ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/11838/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.
за участю представників учасників процесу: згідно протоколу судового засідання від 10.06.19
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел"
на рішенняГосподарського суду міста Києва
від07.02.2019
суддя Сівакова В.В., м. Київ
повний текст складений21.02.2019
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел", м. Бровари, Київська обл.
дотовариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технік", м. Київ
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: приватне акціонерне товариство "ВФ Україна", м. Київ
простягнення 130 413,90 грн.,
та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технік"
дотовариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел"
пророзірвання договору № 04/10-17 від 04.10.2017 та стягнення 71 635,68 грн.,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ромтел" (надалі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технік" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 125 819,49 грн., з яких: 121 147,00 грн. основного боргу, 2 551,59 грн. інфляційних втрат та 2120,90 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору субпідряду №04/10-17 від 04.10.2017 в частині здійснення розрахунку за виконанні в повному обсязі роботи, чим порушено п.п. 2.1, 3.1, 10.1, 10.3 договору, ст.ст. 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України.

25.09.2018 через відділ документального забезпечення суду позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просив стягнути з відповідача 130 413,90 грн., з яких: 125 362,44 грн. основного боргу, 2 640,38 грн. інфляційних втрат та 2 411,08 грн. 3% річних.

Вказану заяву судом першої інстанції прийнято до розгляду, подальший розгляд справи здійснювався з її врахуванням.

17.10.2018 від товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технік" (надалі - позивач за зустрічним позовом) надійшла зустрічна позовна заява з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" (відповідач за зустрічним позовом) про розірвання договору субпідряду № 04/10-17 від 04.10.2017, стягнення попередньої оплати за невиконані роботи в сумі 53726,76 грн. та 17 908,92 грн. неустойки за порушення умов договору.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ «ВС Технік» наголосив, що відповідач після отримання попередньої оплати у визначений п. 2.1 договору строк будівельні роботи не виконав, а отже має місце істотне порушення договору, що є підставою для розірвання договору, повернення сплачених позивачем коштів - 30% передоплати та нарахування неустойки на підставі п. 13.2 договору, ст. 883 Цивільного кодексу України. Між тим, позивач за зустрічним позовом вказав, що сторонами не було погоджено склад та обсяги робіт, не погоджено проектну документацію, повідомлення підрядника про готовність до передання виконаних робіт також не надходило, чим порушено ч. 4 ст. 879, 875, 882 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/11838/18 у задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" відмовлено повністю; у задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю "ВС Технік" відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю "Ромтел" (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" задовольнити повністю, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційного оскарження позивач за первісним позовом, посилаючись на акт № 1 приймання-передачі будівельних робіт від 07.12.2017 за формою КБ2в, який, за його ствердженням, було надіслано відповідачу (за первісним позовом) вказав, що роботи виконані в повному обсязі, об`єкт зданий в експлуатацію про, що свідчить Декларація про готовність об`єкта до експлуатації № ІУ88.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі № 910/11838/18 відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/11838/18 призначено на 27.05.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019 у справі №910/11838/18 відкладено розгляд апеляційної скарги на 10.06.2019,. зобов`язано учасників справи до 07.06.2019 надати письмові пояснення, щодо того, чи були підписані акти приймання-передачі КБ-2в та КБ3, а також щодо апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/11838/18.

Одночасно із поданням апеляційної скарги ТОВ «Ромтел» було подано клопотання про витребування доказів судом.

Так, у вказаному клопотанні скаржника просив витребувати наказ ТОВ «ВС Технік» № 0106-ТД від 01.06.2017 «Про призначення головного інженера проекту та відповідального за авторський нагляд» та супутні з ним документи у ТОВ «ВС Технік» та долучити до матеріалів справи.

Щодо поданого клопотання суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Однак, вказане клопотання скаржника не місить доказів того, що особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу та причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення.

Стосовно заявленого скаржником клопотання про виклик у якості свідків громадянин ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 87 ГПК України встановлено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.

У ст. 88 ГПК України визначено, що показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка.

У заяві свідка зазначаються ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом.

Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

В свою чергу положення ст. 89 ГПК України встановлють процесуальний механізм виклику свідка та визначає:

1. Свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

2. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання.

3. В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Зміст наведених норм свідчить про те, що участь у господарському процесі свідків обумовлена наявністю певних обмежень та умов, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Так, процесуальний закон встановлює в якості передумови виклику свідка наявність його заяви, оформленої у відповідності до вимог ст. 88 ГПК України.

Проте, скаржником до клопотання не додано відповідних заяв свідків оформлених у відповідності до вимог ст. 88 ГПК України, а тому подане ТОВ «Ромтел» про клопотання про виклик свідків задоволенню не підлягає.

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) та третя особа (за первісним позовом) не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надали суду письмового відзиву, пояснень на апеляційну скаргу позивача (за первісним позовом), що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Крім того, учасниками справи також не надано жодних пояснень на вимогу ували Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2019.

В судовому засіданні адвокат скаржника вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" задовольнити повністю.

Відповідач та третя особп зустрічним позовом в судове засідання не з`явилися, про поважні причини неявки суд не повідомив.

Будь-яких заяв чи клопотань через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) від відповідача та третьої особи за зустрічним позовом до суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі-ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України визначено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не була визнана обов`язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін про місце (рекомендовані поштові повернення), дату і час судового розгляду, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, зокрема, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представників відповідача та третьої особи за зустрічним позовом за наявними у справі матеріалами.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення адвоката скаржника, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 04.10.2017 між товариством з обмеженою відповідальністю "ВС Технік" (генпідрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Ромтел" (субпідрядник) укладено договір субпідряду № 04/10-17 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до умов договору виконання робіт по будівництву ВОЛЗ "Відгалуженню від існуючої муфти на волоконно-оптичній лінії зв`язку "Київ-Полтава-Дніпро" до базової станції ПАТ "МТС Україна".

Згідно з п. 1.2 договору склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підряднику за цим договором, визначені проектною документацією, яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 3.1 договору договірна ціна робіт визначається на основі кошторису та є невід`ємною частиною договору і становить 179.089,20 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.2 договору вартість робіт визначається, як фактична вартість виконаних та прийнятих генпідрядником робіт.

Пунктом 10.3 договору визначено, що генпідрядник за 3 (три) календарних дня до початку виконання робіт по цьому договору перераховує субпідряднику передоплату в розмірі 30% розрахунку договірної ціни по договору, а саме 53.726,76 грн. разом з ПДВ.

Згідно з п. 15.1 договору договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до повного виконання зобов`язань по даному договору.

З матеріалів справи вбачається, що генпідрядник на виконання умов п. 10.3 договору, перерахував субпідряднику передоплату в загальному розмірі 53.426,76 грн. наступним чином: 05.10.2017 в сумі 10.000,00 грн та 17.11.2017 в сумі 43.426,76 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до п. 2.1 договору термін виконання робіт: 20 робочих днів з дати перерахування передоплати на банківський рахунок субпідрядника відповідно до п. 10.3.

Таким чином, оскільки попередня оплата у повному обсязі сплачена 17.11.2017, то строк виконання робіт за договором є до 15.12.2017 включно.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 11.1 договору приймання-передача закінчених робіт оформлюється актом приймання-передачі (за формою КБ-2в та КБ-3) за участю представника генпідрядника та представника субпідрядника відповідно до Загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Водночас, між сторонами відсутній складений та підписаний обома сторонами акт приймання-передачі закінчених робіт по договору за формою, що передбачена п. 11.1 договору.

Натомість, в матеріалах справи наявний поданий позивачем акт надання послуг № 46 від 07.12.2017, який з боку ТОВ "ВС Технік" не підписаний. (а/с 22)

Як під час розгляду даної справи у суді першої інстанції так і у доводах апеляційного оскарження позивач за первісним позовом, посилаючись на акт № 1 приймання-передачі будівельних робіт від 07.12.2017 за формою КБ2в, наголосив, що цей акт було надіслано відповідачу (за первісним позовом) та вказав, що роботи виконані в повному обсязі.

Проте, судом першої інстанції вірно надано оцінку зазначеному акту та встановлено, що цей акт не відповідає визначеній типовій формі № КБ-2в, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва № 554 від 04.12.2009.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, позивачем в якості відправлення відповідачу вказаного вище акту подано опис вкладення у цінний лист від 11.06.2018 (а.с 26), проте його зміст достеменно не підтверджує надіслання відповідачу саме акту надання послуг № 46 від 07.12.2017 на суму 179.089,20 грн., оскільки у описі вкладеного не зазначено ні дати акту, ні номера, будь-яких інших ідентифікуючих ознак конкретно який акт було надіслано.

Відповідно до п. 10.4 договору всі розрахунки між сторонами здійснюється в безготівковій формі, у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Умовами договору не визначено строк виконання зобов`язань генпідрядника по сплаті виконаних робіт, тому затосуванню підлягає ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якою визначено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на адресу відповідача 10.08.2018 було направлено вимогу про сплату в 7-денний термін коштів за договором в сумі 121 147,00 грн., разом з якою надіслано акт приймання-передачі будівельних робіт № 1 від 07.12.2017 на загальну суму 174 873,83 грн.

Дана вимога була направлена рекомендованою кореспонденцією за № 370, що підтверджується фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта" № 0459 та описом вкладення у цінний лист від 08.10.2018. (а.с 24-25)

Проте згідно інформації з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" в мережі Інтеренет вбачається, що поштове відправлення № 370 не було вручено відповідачу, а повернуто за зворотною адресою позивача та вручено останньому 04.09.2018.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Зазначена стаття передбачає загальне правило про оплату роботи замовником після остаточної її здачі, але за умови, що роботу виконано належним чином і в установлений строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 879 ЦК України, оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ч. 4 ст. 879 ЦК України передбачає диспозитивне правило про оплату робіт, згідно з яким вона здійснюється після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконання робіт у даному випадку), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Це означає, що до здачі замовнику предмета підряду підрядник не має права вимагати від нього плати за роботу або оплати витрат, якщо інше не встановлено договором.

Крім того, певні рекомендації стосовно визначення порядку оплати роботи за договором будівельного підряду містяться також у Загальних умовах укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 668 від 01.08.2005 (далі - Загальні умови), де в п. 96 визначено, що підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Зокрема, п. 99 Загальних умов передбачає, розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов`язаний оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 101 Загальних умов оплата робіт, виконаних субпідрядниками, проводиться на підставі складених ними та підписаних генеральним підрядником документів про прийняття виконаних робіт та їх вартість і може проводитися безпосередньо генеральним підрядником або замовником, якщо це передбачено договором підряду та договором субпідряду.

Місцевим господарським судом вірно встановлено, що подана позивачем заява свідка ОСОБА_3 від 05.02.2019 не може слугувати належним доказом підтвердження факту виконання робіт за договором, оскільки з урахуванням ст. 87 Господарського процесуального кодексу України та відповідно до п. 11.1 умов договору підтвердженням виконання робіт є відповідний акт приймання-передачі (за формами КБ-2в та КБ-3), який оформлюється за участю представника генпідрядника та представника субпідрядника відповідно до Загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених об`єктів в експлуатацію.

Посилання товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" у доводах апеляційного оскарження, як на доказ підтвердження виконання ним робіт, на Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації №ІУ88 суд апеляційної інстанції оцінює критично, оскільки за своїм змістом Декларація не містить інформації про виконавця робіт.

Таким чином, оскільки акт приймання-передачі робіт визначеної форми сторонами не підписаний та умовами договору не визначено строк оплати виконаних робіт, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що у відповідача не настав строк виконання зобов`язання по сплаті робіт за договором в розмірі 125.362,44 грн.

Оскільки позивачем не подано доказів завершення виконання робіт за договором саме на суму 179 089,20 грн., а отже не підтверджено заявлену до стягнення з відповідача суму боргу в розмірі 125 362,44 грн. (179 089,20 грн. - 53 726,76 грн. передоплати), у задоволенні позову щодо стягнення 125 362,44 грн. боргу правомірно відмовлено, як заявленого необгрунтовано та передчасно.

Щодо первісних позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 2 640,38 грн. та 3% річних в розмірі 2 411,08 грн. заявлених на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, судом першої інстанції вірно відмовлено в задоволенні позову в цій частині, враховуючи те, що строк оплати виконання зобов`язання за виконані роботи в сумі 125 362,44 грн. основного боргу не настав, то підстави для нарахування похідних вимог також відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Щодо зустрічного позову про розірвання договору субпідряду № 04/10-17 від 04.10.2017, стягнення попередньої оплати за невиконані роботи в сумі 53 726,76 грн. та 17.908,92 грн. неустойки за порушення умов договору на підставі п. 13.2 договору, ст. 883 Цивільного кодексу України, слід відзначити наступне.

Так, в обгрунутвання зустрічного позову товариство з обмеженою відповідальністю "ВС Технік" стверджував, що відповідачем взагалі не виконано роботи за договором.

Згідно з п. 3 розділу "Загальні положення" Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 (надалі - Порядок), прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація).

Відповідно до п. 11 розділу "Загальні положення" Порядку, датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.

В матеріалах справи наявна декларація про готовність об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (ССІ) № ІУ 88 від 29.01.2018.

В декларації вказано наступну інформацію про об`єкт: будівництво ВОЗЛ ПАТ "ВФ Україна" для організації транспортної інфраструктури у Київській області від муфти № 24, ВОЗЛ "Бориспіль-Полтава-Дніпро" до майданчика БС КІЕ М19 YAG (Київська обл., м. Яготин, вул. Каштанова, 4 за адресою: по землях Київської області, що знаходиться в адміністративних межах Яготинської міської ради. Код об`єкта 2213.1).

Згідно з п. 17 розділу "Загальні положення" Порядку, замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації, зокрема, щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), за формою, наведеною у додатку 3 до цього Порядку.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання позивача на те, що подана декларація не підтверджує факт виконання робіт саме відповідачем, оскільки додаток 3 до Порядку не містить графи для заповнення інформації про субпідрядника.

Крім того, доказів того, що замовником укладено договір підряду на виконання робіт, що є предметом договору № 04/10-17 від 04.10.2017, з іншим підрядником або генпідрядником, залучено іншого субпідрядника не подано, як і не подано доказів що генпідрядником виконані роботи самостійно.

Іншими словами, позивачем серед іншого не доведено, що ТОВ "Ромтел" не були виконані роботи за договором № 04/10-17 від 04.10.2017.

Пунктом 14.4 договору передбачено, що генпідрядник має право ініціювати розірвання договору, якщо субпідрядник за своєї вини не розпочав виконання будівельних робіт протягом 20 днів з дня коли він повинен згідно з договором розпочати їх виконання.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

В силу приписів ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оцінка порушення умов договору як істотне повинна здійснюватись судом відповідно до критерію, що встановлений абзацом другим ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, а саме істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, підставою для розірвання договору може бути належним чином доведений факт невиконання відповідачем передбачених договором зобов`язань, що призводить до завдання іншій стороні значної шкоди.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанціївірно відзначив, що позивачем (за зустрічним позовом) не було належним чином доведено порушень умов договору відповідачем та завданої цими порушеннями шкоди, внаслідок яких позивача значною мірою було позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для розірвання договору № 04/10-17 від 04.10.2017.

Оскільки позивачем не підтверджено невиконання відповідачем робіт за договором, у задоволенні вимоги позивача про повернення сплаченої позивачем передоплати за договором в сумі 53.726,76 грн. також правомірно відмовлено.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Згідно з п. 13.2 договору субпідрядник за порушення строків закінчення виконання робіт сплачує генпідряднику неустойку в розмірі 0,1% від договірної ціни за кожний день прострочення. Загальна сума неустойки не повинна перевищувати 10% договірної ціни за роботи, щодо яких мало місце порушення строків закінчення.

Позивачем за прострочення виконання робіт за договором у період з 18.12.2017 по 12.10.2018 заявлено до стягнення з відповідача неустойку в сумі 17 908,92 грн., яка обрахована виходячи з обмеження встановленого п. 13.2 договору.

Разом з тим, позивачем не доведено, що роботи відповідачем виконано з порушенням встановленого строку їх виконання, та відповідно не доведено період прострочення. Декларація ж свідчить, що на момент її реєстрації (29.01.2018) об`єкт вже був закінчений будівництвом. При цьому, слід звернути увагу, що відомості в Декларації про дату початку будівництва (29.12.2017) та дату закінчення будівництва (16.01.2018), заповнені замовником та не підтверджені жодними належними доказами.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 17 908,92 грн. неустойки є недоведеними, в задоволенні яких правомірно відмовлено.

Усі інші доводи та міркування товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел", окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Крім того, слід зазначити, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Суд апеляційної інстанці вважає, що у зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.

Проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на товариство з обмеженою відповідальністю "Ромтел".

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275,276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ромтел" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 у справі № 910/11838/18 залишити без змін.

3. Справу № 910/11838/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 18.06.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

І.А. Іоннікова