ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. Справа №909/957/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.,

секретар судового засідання Гула Б.Я.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медгал Україна" від 14.03.2019

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 (повне рішення складено 04.03.2019, суддя Михайлишин В.В., м. Івано-Франківськ)

у справі № 909/957/18

за позовом ОСОБА_1 , м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Медгал Україна", м.Івано-Франківськ

про стягнення вартості частки у майні товариства в сумі 574 912,00 грн.,

представники:

- від позивача - Корчевий М.С.,

- від відповідача - не з`явився.

30.10.2018 до Господарського суду Івано-Франківської області надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - ТзОВ) "Медгал Україна" про стягнення вартості частки у майні товариства в сумі 574 912,00 грн. (а.с. 4-5, т.1).

Вказаний позов ґрунтується на тому, що позивачка успадкувала частку у статутному капіталі ТзОВ "Медгал Україна" в розмірі 30%, яка належала її померлому батькові ОСОБА_2 . Позивачка зазначає, що у зв`язку з її відмовою бути учасником товариства, вона, на підставі ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 148 ЦК України, має право на виплату їй 574 912,00 грн. вартості цієї частки у майні товариства, що становить 30% від вартості офісу, розташованого за адресою: 76019, м.Івано-Франківськ, вул. Пасічна, 38 а, офіс 6, який є єдиним майновим активом товариства.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 (а.с. 41-47, т.2) позов ОСОБА_1 у даній справі задоволено частково та стягнуто на її користь 457 089 грн. вартості частини майна у товаристві, 6 856, 34 грн. судового збору, 3 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 30 000 грн. витрат, пов`язаних із проведенням експертизи. В частині стягнення 117 823 грн. відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позовні вимоги у даній справі заявлені обґрунтовано, проте при визначенні вартості майна товариства суд взяв до уваги висновок комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи експертів від 21.12.2018 за № 2717, наданий ТзОВ "Київська незалежна судово-експертна установа".

Дане рішення оскаржив відповідач з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з чим просить це рішення скасувати та закрити провадження у справі. При цьому, відповідач покликається на наступне:

1) спір у даній справі не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, оскільки позивачка не є учасником господарського товариства, а спадкоємцем померлого учасника, а отже, спір у даній справі не є корпоративним;

2) при розгляді спору суд першої інстанції допустив низку порушень, а саме не надав відповідачу достатньо часу для забезпечення явки свого представника в судове засідання, не врахував суперечностей, які містяться у висновках щодо вартості нерухомого майна, належного товариству, взяв до уваги докази, долучені відповідачем до матеріалів справи з порушенням ст. 77 ГПК України.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача та заяву про закриття провадження у справі - без задоволення. У своєму відзиві він зазначив, зокрема, наступне:

1) на думку позивача, правовідносини у даній справі є корпоративними, а покликання відповідача на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 02.05.2018 є безпідставними, оскільки у цій же справі в ухвалі від 11.07.2018 зазначено, що при віднесенні конкретної справи до юрисдикції господарських судів визначальним є саме встановлення між сторонами характеру корпоративних правовідносин. Крім того, в провадженні Західного апеляційного господарського суду вже перебували апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції у справі №909/920/18, які були вирішені по суті;

2) доводи скаржника про те, що висновок комплексної судової економічної та оціночно-будівельної експертизи від 21.12.2018 за № 2717 ґрунтується на даних балансу товариства станом на 31.10.2016, про існування якого керівнику товариства невідомо, є безпідставними;

3) відповідач під час розгляду спору неодноразово вчиняв дії, що свідчать про спроби затягнути розгляд спору та можуть розцінюватися як зловживання процесуальними правами (подача заяви про відвід судді, подача заяви про часткове визнання позову та подальше подання заяви про закриття провадження у справі). При цьому суд першої інстанції не допускав процесуальних порушень та надавав можливість відповідачу реалізовувати свої права.

Відповідач не забезпечив явку свого представника в судове засідання 06.06.2019, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Водночас усні пояснення з приводу своєї апеляційної скарги відповідач подав в судовому засіданні 30.05.2019.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обов`язковою, враховуючи завершення процесуального строку для розгляду апеляційної скарги, встановленого ст.273 ГПК України, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо завершити без представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши подані сторонами доводи та докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, з огляду на наступне:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У ст. 20 ГПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів. Відповідно до ч. 1 зазначеної статті ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір - господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Отже, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: - участь у спорі суб`єкта господарювання; - наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, господарського спору про право, що виникає з відповідних відносин; - наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; - відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Згідно зі ст. 2 ГК України учасниками відносин у сфері господарювання є суб`єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб`єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до п.4 цієї статті, господарські суди також розглядають справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Під час визначення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним ч.1 ст. 167 ГК України.

Згідно з ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Частиною 1 ст. 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

З огляду на положення ст. 55, 167 ГК України корпоративні права характеризуються такими ознаками: 1) особа має частку у статутному капіталі господарської організації; 2) особа має права на участь в управлінні господарською організацією, 3) має право на отримання певної частини прибутку (дивідендів) господарської організації.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивачка ОСОБА_1 не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Медгал Україна", а є спадкоємцем померлого учасника цього товариства ОСОБА_2 Після смерті ОСОБА_2 позивачка звернулася до товариства із заявою, у якій відмовилася від участі в товаристві (а.с. 14, т.1).

Таким чином, відносини між ОСОБА_1 та ТзОВ «Медгал Україна» не носять характеру корпоративних, оскільки ОСОБА_1 не має права на участь в управлінні цією господарською організацією та не має права на отримання частини прибутку господарської організації. Натомість, право позивачки на отримання частки у майні товариства випливає із спадкових правовідносин.

Як було зазначено вище, пунктом 4 ч.1 ст. 20 ГПК України передбачено, що до юрисдикції господарських судів не відносяться спори, які виникають з правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах та стосуються акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про корпоративний характер спору у даній справі. Спір у даній справі не відноситься до юрисдикції господарських судів, а підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 ГПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. 129, 269, 275, 278, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Медгал Україна" задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 22.02.2019 у справі №909/957/18 скасувати.

Провадження у справі №909/957/18 - закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Івано-Франківської області.

Повний текст постанови складено 12.06.2018.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік