ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2019 року м.Дніпро Справа № 908/186/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Ковзиков В.Ю.

Учасники процесу не з`явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України

на рішення господарського суду Запорізької області від 19.03.2019р. у справі №908/186/19 (суддя Носівець В.В.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4)

до державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72331, Запорізька область, Мелітопольський район, селище Відродження, вул. Горького, буд. 34)

про стягнення 622 136,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм звернувся до Державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України із позовом про стягнення 622136,02 грн. заборгованості за договором поставки № 14662 від 08.08.2018, які складаються з: 551400,00 грн. основного боргу за неоплачений товар, 36477,48 грн. пені, 30397,90 грн. 30% річних та 3860,64 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.03.2019 року у справі №908/186/19 позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (72331, Запорізька область, Мелітопольський район, селище Відродження, вул. Горького, буд. 34, ідентифікаційний код 00724838) на користь товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм (03022, м. Київ, вул. Козацька, буд. 120/4, ідентифікаційний код 42094096) 551400,00 грн. (п`ятсот п`ятдесят одну тисячу чотириста грн. 00 коп.) основного боргу, 36477,48 грн. (тридцять шість тисяч чотириста сімдесят сім грн. 48 коп.) пені, 30397,90 грн. (тридцять тисяч триста дев`яносто сім грн. 90 коп.) 30% річних, 3860,64 грн. (три тисячі вісімсот шістдесят грн. 64 коп.) інфляційних втрат та 9332,04 грн. (дев`ять тисяч триста тридцять дві грн. 04 коп.) судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідач - державне підприємство Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, не відповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом безпідставно було залишено клопотання щодо відкладення розгляду справи без розгляду, оскільки представник вперше не з`явився в судове засідання і надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Судом було зазначено, що враховуючи надходження до суду клопотання відповідача (засобами електронного зв`язку) без електронного цифрового підпису та відсутність в матеріалах справи, станом на час постановления даного рішення, відповідного клопотання в оригіналі, клопотання відповідача залишено судом без розгляду. Але апелянт фізично не міг надати оригінал клопотання до суду з моменту направлення його електронною поштою до часу винесення рішення, тобто до 19 березня 2019 року.

Також апелянт посилається на те, що позивач по справі невірно розрахував розмір пені, а суд його задовольнив, оскільки Підприємство є державним і пеня повинна бути розрахована у відповідності розміру, вказаному у статті 231 ГК України.

Крім того, апелянт вважає, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм передчасно звернувся до суду із заявленими вимогами, оскільки відповідно до п. 9.1 Договору він діє до 31 грудня 2019 року.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду, та відмови у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.05.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на рішення господарського суду Запорізької області від 19.03.2019р. у справі № 908/186/19, розгляд призначено на 13.06.2019рік.

Позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Кормнадано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання сторони не з`явились, позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( рекомендоване повідомлення а.с.77, т.1).

Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (рекомендоване повідомлення а.с.78, т.1)

Відповідно до статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим кодексом для вручення судових рішень.

Статтею 242 ГПК України, яка регламентує порядок вручення судового рішення, зазначено, що днем вручення судового рішення є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, або відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оскільки рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення було вручено 21.05.2019року та 22.05.2019року , колегія суддів вважає, що учасники судового процесу були належним чином повідомлені тому це надає право суду розглянути справу без їх участі.

Згідно з Порядком ведення державного реєстру судових рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2006р. за № 740, кожна фізична або юридична особа має загальний доступ до судових рішень, внесених до Реєстру. Відкритий доступ користувачів до електронних копій судових рішень здійснюється цілодобово та безоплатно через офіційний веб-портал ДСА.

Таким чином , представники сторін мають можливість ознайомитись з текстами процесуальних документів по вказаній справі в державному реєстрі судових рішень.

Суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними матеріалами, за відсутності учасників судового процесу, оскільки про час та місце розгляду справи вони повідомлені в належний спосіб у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги, а відкладення розгляду справи є правом, а не обов`язком суду, яке залежить від наявності обставин, які унеможливлюють вирішення спору.

В судовому засіданні 13.06.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм (постачальник) та державне підприємство Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України (покупець) 08.08.2018 уклали договір поставки № 14662 (надалі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується поставити (передати) у власність покупця товар, вказаний в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору, передати у власність покупцю, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно та в повній мірі здійснити його оплату.

Пунктом 1.2 договору обумовлено, що найменування, асортимент, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, визначаються в рахунках-фактурах та видаткових накладних, які є його невід`ємною частиною цього договору.

Одночасно з товаром постачальник зобов`язується передати покупцю документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром, а саме: видаткова накладна, рахунок-фактура, якісне посвідчення. Цей перелік документів є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню (п. 2.2 договору).

Відповідно до п.п. 3.1, 3.6, 3.7 договору поставка товару здійснюється партіями. Під партією слід розуміти ту кількість товару, яка визначена у видатковій накладній. Датою поставки товару є дата, вказана у видатковій накладній. Факт отримання партії товару покупцем, а також документів, передбачених п. 2.2 даного договору, засвідчується підписом та печаткою покупця на видатковій накладній. Покупець зобов`язаний надати постачальнику довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, якою уповноважує певну особу на отримання товару.

У пункті 6.5 договору передбачено, що оплата поставленої партії товару здійснюється протягом 30 календарних днів з моменту поставки партії товару.

Датою оплати за товар вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (п. 6.7 договору).

Згідно пункту 9.1 договору поставки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019, а в частині взаєморозрахунків до їх повного виконання. У випадку, якщо за 30 календарних днів до закінчення терміну дії договору, жодна із сторін письмово не заявить про свій намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах.

Звертаючись до відповідача - державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України із позовом про стягнення 622136,02 грн. заборгованості за договором поставки № 14662 від 08.08.2018, які складаються з: 551400,00 грн. основного боргу за неоплачений товар, 36477,48 грн. пені, 30397,90 грн. 30% річних та 3860,64 грн. інфляційних втрат, позивач товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм, посилався на неналежне виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого за договором поставки № 14662 від 08.08.2018 товару.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, що відповідач неналежно виконав зобов`язання за договором поставки № 14662 від 08.08.2018 щодо оплати отриманого товару, що є підставою для стягнення суми боргу та нарахованих на неї пені, передбаченої умовами договору та сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За правилами ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

На виконання умов договору поставки ТОВ Торгово-виробниче підприємство Альфа Корм поставив відповідачу товар на загальну суму 551 400,00 грн., що підтверджується видатковими накладними:

№ 387 від 02.10.2018 на суму 270200,00 грн.,

№ 528 від 18.10.2018 на суму 212380,00 грн.,

№ 580 від 01.11.2018 на суму 68820,00 грн.

Зазначені видаткові накладні узгоджені сторонами та підтверджують прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчить підпис уповноваженої особи відповідача на видаткових накладних бригадира Костальної Г.Д., повноваження якої підтверджуються кільцевою довіреністю № 1 від 08.08.2018.

Відповідно ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Проте, відповідач, покладений на нього обов`язок щодо оплати поставленого позивачем товару, у встановлений договором строк (протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту поставки партії товару відповідно п. 6.5 договору), не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

З огляду на вищезазначене, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення із відповідача 551 400,00 грн. основного боргу.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов`язання, покладаються додаткові юридичні обов`язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань (Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін. При цьому, статтею 3 Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторонами в пункті 7.1 договору узгоджено, що у разі прострочення грошового зобов`язання за цим договором покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання за весь період прострочки. Положення ч. 6 ст. 232 ГК України у даному випадку не застосовуються.

Оскільки судом вірно встановлено прострочення відповідачем виконання основного зобов`язання з оплати поставленого товару, суд першої інстанції також дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача 36477,48 грн. пені за загальний період з 02.11.2018 по 18.01.2019.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

У пункті 7.2 договору визначено, що у разі прострочки покупцем виконання грошового зобов`язання, на вимогу постачальника, він зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також тридцять процентів річних від простроченої суми.

Як встановлено судом першої інстанції, 30% річних за загальний період з 02.11.2018 по 18.01.2019, складає 30397,90 грн., з яких: 17322,41 грн. за період з 02.11.2018 по 18.01.2019 за видатковою накладною №387 від 02.10.2018, 10473,53 грн. за період з 20.11.2018 по 18.01.2019 за видатковою накладною № 528 від 18.10.2018 та 2601,96 грн. за період з 04.12.2018 по 18.01.2019 за видатковою накладною № 580 від 01.11.2018;

Інфляційні за період прострочення з 02.11.2018 по 18.01.2019 складають 3860,64 грн., з яких: 2161,60 грн. за грудень 2018 року за видатковою накладною № 387 від 02.10.2018 та 1699,04 грн. за грудень 2018 року за видатковою накладною № 528 від 18.10.2018.

Таким чином, суд першої інстанції також обгрунтовано стягнув на користь позивача з відповідача 30397,90 грн. 30% річних за загальний період з 02.11.2018 по 18.01.2019 та 3860,64 грн. інфляційних втрат за період прострочення з 02.11.2018 по 18.01.2019 за порушення строків оплати за договором.

При цьому, доводи апелянта про неправильний розрахунок пені, оскільки підприємство є державним і пеня повинна бути розрахована у відповідності розміру, вказаному у ч.2 статті 231 ГК України, є неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Разом з цим, умовами договору сторони передбачили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки, а тому доводи апелянта про невірний розрахунок пені, не грунтуються на нормах господарського законодавства та умовах договору.

Посилання апелянта на передчасність звернення позивача до суду з тих підстав, що не закінчився термін дії договору, який відповідно до п. 9.1 Договору встановлений до 31 грудня 2019 року, є необгрунтованими, оскільки дія договору поставки не ставиться в залежність від строків оплати, які передбачені умовами договору та є такими, що настали.

Доводи відповідача про те, що судом безпідставно було залишено клопотання щодо відкладення розгляду справи без розгляду, оскільки представник вперше не з`явився в судове засідання і надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, не є підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне.

По-перше, положеннями пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Згідно частин 1 та 2 статті 195 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

З наведеного вбачається, що Господарським процесуальним кодексом України визначені строки, протягом яких має бути вирішений спір.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 30 січня 2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено по суті за правилами спрощеного позовного провадження на 27.02.2019 року, про що відповідач був належним чином повідомлений ( рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення л.с. 36)

Ухвалою суду від 27.02.2019 року у справі оголошено перерву у зв`язку з неявкою відповідача, на 19.03.2019 року, про що відповідач був повідомлений належним чином ( а.с. 43), проте у судове засідання не з`явився, надавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки строк розгляду справи спливав, доказів неможливості суду вирішити справу без участі відповідача, він не надав, а тому суд не порушив норми процесуального права, розглянувши спір на підставі наявних у справі доказів, без участі відповідача.

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до абз. 2 ч.2 статті 277 ГПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на правильність вирішення спору, відсутність відповідача у судовому засіданні не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Державне підприємство Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 19.03.2019 у справі № 908/186/19 ( суддя Носівець В.В.) - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство Дослідне господарство Відродження Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 18.06.2019року

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов