ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. м. Київ Справа№ 920/569/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Вайнер Є.І.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 18.04.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 (повний текст складений 27.12.2018)

у справі № 920/569/18 (суддя Спиридонова Н.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс"

до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України"

про стягнення 703 751,00 грн.

В судовому засіданні 18.04.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" про стягнення 703 751,00 грн. заборгованості за договором підряду.

Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної оплати виконаних робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі № 920/569/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" 637614,00 грн. заборгованості за договором підряду від 26 липня 2017 № 270617, 31478,92 грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, 2777,55 грн. 3% річних та 10078,07 грн. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що факт виконання позивачем робіт за договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт, тоді як відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення позивачу претензій стосовно неналежного виконання робіт, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни, доказів оплати виконаних робіт.

В той же час, суд першої інстанції відмовив у задоволенні штрафу в сумі 31 880,70 грн., оскільки відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт з боку відповідача підписаний.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 14.01.2019 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, неповним дослідженням обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про об`єднання справ №920/569/18, № 920/735/18, № 920/736/18, № 920/737/18, №920/734/18, №920/710/18, №920/709/18, №920/831/18 в одне провадження; при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень ч. 1 ст. 73-2 ГК України, оскільки керівником відповідача ( ОСОБА_1 ) було вчинене значне господарське зобов`язання без погодження з Національною академією аграрних наук України; оскільки акти виконаних робіт є невід`ємною частиною договору підряду, всі акти приймання-передачі також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі; відповідач є суб`єктом господарювання, який належить до державного сектору економіки, а тому нарахування пені є спробою позивача збільшити власні доходи за рахунок відповідача.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Заперечуючи проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, представник позивача зазначає, що попри те, що володільцем об`єктів, де виконувались роботи, що визначені предметом договорів, є ДП ДГ "Правдинське" МІП НААН України, все ж ці об`єкти різні за своїм призначенням, вартістю, технічним станом та іншими характеристиками, предметом договорів є різні обсяги та види робіт, а отже не підлягає узагальненню і їх ціна. За приписами ч. 5 ст. 73-2 ГК України значне господарське зобов`язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого ч.ч. 1, 4 цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство, - зазначені обставини не були предметом ані розгляду у провадженні суду першої інстанції по справі, ані у будь-якому іншому провадженні. Баланс (фінансовий звіт) ДП ДГ "Правдинське" МІП НААН України за 2017 рік не подавався стороною до суду першої інстанції, тобто є новим доказом.

Щодо заявленої до стягнення суми пені позивач вказав, що розрахунок зроблено арифметично вірно, а її стягнення передбачено договором.

Окрім того, позивач вважає посилання скаржника на порушення норм процесуального права безпідставними, оскільки спори у справах не є однорідними, а також беручи до уваги, що приписами ст. 173 ГПК України передбачено право, а не обов`язок, суду об`єднати справи в одне провадження у визначених законом випадках, суд з метою недопущення ускладнення розгляду позовних вимог у справах № 920/569/18, № 920/735/18, №920/736/18, №920/737/18, № 920/734/18, №920/710/18, №920/709/18, №920/831/18, дійшов вірного висновку про недоцільність об`єднання зазначених справ в одне провадження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 апеляційну скаргу відповідача передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Михальська Ю.Б., Тищенко А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.01.2019 у справі № 920/569/18 відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 14.03.2019.

14.03.2019 розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці за сімейними обставинами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі №920/569/18 розгляд справи призначено на 18.04.2019.

05.04.2019 від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просить забезпечити у Господарському суді Харківської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 у задоволені заяви ТОВ "Дамиріс" про участь в судовому засіданні у справі №920/569/18 в режимі відеоконференції відмовлено, враховуючи технічну неможливість проведення відеоконференції у Північному апеляційному господарському суді 18.04.2019 о 14 год. 30 хв., що підтверджується відповідною роздруківкою, долученою до матеріалів справи.

13.03.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №920/569/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/474/19.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначає, що ним було подано позов до Господарського суду Харківської області про визнання недійсними ряду договорів підряду, у тому числі і договору підряду №270617 від 26.06.2017, який є підставою позову в даній справі. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 відкрито провадження у справі №922/474/19 за вказаним позовом. Таким чином, як стверджує відповідач, справи №922/474/19 та №920/569/18 є пов`язаними, оскільки у разі задоволення позовних вимог у справі №922/474/19, такі обставини вплинуть на розгляд даної справи.

Розглянувши зазначене клопотання про зупинення провадження, колегія суддів не знаходить підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати:

- як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

- чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Сама по собі взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом слід розуміти неможливість для даного господарського спору самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підряду №270617 від 26.06.2017. Отже, предметом доказування у справі №920/569/18 є встановлення факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності, відповідно, у відповідача зобов`язань з оплати таких робіт.

Предметом спору у справі №922/474/19 за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" є визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду №270617 від 26.06.2017. Отже, предметом доказування у справі №922/474/19 є наявність або відсутність законодавчо визначених підстав для визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду №270617 від 26.06.2017.

Колегія суддів зазначає, що розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за договором підряду №270617 від 26.06.2017, суд у будь-якому випадку зобов`язаний дослідити питання щодо належного виконання сторонами умов договору та наявності у позивача права вимоги до відповідача, тобто, встановлення таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, суд не позбавлений можливості досліджувати обставини та оцінювати докази у даній справі, має право та зобов`язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги у справі №920/569/18, зокрема, факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності, відповідно, у відповідача зобов`язань з оплати таких робіт. Також зазначені заперечення не висувались відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи №922/474/19, попри її пов`язаність із даною справою, не є перешкодою для встановлення, з урахуванням вимог статті 86 ГПК України, суттєвих обставин у справі №920/569/18 під час її розгляду господарським судом, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №922/474/19.

Судом, при цьому, також взято до уваги ту обставину, що позов про визнання недійсними договорів підряду у справі №922/474/19 було подано до Господарського суду Харківської вже після прийняття оскарженого у даній справі рішення. У випадку задоволення позовних вимог ДП "Дослідне господарство "Правдинське" у межах справи №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

18.04.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи, яке залишено судом без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю та недоведеністю, а також з урахуванням строків розгляду апеляційної скарги, визначених ч.1 ст. 273 ГПК України.

Явка представників сторін

Представники позивача та відповідача в судове засідання апеляційної інстанції 18.04.2019 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

15.04.2019 від представника позивача надійшла заява, в якій викладено клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка представників позивача та відповідача обов`язковою в судове засідання не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

26.06.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дамиріс" (підрядник - позивач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" (замовник - відповідач) було укладено договір підряду № 270617 на виконання капітального ремонту майстерні в с. Іванівка Великописарівського району Сумської області, відповідно умов якого підрядник зобов`язується виконати обумовлені договором роботи на об`єкті замовника, відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові об`єкт для виконання робіт, передати підрядникові затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору, вид робіт, котрі виконує підрядник: капітальний ремонт майстерні в с. Іванівка.

Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість робіт по договору, яку замовник сплачує підряднику складає 637614,00 грн. Вона визначається договірною ціною на виконання робіт, визначеною на підставі локального кошторису № 2-1-1, які є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 2.2. Договору вартість робіт сплачується відповідачем позивачу не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Пунктом 1.6. Договору визначено, що роботи повинно бути виконано протягом 120 робочих днів, відлік строку починається через 7 днів після отримання підрядником об`єкта та відповідної документації.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що виконані згідно з цим Договором роботи позивач здає відповідачу по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2в та довідкою КБ-3.

Згідно пункту 3.2. Договору роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який відповідач зобов`язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання позивачем акту.

Відповідно до пункту 3.3. Договору мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

За умовами пункту 4.1. Договору, підрядник зобов`язаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть об`єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на об`єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об`єкта і об`єкт в цілому.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що замовник зобов`язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об`єкту на час виконання робіт; забезпечити на об`єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об`єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Сторонами підписано договірну ціну до договору (додаток № 1) та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1.

В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що наприкінці 2018 позивач виконав для відповідача роботи та надав для підписання примірники акта виконаних робіт форма КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3. Претензій щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходило. Повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки керівника ДПДГ "Правдинське" МІП НААН.

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 26.04.2018 № 10, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 26.04.2018, що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв`язку. Крім того, 26.04.2018 позивачем виконано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 26.04.2018 № 11 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС. Зазначене поштове відправлення залишено відповідачем без відповідного реагування, виконані позивачем роботи не оплачені до цього часу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 ГК України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Нормами ст. 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду.

Документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору є належним чином оформлені первинні документи.

Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

В силу приписів ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення).

Згідно п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення визначено відповідно, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 "Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013" встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) "Акт приймання виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-2в); 2) "Довідка про вартість виконаних підрядних робіт" (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14- 295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06.08.2018 у справі №911/662/17).

Тобто з первинних документів, якими є акти та довідки (КБ 2в, КБ 3) має чітко вбачатись на виконання якого саме правочину вони сформовані та виконання підрядних робіт і їх вартість за яким правочином вони підтверджують.

Виконані згідно з цим договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2в та довідкою КБ-3. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом п`яти робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (п. п. 3.1, 3.2, 3.3).

Позивачем додано до матеріалів справи копії договірної ціни, акту виконаних робіт форма КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3, які містять підписи сторін, посвідчені відбитками печаток.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2018 позивач листом за вих. №16/05-01 надіслав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 на суму 637 614,00 грн. від 26.04.2018 (опис вкладення до цінного листа від 16.05.2018, фіскальний чек № 0062 від 16.05.2018).

Як пояснює позивач у позовній заяві, підписані сторонами акт та довідка містили недоліки (відсутність дати підписання), тому позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 26 квітня 2018 №10 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 26 квітня 2018.

Таким чином відповідач, підписуючи акт та довідку, скріплюючи їх печаткою, погодився з об`ємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

Щодо посилань відповідача на не прийняття робіт у зв`язку з неналежним чином оформленого підтвердження виконаних робіт, слід зазначити наступне.

За приписами ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

У оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду", зазначено, що відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

Відтак, відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов`язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов`язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документи складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов`язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни. В даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість є акт приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду, що вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за виконані роботи за договором у розмірі 637614,00 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Нарахування вказаних санкцій позивач обґрунтовує положеннями договору підряду.

Згідно п. 5.2. договору, при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у цій частині на суму 31 478,92 грн.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача 2 777,55 грн. 3% річних та 31 478,92 грн. пені.

Позивачем заявлено до стягнення штраф, який нарахований відповідно до п. 5.4 договору, згідно наданого розрахунку, сума штрафу складає 31880,70 грн.

Відповідно п. 5.4 договору за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі п`ять відсотків від суми договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, оскільки в матеріалах справи містяться докази підписання відповідачем акту приймання-передачі виконаних робіт, при цьому, роботи за актом виконання будівельних робіт до договору №270617 від 26.06.2017, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень, підстави для стягнення з нього штрафу на підставі пункту 5.4. Договору відсутні.

Позивач у позові також просив суд стягнути з відповідача на свою користь 35187,55 грн. витрат на правничу допомогу.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не подано належних доказів в обґрунтування заявленого клопотання про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, у зв`язку з чим суд правомірно відмовив у їх стягненні з відповідача.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень ч. 1 ст. 73-2 ГК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 73-2 ГК України значним господарським зобов`язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов`язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності. Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов`язання до значного господарського зобов`язання. Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідач наголошує, що відповідно до п. 3.1. Статуту ДП "Дослідне господарство "Правдинське" є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності як самостійний суб`єкт господарювання. Водночас, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ДП "Дослідне господарство "Правдинське", яка додана до апеляційної скарги, на початок звітного періоду 01.01.2017 баланс підприємства складає 31 105 000,00 грн.

Отже, як стверджує скаржник, керівником відповідача ( ОСОБА_1 ) було вчинене значне господарське зобов`язання (укладено договір підряду) без погодження з Національною академією аграрних наук України, тобто не відбулось необхідного схвалення договору, а договір підряду, відповідно, укладений із перевищенням керівником відповідача своїх повноважень. З огляду на це, оскільки акти виконаних робіт є невід`ємною частиною договору підряду і також були підписані колишнім керівником відповідача, останні також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі.

Вказані доводи не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що не входять до предмету доказування у даній справі, а відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції жодного разу не посилався на укладення договору керівником відповідача із перевищенням повноважень як на підставу своїх заперечень проти позову.

Дані обставини, як вбачається із доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі копії позову, заявлені ДП "Дослідне господарство "Правдинське" як підстава для визнання недійсними договорів підряду, у тому числі договору підряду №270617 від 26.06.2017, у справі №922/474/19. При цьому, як вже зазначалося судом вище, у випадку задоволення позовних вимог ДП "Дослідне господарство "Правдинське" у справі №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів наголошує, що за змістом п. 6 ч. 2 ст. 258 ГПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, у випадку їх наявності, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідачем до апеляційної скарги додана, зокрема, копія балансу (звіту про фінансовий стан) ДП "Дослідне господарство "Правдинське" на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо перевищення керівником відповідача повноважень при укладенні значного господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Однак відповідач не обґрунтував поважності причин неподання такого доказу до суду першої інстанції, а лише зазначив обставини, на підтвердження чого такий доказ поданий.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування 31 478,92 грн. пені за обставин, коли з відповідача стягнуто 637 614,00 грн. основного боргу та 2 777,55 3% річних, є спробою позивача збільшити свої доходи за рахунок відповідача, а розмір пені є надмірним, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки пеня нарахована позивачем відповідачу у відповідності до умов п. 5.2. Договору та норм чинного законодавства. При цьому відповідачем у апеляційній скарзі не ставиться питання щодо зменшення розміру неустойки, таке клопотання не порушувалось і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає обґрунтованими з вищевикладених підстав.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/569/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Правдинське" Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/569/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/569/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/569/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови підписано 07.06.2019 після виходу членів колегії суддів з тривалих відпусток.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б.Михальська