ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"07" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 16/17-569-2011

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Топольницької Б.П.

За участю представників сторін:

Від позивача: Северин В.Я. на підставі ордеру;

Від відповідача: Недашківський А.В. на підставі ордеру;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця Ярового Валерія Володимировича (вх. №2-2450/19 від 27.05.2019р.) про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, подану по справі за позовом фізичної особи-підприємця Ярового Валерія Володимировича до відкритого акціонерного товариства „Холдінгова компанія „Краян" про розірвання договору та стягнення 1 249 500 грн. та за зустрічним позовом відкритого акціонерного товариства „Холдінгова компанія „Краян" до фізичної особи-підприємця Ярового Валерія Володимировича про стягнення 85197,25 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.04.2011р. по справі №16/17-569-2011 позовні вимоги фізичної особи-підприємця Ярового Валерія Володимировича було задоволено, розірвано договір № 16/10/07 від 16.10.2007р., укладений між сторонами по справі; присуджено до стягнення на користь позивача основний борг в сумі 1 200 000 грн. 00 коп., 49 500 грн. 00 коп. - штрафу, державне мито в сумі 12 580 грн. 00 коп., витрати на ІТЗ судового процесу в розмірі 236 грн. 00 коп.; у задоволенні зустрічного позову відповідачу відмовлено.

04.05.2011р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідний наказ.

27.05.2019р. до господарського суду від фізичної особи-підприємця Ярового Валерія Володимировича (далі по тексту - Яровий В.В. ) надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу від 04.05.2011р. до виконання. В обґрунтування поданої заяви позивачем було наголошено, що у зв`язку з юридичною необізнаністю щодо процедури примусового виконання наказу від 04.05.2011р., а також з огляду на відсутність у наказі конкретного терміну дійсності наказу, строк пред`явлення наказу до виконання позивачем був пропущений. З огляду на викладене, Яровий В.В. просив суд поновити строк для пред`явлення наказу до виконання.

У судовому засіданні, яке відбулось 07.06.2019р., представник відповідача заперечував проти задоволення поданої Яровим В.В. заяви з підстав її необґрунтованості. При цьому, відповідачем було наголошено, що поновлення строку для пред`явлення наказу до виконання у будь-якому випадку не матиме наслідком виконання судового рішення по даній справі, оскільки в межах справи №1-24-7/5/297-06-7817 про банкрутство відкритого акціонерного товариства „Холдінгова компанія „Краян" вже відбувається реалізація майна банкрута.

Розглянувши заяву Ярового В.В. про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання, господарський суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 19.2 Перехідних положень ГПК України передбачено, що оформлення і видача судових рішень, якими вносяться зміни до виконавчих документів (у тому числі про виправлення помилки у виконавчому документі; визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; стягнення на користь боржника безпідставно одержаного стягувачем за виконавчим документом; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; відстрочку чи розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання; зупинення виконання судового рішення; заміну сторони виконавчого провадження), здійснюються в паперовій формі судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.1 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як зазначалось вище по тексту ухвали, 04.05.2011р. господарським судом у порядку ст. 116 ГПК України було видано відповідний наказ, у якому судом було зазначено, що наказ дійсний для пред`явлення у строк, передбачений ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року N 606-XIV (в редакції чинній на дату видачі наказу) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: 1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій потрудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на викладене господарський суд зауважує, що строк пред`явлення наказу від 04.05.2011р. до виконання сплинув 04.05.2012р. відповідно до ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження". Проте, як зазначає позивач у поданій до суду заяві наказ від 04.05.2011р. так і не був пред`явлений до виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 Закону України „Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (з наступними змінами та доповненнями) стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 329 ГПК України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Яровим В.В. в обґрунтування поданої заяви було наголошено про його необізнаність щодо процедури примусового виконання наказу, а також про відсутність у наказі конкретного строку пред`явлення наказу до виконання, з приводу чого суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Господарський суд звертає увагу Ярового В.В. , що закріплена Конституцією України презумпція знання закону передбачає, що незнання або недостатнє розуміння законів не звільняє нікого від застосування санкцій і не виправдовує недотримання вимог закону або неналежного їх виконання. За таких обставин, доводи позивача про необізнаність щодо процедури примусового виконання наказу не можуть бути визнані судом достатніми та обґрунтованими для поновлення строку пред`явлення наказу до виконання.

Підсумовуючи вище наведене, господарський суд дійшов висновку про недоведеність Яровим В.В. існування причин, які можуть бути визнані судом поважними для поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу від 04.05.2011р. до виконання, у зв`язку з чим, заява позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 234, 329 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Яровому Валерію Володимировичу у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України. Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання відповідно до ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 11.06.2019р.

Суддя С.П. Желєзна