РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2019Справа № 910/4515/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Лиценко З.В. (представник за довіреністю);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 11.06.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 18.06.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

08 квітня 2019 року до Господарського суду міста Києва Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" (позивач) надійшла позовна заява № 406/3 від 06.03.2019 року до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № СВРЗ-03-22-18/198/Ю від 05.12.2018 року в сумі 83 105,88 грн. з них: основного боргу - 78 232,20 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять дві гривні 20 копійок), пені - 3169,03 грн. (три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 03 копійки), 3% річних - 527,26 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 26 копійок) та інфляційних втрат - 1177,39 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім гривень 39 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як покупець, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання договором поставки № СВРЗ-03-22-18/198/Ю від 05.12.2018 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив оплату вартості поставленого йому позивачем, як постачальником, товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 року у справі № 910/4515/19 позовну заяву №406/3 від 06.03.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Валтекс" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Товариству з обмеженою відповідальністю "Валтекс" за адресою: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 092 ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.04.2019 року у справі № 910/4515/19 вручено уповноваженому представнику позивача - 15.04.2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 22.04.2019 року (включно).

22 квітня 2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" надійшли заяви № 582/04, № 583/04, № 584/04, № 585/04 від 17.04.2019 року на виконання вимог ухвали суду від 11.04.2019 року (вказані документи направлені засобами поштового зв`язку 18.04.2019 року, що підтверджується відбитком календарного штемпеля на відповідному конверті, тобто подані до суду у встановлений строк).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4515/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 23.05.2019 року.

20.05.2019 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № ЮВ-35-ЗП від 14.05.2019 року, в якому відповідач проти позову заперечує та просить закрити провадження у справі, з підстав того, що відповідач не отримував рахунків позивача на оплату товару згідно видаткової накладної № 2725 від 14.12.2018 року, відтак строк оплати товару не настав. У поданому відзиві просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача.

В судовому засіданні 23.05.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 11.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 11.06.2019 року не з`явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Валтекс» (надалі - постачальник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі філії «Стрийський вагоноремонтний завод» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі - покупець, відповідач) укладено договір поставки № СВРЗ-03-22-18/198/Ю (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується протягом 2018 року поставити покупцю товари, зазначені в специфікації № 1 (додаток № 1) до даного договору, що є невід`ємною частиною договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари згідно умов договору.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару - код ДК 021:2015 - 18810000-0 - взуття різне, крім спортивного та захисного: чоботи робочі шкіряні литтєвого методу кріплення підошви утеплені штучним хутром, чоботи кирзові чоловічі утеплені (п. 1.2. договору).

В п. 1.3. договору визначено, що кількість товару складає - 230 пар (двісті тридцять пар) і визначається у специфікації № 1 (додаток № 1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно з п. 4.2. договору покупець здійснює оплату поставленого товару протягом 10 (десяти) банківських днів з дня отримання на підставі виставленого рахунку постачальником, але не раніше реєстрації податкової накладної. Днем отримання товару вважається день підписання сторонами видаткової накладної та/або акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.3. договору до рахунка додаються видаткова накладна та/або акт приймання-передачі товару, товарно-транспортна накладна, документи, що підтверджують якість товару.

Згідно зі специфікацією № 1 постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар: чоботи робочі шкіряні литтєвого методу кріплення підошви утеплені штучним хутром у кількості 80 пар, чоботи кирзові чоловічі утеплені у кількості 150 пар, загальна вартість товару - 78 232,20 грн.

На виконання умов договору поставки № СВРЗ-03-22-18/198/Ю від 05.12.2018 року позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 78 232,20 грн., що підтверджується видатковою накладною № 2725 від 14.12.2018 року та товарно-транспортною накладною № Р2725 від 14.12.2018 року (копії містяться в матеріалах справи). Вказані видаткова накладна та товарно-транспортна накладна підписані сторонами без заперечень.

Крім того, разом з видатковою накладною № 2725 від 14.12.2018 року відповідачем отримано рахунок на оплату та документи, що підтверджують відповідність продукції. Товар за вказаною видатковою накладною разом рахунком на оплату та документами, що підтверджують відповідність продукції отримано ОСОБА_1 на підставі довіреності № 717 від 13.12.2018 року (копія міститься в матеріалах справи), про що зазначено у видатковій накладній.

За приписами ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до п. 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Факт отримання товару відповідачем і видаткова накладна, надана позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійною підставою для виникнення обов`язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар (п. 1 Оглядового листа Вищого господарського суду України №01-06/767/2013 від 29.04.2013 р.).

Оскільки спірна видаткова накладна має найменування юридичних осіб, перелік товару, його вартість, посилання на договір та інші реквізити, вона відповідає вимогам закону та є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем в Єдиному державному реєстрі податкових накладних зареєстровано податкову накладну № 159 від 14.12.2018 року для відображення у податковому обліку господарських операцій за вказаною податковою накладною, що підтверджується квитанцією № 1 від 28.12.2018 року.

Згідно зі статтею 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п. 8 наказу Міністерства фінансів України від 22.09.2014 року № 957, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 жовтня 2014 за №1235/26012 "Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної", податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу отримувача (покупця) цих товарів/послуг. У разі відмови постачальника (продавця) товарів/послуг надати податкову накладну або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувач (покупець) таких товарів/послуг має право в порядку, передбаченому пунктом 201.10 статті 201 розділу V Податкового кодексу України, додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого постачальника (продавця).

Виходячи з того, що підставою для відображення у бухгалтерському обліку підприємства є сам факт вчинення господарської операції, згідно відповідного первинного документу, враховуючи наявність підтвердження постачання товару шляхом його відображення у податковому обліку підприємств, суд вважає підтвердженим факт отримання відповідачем товару від позивача згідно видаткової накладної № 2725 від 14.12.2018 року.

Судом встановлено, що внаслідок неоплати відповідачем поставленого товару позивач звернувся до ПАТ «Українська залізниця» та філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» з вимогою № 199/02 від 18.02.2019 року про сплату заборгованості за поставлений товар в сумі 78 232,20 грн. та штрафних санкції за несвоєчасну оплату поставленого товару. Вказана вимога отримана уповноваженим представником ПАТ «Українська залізниця» - 20.02.2019 року, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовими ідентифікатором № 538 та уповноваженим представником філії «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Українська залізниця» - 20.02.2019 року, що підтверджується відомостями з офіційного веб-сайту Державного підприємства "Укрпошта" за поштовими ідентифікатором № 520.

Втім, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за порушення виконання грошового зобов`язання щодо оплати товару.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Наявність, обсяг заборгованості відповідача у розмірі 143 112,00 грн. та настання строку виконання обов`язку щодо сплати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та не були спростовані відповідачем.

За умовами ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідач контррозрахунку заявленої до стягнення суми основного боргу до суду не надав та не надіслав.

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та положень договору, зважаючи на відсутність в матеріалах справи контррозрахунку суми заявленої до стягнення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки № СВРЗ-03-22-18/198/Ю від 05.12.2018 року в розмірі 78 232,20 грн.

При зверненні до суду позивач також просить стягнути з відповідача на його користь пеню - 3169,03 грн., 3% річних - 527,26 грн. та інфляційні втрати - 1177,39 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

В п. 6.2. договору визначено, що у разі порушення строків оплати покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 6327,16 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Втім, зважаючи на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення пені, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню в сумі 3169,03 грн., за розрахунком позивача

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

При цьому, передбачена законом відповідальність за неналежне виконання покупцем грошового зобов`язання з оплати поставленого йому товару підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору.

При перевірці наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат, в межах заявленого позивачем періоду, суд встановив, що загальна сума інфляційних втрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить суму більшу, ніж заявлена позивачем до стягнення, яка становить 1892,08 грн.

З огляду на те, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання по оплаті поставленого товару підлягають задоволенню в сумі 1177,39 грн., за розрахунком позивача.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних, суд встановив, що він є вірним, позивач здійснив нарахування 3% річних у відповідності до вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних в межах визначеного позивачем періоду є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в сумі 527,26 грн., за розрахунками позивача.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені судом обставини та факти, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі про стягнення 83 105,88 грн. з них: основного боргу - 78 232,20 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять дві гривні 20 копійок), пені - 3169,03 грн. (три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 03 копійки), 3% річних - 527,26 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 26 копійок), інфляційних втрат - 1177,39 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім гривень 39 копійок).

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі філії "Стрийський вагоноремонтний завод" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (, адреса: 82400, Львівська обл., м. Стрий, вул. Зубенка, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Валтекс" (, адреса: 09117, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Героїв Небесної Сотні, 2) грошові кошти: основного боргу - 78 232,20 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті тридцять дві гривні 20 копійок), пені - 3169,03 грн. (три тисячі сто шістдесят дев`ять гривень 03 копійки), 3% річних - 527,26 грн. (п`ятсот двадцять сім гривень 26 копійок), інфляційних втрат - 1177,39 грн. (одна тисяча сто сімдесят сім гривень 39 копійок) та судовий збір - 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.06.2019р.

Суддя О.В. Котков