних відносин та є безстроковим до моменту вилучення земельної ділянки на відміну від оренди).
Крім того, в інформації, яку було надано Головним управління Держгеокадастру у Луганській області відносно встановлення модульних котелень не висловлено сумнівів щодо встановлення земельного сервітуту, а лише вказано про порушення вимог, встановлених щодо тимчасової споруди, яка буде зводитись на земельній ділянці. Більш того, на думку І відповідача до повноважень вказаного управління не входить встановлення факту належності об`єктів нерухомості чи інших споруд до малих архітектурних форм чи тимчасових споруд.
І відповідач з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає, що вимога про визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради від 17.07.2018 № 57/8 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Позивачем надана відповідь від 30.05.2019 № 03/14/1826вих19 на відзив І відповідача, в якій позивач посилаючись на норми Земельного кодексу України зазначає, що не дивлячись на наявність норм, що передбачають можливість надання земельної ділянки ТОВ "ПКФ Прайд" в інший спосіб, Рубіжанська міська рада для задоволення потреб, визначених у рішенні та договорі сервітуту, не скориставшись правом вилучення земельної ділянки із постійного користування, та порушивши земельне законодавство встановила на земельній ділянці строковий сервітут.
Крім того, позивач зазначає, що питання державної реєстрації прав сервітуту, правильності розроблення технічної документації та дії Головного управління Держгеокадастру у Луганській області під час внесення відомостей до Державного земельного кадастру не стосуються предмету позову, одночасно листом від 13.12.2018 № 10-12-045-9996/2-18 управління повідомило про неодноразове звернення до міської ради з приводу встановлених порушень та незаконності рішень шляхом надіслання клопотань, які визнані Рубіжанською міською радою необґрунтованими та залишилися невиконаними.
Посилання І відповідача, що вимога про визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради від 17.07.2018 № 57/8 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства є необґрунтованим, оскільки порушений спір не є публічно-правовим, а є спором про право, який зводиться до визначення правомірності встановлення особистого строкового сервітуту, визнання незаконним рішення Рубіжанської міської ради від 17.07.2018 № 57/8, та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
11.06.2019 на офіційну електронну адресу суду від ІІ відповідача Управління освіти Рубіжанської міської ради надійшов відзив від 10.06.2019 № 779, який не засвідчений електронним цифровим підписом, про що було складено акт від 11.06.2019 та відправнику надіслано повідомлення про те, що документи отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису не належать до офіційних та запропоновано надіслати документи у встановленому порядку або надати оригінали документів в паперовій формі.
ІІ відповідач у встановленому порядку документи не надіслав, оригінали документів в паперовій формі до суду не надійшли.
Частиною 1 ст. 5 Закону України від 22.05.2003 № 851-IV "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Виходячи зі змісту частин 1 та 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Відповідно до п. 1.5.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 № 28, електронний лист є офіційним, якщо містить вкладення з текстом офіційного документа у вигляді файлу, скріпленого електронним цифровим підписом.
Документи, отримані електронною поштою без електронного цифрового підпису або каналами факсимільного зв`язку, не належать до офіційних. У разі надсилання електронних документів без електронного цифрового підпису та факсограм необхідно надсилати також оригінал документа в паперовій формі (п. 1.5.17 Інструкції).
Таким чином, усі документи, які надаються суду електронною поштою, повинні бути подані з використанням власного електронного цифрового підпису особи, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Разом з тим, електронні документи, надіслані ІІ відповідачем на електронну адресу суду не відповідають вимогам чинного законодавства, зокрема, Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Подані ІІ відповідачем в електронній формі документи не скріплені електронним цифровим підписом уповноваженої особи, тому не можуть вважатися оригіналом електронного документа, у зв`язку з чим не приймаються судом до розгляду, проте долучаються до матеріалів справи.
У судове засідання 11.06.2019 прибув представник позивача.
І відповідач правом на участь у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений завчасно 23.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
ІІ та ІІІ відповідачі відзиви не надали, правом на участь у судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Згідно з положеннями ч. 1-2 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.
Положеннями п. 7 ч. 2 ст. 182 ГПК України передбачено, що суд у підготовчому засіданні, зокрема, з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 183 ГПК України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках, визначених частиною другою статті 202 цього Кодексу.
При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст.ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Враховуючи викладене, у зв`язку з необхідністю забезпечення реалізації всіма учасниками процесу своїх процесуальних прав і обов`язків, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання на іншу дату.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 120, 177, 181, 182, 183, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Повідомити учасників справи про відкладення розгляду справи в підготовчому провадженні на 25.06.2019 о 10 год. 50 хв.
2.Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5 (кабінет № 109).
3.Позивачу в строк до 24.06.2019 надати відповіді на відзиви ІІ та ІІІ відповідачів з урахуванням вимог до ст. 166 ГПК України, документи, що підтверджують надіслання відповідей на відзиви учасникам справи надати суду, надати технічну документацію із землеустрою, яка надавалась ІІІ відповідачем, для реєстрації земельного сервітуту, а також паспорт на модульні котельні та паспорт прив`язки ТС.
4.І відповідача в строк до 24.06.2019 надати паспорт прив`язки ТС модульної котельні.
5.ІІ відповідачу в строк до 24.06.2019 надати відзив з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, документи, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів учасникам справи надати суду.
6.ІІІ відповідачу в строк до 24.06.2019 надати відзив з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України, документи, що підтверджують надіслання відзиву і доданих до нього доказів учасникам справи надати суду, надати технічну документацію із землеустрою, яка надавалась для реєстрації земельного сервітуту, а також паспорт на модульні котельні та паспорт прив`язки ТС.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя А.В. Секірський