ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Черкаси справа № 925/1150/18

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., за участю представників сторін: позивача - Лисак С.В. особисто, ОСОБА_10 за довіреністю, відповідача - адвоката Яковенко О.О., третьої особи - Лаута В.О. самопредставництво за посадою (директор), у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни до Приватного підприємства «Ком-Сервіс», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Маклаут-ЧС» про розірвання договору і стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Лисак Світлана Василівна, звернулася в господарський суд Черкаської області з позовом до приватного підприємства «Ком-Сервіс» (далі - відповідач), у якому просила суд:

визнати недійсним Договір про надання послуги № 60 від 21 червня 2016 року, укладений нею, як замовником, і відповідачем, як виконавцем;

стягнути з відповідача на її користь 10000 грн., сплачених за неякісне надання послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет;

відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивований тим, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання послуги № 60 від 21.06.2016 року виконав неналежним чином, порушив істотні умови договору, зокрема щодо забезпечення якості наданих послуг.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.11.2018 року (суддя Єфіменко В.В.) позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1150/18, справу призначено до судового розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 12.12.2018 року за клопотанням позивача до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «МАКЛАУТ - ЧС» (далі - третя особа, ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС»).

17.12.2018 року позивачем подано заяву про зміну предмету позову (т. 1 а.с. 106), в якій позивач просила суд: визнати неякісним та неналежним виконання відповідачем, як виконавцем, Договору про надання послуги № 60 від 21 червня 2016 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем Лисак Світланою Василівною і приватним підприємством «КОМ - СЕРВІС»; розірвати цей договір у зв`язку з істотним порушенням договору стороною відповідача; стягнути з відповідача на свою користь 10000 грн., сплачених за неякісне надання послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет; відшкодувати понесені судові витрати. Ухвалою суду від 09.01.2019 року заяву позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду, продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів, підготовче засідання відкладено (т. 1 а.с. 142-147).

Ухвалою суду від 21.01.2019 року відкладено підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 06.02.2019 року.

Відповідач в особі свого представника 04.12.2018 року подав відзив на позов (вх. № 35850/18, т. 1 а.с. 44-50), в якому заявлені позовні вимоги не визнав через їх безпідставність та необґрунтованість. Зокрема зазначив наступне:

між сторонами був укладений Договір про надання послуги від 21.06.2016 року № 60, яким передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, виконавець зобов`язується надати замовнику послугу по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання Виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі Замовника до мережі Інтернет;

послуга за Договором № 60 від 21.06.2016 року з підключення телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет відповідачем була надана в повному обсязі згідно з умовами договору, позивачем - прийнята і оплачена. Відповідачем направлявся на адресу позивача акт надання послуг, який останнім не підписаний та не повернений;

предметом взаємовідносин між позивачем та відповідачем було надання не телекомунікаційних послуг, а послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет. Оплата проведена позивачем, є оплатою за надання послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника;

твердження позивача про щомісячну оплату послуг, як предмета Договору про надання послуги № 60 від 21.06.2016 року, є помилковим, оскільки наявним договором передбачений разовий платіж за послугу з підключення телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця, що і був здійснений позивачем, на підставі платіжного доручення № 6545 від 22.06.2016 про перерахування коштів в розмірі 10 000,00 грн. на розрахунковий рахунок ПП «КОМ -СЕРВІС»;

правовідносини щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг цілодобового доступу до мережі Інтернет, врегульовані між позивачем та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» - суб`єктом ринку телекомунікацій, на підставі окремого правочину про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет), а саме - публічного договору (оферти) про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет). Цей договір є публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного кодексу України, має юридичну силу і оприлюднений на офіційній веб-сторінці Оператора в локальній мережі та мережі Інтернет;

за визначенням Закону України «Про телекомунікації», відповідач не є суб`єктом ринку телекомунікацій, не має статусу оператора або провайдера телекомунікаційних послуг та не зареєстрований в Реєстрі операторів, провайдерів телекомунікацій, який ведеться Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації;

наявна в матеріалах справи Доповідна записка бухгалтера ОСОБА_6. від 04.09.2018, містить суб`єктивну точку зору останньої щодо обрізання співробітниками ПАТ «Черкасиобленерго» оптоволоконного кабелю за адресою АДРЕСА_1. Цей доказ і твердження позивача щодо незаконного використання стаціонарних опор (стовпів), які належать ПАТ «Черкасиобленерго» є хибним і неналежним доказом, оскільки питання щодо доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики - опор повітряних ліній електропередачі 0,4 - 20 кВ врегульовано між ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» чинним Договором про доступ до інфраструктури об`єкта доступу від 03.10.2017 року;

зазначені у позовній заяві розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеними, не підтвердженим позивачем відповідними доказами та неспіврозмірний відносно ціни позову. З цих підстав просив суд у позові відмовити повністю та стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач в особі свого представника 10.12.2018, 14.01.2019 і 27.03.2019 року подала відповідь на відзив (вх. № 36650/18, т. 1 а.с. 83-85), додаткові пояснення (вх. № 946/19, т. 1 а.с. 148-149) і клопотання (вх. № 2530, т. 2 а.с. 181), у яких заперечувала проти доводів, викладених відповідачем у відзиві на позов та третьою особою у своїх поясненнях, наполягала на задоволенні позову з урахуванням заяви про зміну предмета позову. Крім того, зазначила, що акт приймання-передачі наданих послуг № 55 від 30.06.2016 року нею не отримувався.

Третя особа в особі свого представника 27.12.2018, 21.01.2019 року подала письмові пояснення по суті спору (вх. № 38463/18,т. 1 а.с. 113-118, вх. № 1802/19, т. 1 а.с. 152-155), в якому зазначила про необґрунтованість та недоведеність заявлених позивачем вимог, та зазначила про наступне:

безпосереднє підключення телекомунікаційного обладнання позивача до телекомунікаційного обладнання ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» за адресою - АДРЕСА_1, з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі позивача до мережі Інтернет суб`єкта ринку телекомунікацій, виконувалось співробітниками відповідача за погодженою із ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» технологією GEPON та схемою прокладання волоконно - оптичного кабелю по опорах повітряних ліній 0,4-20 кВ;

питання доступу до інфраструктури об`єкта електроенергетики - опор повітряних ліній електропередачі 0,4 - 20 кВ врегульовано між ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» чинним Договором про доступ до інфраструктури об`єкта доступу від 03.10.2017 року;

наявність чинного Договору про доступ до інфраструктури об`єкта доступу від 03.10.2017, укладеного між ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» спростовує твердження позивача щодо незаконного використання стаціонарних опор (стовпів), які належать ПАТ «Черкасиобленерго», без дозволу на те власника цих опор;

предметом взаємовідносин між позивачем та відповідачем є надання не телекомунікаційних послуг, а послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС», і оплата проведена позивачем, є оплата за надання послуг по фізичному підключенню телекомунікаційного обладнання замовника;

правовідносини щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг цілодобового доступу до мережі Інтернет, врегульовані між позивачем та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» - суб`єктом ринку телекомунікацій, на підставі окремого правочину щодо надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет) - Публічного договору (оферта) про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет). Цей Публічний договір розроблений та затверджений ТОВ «МАКЛАУТ -ЧС» у відповідності до вимог діючого законодавства України, зокрема Закону України «Про телекомунікації», ст. ст. 633, 641 Цивільного кодексу України, Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 року № 295 та Основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, затверджених рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 29.11.2012 року № 624 (із змінами);

щодо тверджень позивача про наявність претензій з її сторони відносно якості наданих послуг, зазначено, що з червня 2016 року по вересень 2018 року до ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» ніяких претензій зі сторони позивача щодо якості наданих послуг доступу до мережі Інтернет не надходило;

отримавши у вересні поточного року повідомлення (зафіксоване телефонне повідомлення на служби технічної підтримки абонентів від гр. ОСОБА_10 ) про відсутність за адресою АДРЕСА_1 доступу до мережі Інтернет, співробітниками ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» був здійснений виїзд за цією адресою, для фіксування причини відсутності послуги доступу до мережі Інтернет. В Акті обстеження від 05.09.2018 співробітниками Оператора зафіксовано, що причиною відсутності доступу до мережі Інтернет є фізичний розрив волоконно - оптичного кабелю за даною адресою. Причиною розриву волоконно - оптичного кабелю є повалене дерево, що в свою чергу і призвело до розриву кабелю. Причина відсутності у Позивача доступу до мережі Інтернет ніяким чином не пов`язана з наданням Відповідачем послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання за Договором про надання послуг за № 60 від 21.06.2016 року;

про вищевказані факти щодо відновлення послуги доступу до мережі Інтернет, а також вартості робіт та матеріалів для відновлення цілісності та працездатності телекомунікаційної мережі (кабелю) Провайдера від точки розподілу відповідальності до свого кінцевого обладнання було повідомлено Абонента у телефонному режимі співробітниками абонентського відділу Оператора;

таким чином, всі твердження позивача в частині неякісного та неналежного виконання відповідачем зобов`язань по Договору про надання послуг № 60 від 21.06.2016, у зв`язку із незаконним використання опор ПАТ «Черкасиобленерго» для підвісу телекомунікаційного обладнання жодними доказами не підтверджено. Послуга по підключенню телекомунікаційного обладнання позивачу, до телекомунікаційного обладнання відповідача за адресою: АДРЕСА_1, з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі позивача до мережі Інтернет суб`єкта ринку телекомунікацій, надана відповідачем на належному рівні, що в подальшому забезпечило надання ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» телекомунікаційної послуги доступу до мережі Інтернет відповідно до основних організаційних та технічних умов надання телекомунікаційних послуг, визначених чинним законодавством у сфері телекомунікацій. Показники якості послуги доступу до Інтернету та її рівні, які надавались абоненту оператором, у повному обсязі відповідали вимогам наказу Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 803 від 28.12.2012 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 21.01.2013 року № 135/22667), та граничним нормативним рівням показників якості, затверджених НКРЗІ та ЦОВЗ. У зв`язку із вищезазначеним просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.02.2019 року №16 призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/1150/18 на підставі п. 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 у відставку.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року справу № 925/1150/18 передано на розгляд судді господарського суду Черкаської області Грачову В.М.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року справу № 925/1150/18 прийнято до свого провадження суддею Грачовим В.М., розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження із стадії підготовчого провадження.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 07.03.2019 року провадження у справі № 925/1150/18 зупинено до вирішення питання про відвід судді Грачова В.М.

Ухвалою судді господарського суду Черкаської області Дорошенка М.В. від 11.03.2019 року відмовлено у задоволенні заяви позивача - фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни про відвід судді Грачова В.М. у справі № 925/1150/18 та ухвалою суду від 14.03.2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року підготовче провадження у справі № 925/1150/18 було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Розгляд справи за клопотаннями учасників справи неодноразово відкладався.

В засіданні суду представники позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві, заяві про зміну предмета позову і відповіді на відзив, підтримали і просили задовольнити повністю, представники відповідача і третьої особи позов не визнали і просили суд відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві, письмових поясненнях та поясненнях представників у судових засіданнях.

Згідно з ст.ст. 233, 240 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд у задоволенні позову відмовляє повністю з таких підстав.

21.06.2016 року між позивачем - фізичною особою-підприємцем Лисак Світланою Василівною, як замовником, та відповідачем - приватним підприємством «Ком-Сервіс», як виконавцем, укладено Договір про надання послуги № 60 (далі - Договір, а.с. 34), за умовами п. 1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконавець зобов`язався надати замовнику послугу по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет, а замовник зобов`язався оплатити надану послугу; послуга надається за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони погодили усі істотні умови цього Договору і, зокрема, домовилися про наступне:

п.п. 2.1. - виконавець зобов`язаний: надати та забезпечити якість наданих послуг (згідно із вимогами, яким такі послуги звичайно повинні відповідати); при неможливості надати послуги, негайно повідомити про це замовника по телефону або шляхом направлення йому письмового повідомлення;

п.п. 2.2. - виконавець має право отримувати від замовника інформацію, необхідну для надання послуг за цим договором; отримати за наданні послуги оплату в розмірах і строки, передбачені цим договором;

п.п. 2.3. - замовник зобов`язаний приймати від виконавця результати надання послуг, оплачувати послуги в розмірах і в строк, передбачений цим договором; забезпечувати виконавця інформацією, необхідною для надання послуг;

п.п. 3.1. - замовник зобов`язаний оплатити вартість послуг по даному договору виконавцю у сумі 10000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений у даному договорі, протягом 10 робочих днів, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг;

п.п. 3.2. - виконавець зобов`язаний надати послугу з підключення телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет, протягом 10 днів, з моменту підписання даного договору та надання замовником інформації, зазначеної у п. 2.3. Договору;

п.п. 3.3. - здавання послуг виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом приймання-передачі наданих послуг, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 робочих днів після фактичного надання послуг;

п.п. 3.4. - підписання акта приймання-передачі наданих послуг представником замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку;

п.п. 4.1., 4.2. - у випадку порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору;

п.п. 4.3. - сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності);

п.п. 4.5. - у разі невиконання своїх зобов`язань згідно п.п. 1.1. договору, виконавець зобов`язаний повернути в повному обсязі кошти, сплачені замовником;

п.п. 4.6. - сторони звільняються від відповідальності, зокрема, за невиконання або неналежне виконання відбулося внаслідок дії обставин непереборної сили, а також внаслідок дії третіх осіб, ухвалення актів державними органами і інших, незалежних від сторін обставин, які роблять неможливим своєчасне, повне і належне виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором, таких як грозою, бурею, блискавкою, пожежею і т.п. під обставинами непереборної сили сторони розуміють надзвичайні і непереборні сили: стихія, дії громадянської непокори, оголошена або неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, масові заворушення, громадська демонстрація, гроза, пожежа, буря, повінь, землетрус, які роблять неможливим своєчасне, повне і належне виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором та призводять до неможливості надання послуги виконавцем або оплати послуги замовником, і які не залежать від волі сторін договору та звільняють виконавця або замовника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків.

Відповідно до п.п. 6.1., 6.2. Договору, Договір вважається укладеним і набрав чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплених печатками юридичних осіб і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

На виконання Договору № 60 від 21.06.2016 року платіжним дорученням № 6545 від 22.06.2016 року позивач перерахувала на рахунок відповідача 10000 грн. з призначенням платежу «Підключення до мережі Інтернет АДРЕСА_1» (а.с. 35).

30.06.2016 року відповідачем складено акт надання послуг № 65, із якого вбачається, що ним виконано роботи (послуги) із підключення телекомунікаційного обладнання замовника - фізичної особи-підприємця Лисак С.В. до мережі Інтернет у АДРЕСА_1, вартість виконаних робіт (послуг) склала 10000 грн. Із журналу реєстрації вихідної кореспонденції відповідача вбачається, що акт надання послуг № 65 від 30.06.2016 року того ж дня був направлений замовнику робіт (послуг) засобами поштового зв`язку «Укрпошта» (т. 1 а.с. 58, т. 2 а.с. 63-65).

В засіданнях суду позивач і її представник отримання акта надання послуг № 65 від 30.06.2016 року заперечують.

07.09.2018, 29.10.2018 року позивач направила відповідачу претензії ( т. 1, а.с. 36, 36 зворот), у яких зазначила, що нею щомісяця проводиться оплата послуг за користування Інтернетом, проте, ці послуги вона не отримує, у зв`язку з чим вимагала надати якісні телекомунікаційні послуги, а саме забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет, або повернути кошти, сплачені за надання цих послуг.

Відповідач у відповідь на вищезазначені претензії позивача направив листи за вих. № 19 від 26.09.2018 року, за вих. № 24 від 07.11.2018 року, у яких повідомив, що його зобов`язання з підключення телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет, за укладеним сторонами договором від 21.06.2016 року № 60, виконанні в повному обсязі (а.с. 37, 62-64).

До позовної заяви позивачем додано доповідну записку бухгалтера ОСОБА_6 , в якій остання повідомила, що 03.09.2018 року працівниками ПАТ «Черкасиобленерго» був обрізаний оптоволоконний кабель, який забезпечував доступ позивача до мережі Інтернет, у зв`язку з його несанкціонованим прокладенням по опорах, що належать ПАТ «Черкасиобленерго» (т. 1 а.с. 38).

Ухвалою суду від 18.04.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про допит свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у зв`язку з суперечністю цього клопотання нормам ст.ст. 87-89 ГПК України (т. 2 а.с. 203-204).

Із договору про доступ до інфраструктури об`єкта доступу № 3-02/21-17 вбачається, що 03.05.2017 року ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС», як замовником, укладено з ПАТ «Черкасиобленерго», як виконавцем, цей договір, згідно з яким ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» набув право за плату використовувати опори повітряних ліній електропередачі для проведення телекомунікаційних підключень замовників (т. 1 а.с. 120-124).

Із інформаційної довідки ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» про споживача за вих. № 10/1 від 04.02.2019 року вбачається, що споживач - Лисак Світлана Василівна перебуває у договірних відносинах із ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» згідно з Публічним договором (оферта) про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет), дата початку користування послугою доступу до мережі Інтернет (дата поповнення особового рахунку) - 01.07.2016 року (т. 2 а.с. 31).

Відповідно до Публічного договору (оферти) про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет) (далі - Публічний договір, т. 2 а.с. 32-39), затвердженого наказами директора ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС» № 1 від 01.02.2016 року, № 4 від 01.06.2018 року, цей Публічни1й договір є офіційною пропозицією (оферта) провайдера будь-якому кінцевому споживачу телекомунікаційних послуг, який в подальшому виступає як абонент, і регламентує порядок надання телекомунікаційних послуг, в частині доступу до мережі Інтернет. Договір є публічним договором в розумінні ст. 633 ЦК України і має юридичну силу.

Цим Публічним договором передбачено, зокрема, наступне:

п.п. 1.1. - провайдер надає абоненту телекомунікаційні послуги цілодобового доступу до мережі Інтернет за умови наявності технічної можливості надання таких послуг, а абонент зобов`язується дотримуватися порядку та правил користування мережею Інтернет, своєчасно оплачувати отримані послуги відповідно до умов цього договору, обраного тарифного плану, вимог чинного законодавства України;

п.п. 2.1. - публічний договір укладається шляхом надання згоди абонентом, шляхом акцепту (прийняття) всіх істотних умов договору, без підпису письмового примірника сторонами;

п.п. 5.1.1., 5.1.4.- провайдер зобов`язаний надавати абоненту інформацію про послуги, розмістивши її на сайті http://mclaut.com, надавати абоненту послугу за встановленими показниками якості, швидкості, відповідно до стандартів та інших нормативних документів у сфері телекомунікацій, умов цього договору;

п.п. 5.3.2. - абонент зобов`язаний у разі, якщо технологія доступу до мережі Інтернет передбачає встановлення на території абонента модему або іншого телекомунікаційного обладнання, абонент зобов`язаний прийняти або придбати таке обладнання і нести відповідальність за його втрату або пошкодження (у тому числі третіми особами);

п.п. 5.3.4. - абонент зобов`язаний сплачувати абонентну плату за послугу, на умовах, передбачених цим договором, шляхом підтримання позитивного балансу особового рахунку;

п.п. 11.2., 11.3. - нове підключення вважається таким, якщо за даною адресою раніше не було виконане підключення до мережі провайдера будь-якою особою, що підтверджується відсутністю інформації білінговій системі провайдера. Вхід до інтерфейсу біллінгової системи здійснюється шляхом переходу на сторінку http://bill.mclaut.com натиснувши «Вхід» та ввівши реквізити доступу до мережі Інтернет (логін та пароль доступу).

Із роздруківки скрін-шотів із особистого кабінету позивача на сайті McLaut Інтернет-провайтера ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС», виписки із автоматизованої системи розрахунків за телекомунікаційні послуги ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС» по особовому рахунку споживача - Лисак Світлани Василівни вбачається, що Лисак Світлана Василівна, адреса (місце надання послуг): АДРЕСА_1 , як абонент із відкритим особовим рахунком, статус абонента - неактивний, здійснювала періодичні оплати за користування послугами Інтернет з 30.06.2016 по 05.09.2018 року (т.1 а.с. 86-88, т. 2 а.с. 15-30).

Із письмових пояснень третьої особи та пояснень її представника в засіданнях суду вбачається, що у вересні 2018 року було зафіксовано повідомлення (зафіксоване телефонне повідомлення на служби технічної підтримки абонентів від гр. ОСОБА_10 ) про відсутність за адресою АДРЕСА_1 доступу до мережі Інтернет. Працівниками ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» був здійснений виїзд за цією адресою для фіксування причини відсутності послуги доступу до мережі Інтернет.

В Акті про відсутність до мережі Інтернет від 05.09.2018 працівниками оператора - ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» зафіксовано, що причиною відсутності доступу до мережі Інтернет є фізичний розрив волоконно - оптичного кабелю за даною адресою. Причиною розриву волоконно - оптичного кабелю є повалене дерево, що в свою чергу і призвело до розриву кабелю. Причина відсутності у Позивача доступу до мережі Інтернет ніяким чином не пов`язана з наданням Відповідачем послуг по підключенню телекомунікаційного обладнання за Договором про надання послуг за № 60 від 21.06.2016 року (т. 2 а.с. 44).

Про вищевказані факти щодо відновлення послуги доступу до мережі Інтернет, а також вартості робіт та матеріалів для відновлення цілісності та працездатності телекомунікаційної мережі (кабелю) провайдера від точки розподілу відповідальності до свого кінцевого обладнання було повідомлено абонента у телефонному режимі співробітниками абонентського відділу ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС».

Із заяви свідка - громадянина ОСОБА_11 вбачається, що з 2015 року він працював в ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» за сумісництвом на посаді заступника керівника відділу з розвитку та будівництва мережі. За зверненням громадянина ОСОБА_10 і в його присутності ним ( ОСОБА_11 ) 29.04.2016 року з виїздом на місце вивчалось питання щодо наявності або відсутності технічної можливості надання послуги доступу до мережі Інтернет замовника за адресою: АДРЕСА_1 . Технічні аспекти підключення будинку до мережі інтернет, вартість робіт (послуг) підключення були обговорені і погоджені з замовником (т. 2 а.с. 58, 59).

Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача у письмових поясненнях (Інформаційна довідка, т. 2 а.с. 62) та усних в засіданнях суду пояснив, що між відповідачем та третьою особою укладений договір підряду від 01.01.2016 року. Після отримання від позивача заявки на підключення послуги доступу до мережі Інтернет, працівники третьої особи дійшли висновку про технічну можливість такого підключення з урахуванням наявної побудованої телекомунікаційної магістралі по вул. Золотоніській у м. Черкаси, вартість такого підключення обрахована у розмірі 10000 грн., про що представник позивача був повідомлений. На підставі опрацьованих даних та технічного завдання ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС» представником відповідача був розроблений Робочий проект «Підвішування волоконно-оптичного кабелю зв`язку ПП «Ком-Сервіс» на існуючих опорах повітряних ліній електропередавання напругою 0,4 кв ПАТ «Черкасиобленерго» в м. Черкаси, вул. Золотоніська». З метою забезпечення надання зазначених послуг, відповідач за власні кошти придбав волоконно-оптичний кабель зв`язку типу FinMark FTYH002-SM-18 у кількості 165 метрів. При підключенні телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця за адресою: АДРЕСА_1, згідно Робочим проектом «Підвішування волоконно-оптичного кабелю зв`язку ПП «Ком-Сервіс» на існуючих опорних повітряних ліній електропередавання напругою 0,4 кв ПАТ «Черкасиобленерго» в м. Черкаси, вул. Золотоніська», фахівцями відповідача був виконаний наступний комплекс підрядних робіт, які ввійшли до загальної вартості наданих послуг:

1. монтаж кріплення ASF на існуючий зажим ГС8 на залізнобетонній опорі № 1 (відповідно до схеми);

2. монтаж бандажної стрічки для фіксації зажиму ГС8 на опорах №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7 (відповідно до схеми);

3. монтаж кріплення ASF на опора №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7 (відповідно до схеми);

4. монтаж спеціального кріплення на будинку за адресою АДРЕСА_1;

5. протяжка волоконно-оптичного кабелю зв`язку типу FinMark FTYH002-SM-18 у кількості 165 метрів по опорам з фіксацією на зажим ASF на опорах №№ 2,3,4,5,6,7 (відповідно до схем);

6. заведення волоконно-оптичного кабелю зв`язку типу FinMark FTYH002-SM-18 до будинку за адресою: АДРЕСА_1;

7. розвалка волоконно-оптичного кабелю зв`язку типу FinMark FTYH002-SM-18 в існуючій муфті (FOB) на залізобетонній опорі № 1 будинку за адресою: АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх доводів відповідач надав Робочий проект «Підвішування волоконно-оптичного кабелю зв`язку ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС» на існуючих опорах повітряних ліній електропередавання напругою 0,4 кв ПАТ «Черкасиобленерго» в м. Черкаси, вул. Золотоніська» № 21.06/2.16-0-ЛС, Технічне завдання від 16.06.2016 року, витяг з правил улаштування електроустановок (т. 2, а.с. 69-144).

Таким чином, предметом позову у справі, що розглядається, є вимога позивача до відповідача про визнання неякісним та неналежним виконання відповідачем укладеного ними Договору про надання послуги № 60 від 21 червня 2016 року, розірвання цього договору та стягнення, на підставі п. 4.5. договору, сплачених 10000 грн. із визначених позивачем підстав.

Спірні правовідносини сторін виникли із договору про надання послуги № 60 від 21 червня 2016 року, який за своєю природою є змішаним договором про надання послуг та підряду, вимоги позивача і заперечення відповідача та третьої особи витікають із суті їх прав та обов`язків за цим договором.

Згідно із ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.п. 2, 4, 7 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення, припинення правовідношення.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, загальні положення про підряд і будівельний підряд, як окремий вид зобов`язань, визначені параграфами 1, 3 глави 61 ЦК України, ст. 324 ГК України, загальні положення про послуги визначені главою 63.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Аналіз спірного договору про надання послуги № 60 від 21.06.2016 року свідчить, що цей договір за своєю правовою природою є змішаним, а саме договором про надання послуг з елементами договору підряду.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення (ст. 901-902 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Двосторонній характер договору підряду зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто з укладенням такого договору підрядник бере на себе обов`язок виконати певну роботу і водночас замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 843 Цивільного кодексу України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Статтею 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно вимог ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Таким чином, із матеріалів справи вбачається, що відповідачем були проведені роботи із прокладення волоконно-оптичного кабелю зв`язку і надано послугу по підключенню телекомунікаційного обладнання позивача до телекомунікаційного обладнання відповідача за адресою: АДРЕСА_1 з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі позивача до мережі Інтернет, суб`єктом ринку телекомунікацій, (оператором, провайдером телекомунікацій), відповідно до рішення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв`язку та інформатизації від 20.04.2016 № 208,є третя особа - ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС».

Факт виконання зазначених робіт та надання послуги відповідач підтвердив належними і допустимими доказами, надав підписаний ним акт надання послуг № 55 від 30.06.2016 року, який направив позивачу, про що свідчить відмітка у журналі його вихідної кореспонденції. Заперечення позивача щодо отримання такого акту не спростовують прийняття ним наданих відповідачем робіт та послуг з огляду на те, що позивач користувався послугами доступу до мережі Інтернет інтернет-провайдера ТОВ «МАКЛАУТ-ЧС» і оплачував ці послуги з 30.06.2016 по 05.09.2018 року, а такий доступ забезпечувався через телекомунікаційну мережу, прокладену відповідачем.

Також, із змісту спірного договору вбачається, що сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов цього договору, договір є укладений і виконаний в повному обсязі. Із сторони відповідача, як виконавця, надано послуги по підключенню телекомунікаційного обладнання з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі позивача, як замовника, до мережі Інтернет, із сторони позивача - проведена оплата за ці роботи і послуги.

Крім того, зважаючи на обґрунтування позивачем позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини щодо надання та отримання телекомунікаційних послуг цілодобового доступу до мережі Інтернет, врегульовані між позивачем та ТОВ «МАКЛАУТ - ЧС» - суб`єктом ринку телекомунікацій, на підставі окремого правочину про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет) - Публічний договір (оферта) про надання телекомунікаційних послуг (доступу до мережі Інтернет). Цей договір є Публічним договором в розумінні статті 633 Цивільного кодексу України, має юридичну силу і оприлюднений на офіційній веб-сторінці Оператора в локальній мережі та мережі Інтернет.

У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15 (пункти 5.21, 5.22).

Підписавши спірний договір № 60 від 21.06.2016 року, сторони обумовили всі його умови, у тому числі відповідальності за порушення договору, термін його дії і передбачили, що цей договір може бути розірваний тільки за домовленістю сторін, яка оформлюється додатковою угодою до нього (п. 6.6. договору).

Відповідно до ст.ст. 598, 599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Звертаючись до господарського суду з позовом до виконавця (підрядника) з вимогою розірвати укладений між ними договір, який містить елементи послуг і підряду, позивач, як замовник, обґрунтувала свої вимоги в цій частині порушенням виконавцем договору, тобто його виконанням з порушенням умов, визначених змістом договору, а саме - виконавцем не надані та не забезпечені якість наданих послуг (п.п. 2.1., 4.1., 4.2. договору).

Згідно з п. 1.1. договору, предметом договору є послуга по підключенню телекомунікаційного обладнання замовника до телекомунікаційного обладнання виконавця з метою забезпечення доступу телекомунікаційної мережі замовника до мережі Інтернет, послуга надається за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач, як виконавець (підрядник) заявлені вимоги не визнав, посилаючись на те, що позивач, як замовник, виконані роботи (надані послуги) прийняв і оплатив без зауважень та користувався ними.

Згідно з частиною четвертою статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитись від договору підряду, виплативши підряднику плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 188 ГК України, розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір розірвано, договір вважається розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до ч. 3 ст. 652 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

З огляду на викладені обставини справи та наведені норма законодавства суд вважає недоведеною вимогу позивача про визнання неякісним та неналежним виконання відповідачем укладеного ними Договору про надання послуги № 60 від 21.06.2016 року та, у зв`язку з цим, не вбачає сукупності обставин, достатніх для розірвання цього договору з наведених у позові підстав.

Щодо вимоги позивача про повернення йому сплачених за виконані відповідачем роботи (надані послуги) коштів у сумі 10000 грн., то враховуючи попередній висновок суду про відмову у задоволені позову в частині розірвання договору, за яким ці послуги були надані, з підстав недоказаності істотного порушення умов договору відповідачем, суд також приходить до висновку про безпідставність і цієї вимоги, оскільки згідно з п. 4.5. договору, зобов`язання виконавця повернути в повному обсязі кошти сплачені замовником настає лише у разі невиконання виконавцем своїх зобов`язань згідно з п. 1.1. договору.

Позивач прийняв такі послуги і користувався ними, жодних зауважень чи заперечень в момент прийняття послуг не надав, тому і цю вимогу позивача суд вважає безпідставною та недоведеною.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Враховуючи положення ч.1ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВРКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноматність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства і умови договору суд наявність жодної із підстав, наведених позивачем, для розірвання спірного договору та стягнення коштів не вбачає, тому надає перевагу запереченням відповідача та третьої особи, наведеним у відзиві на позов та письмових поясненнях, а позов визнає необґрунтованим, недоказаним і у його задоволенні відмовляє повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за результатами розгляду справи суд враховує таке.

У позові і заяві про зміну предмету позову позивач заявив вимогу про відшкодування понесених судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, яку суд залишає без задоволення у зв`язку із відмовою у задоволені позову.

Відповідач також заявив клопотання про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу та заяву про збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. На їх підтвердження відповідач надав суду договір про надання правової (правничої) допомоги від 30.11.2018 року, укладений із адвокатом Яковенко Оленою Олександрівною, додаток від 03.12.2018 року, додаток № 2 до цього договору від 30.11.2018 року, акти наданих послуг, прибуткові касові ордери. Загальна вартість наданих послуг становить 6150 грн. і складається із вартості послуг складання і подання до суду процесуальних документів по справі № 925/1150/18, участь у судових засіданнях (т. 1 а.с. 51-52, 53, 54, 55, 56, 165, т. 2 а.с. 147, 148, 218-222).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявні в матеріалах справи докази надання відповідачеві професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правової допомоги, підтвердження доказів фактичної оплати наданих послуг, дають суду достатні підстави для покладення витрат відповідача на отримання правової допомоги на сторону позивача за виключенням 250 грн. за участь адвоката у судовому засіданні 27.05.2019.

Врахувавши надані відповідачем докази підтвердження понесених судових витрат, суд на підставі статті 129 ГПК України стягує з позивача на користь відповідача 5900 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Приватного підприємства «Ком-Сервіс», ідентифікаційний код юридичної особи 32129394, місцезнаходження: 18001, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 37 судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 5900 грн.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 07.06.2019 року.

Суддя В.М. Грачов