ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м. Дніпро Справа № 908/2557/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Широбокової Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів

на рішення Господарського суду Запорізької області від 26.02.2019 р.

(суддя: Мірошниченко М.В., м. Запоріжжя, повний текст рішення підписано 28.02.2019 р.)

у справі:

за позовом Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод

( м. Авдіївка Донецької області )

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів

( м. Запоріжжя )

про стягнення 28 351,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 26.02.2019 р.позов задоволено - стягнуто з Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на користь Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод суму 28 351 грн. 20 коп. основного боргу та суму 1 762 грн. 00 коп. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів подало апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 26.02.2019 р. у справі № 908/2557/18 та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що під час ухвалення господарським судом рішення у справі, суд першої інстанції в порушення ст. 86 ГПК України, передчасно і необгрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, неправильно застосувавши норми матеріального права, а саме ст. ст. 662, 674, 687, 692 ЦК України, ст. 268 ГК України, не застосувавши норму ч. 1 ст. 678 ЦК України, а також мало місце неповне з`ясування судом обставин, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення, що є підставою для його скасування в апеляційному порядку згідно зі ст. 277 ГПК України.

Так, Cкаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що сам Відповідач погодив приймання товару за якістю у Постачальника з залученням незалежного сюрвейєра.

При цьому Скаржник зазначає, що Позивачем було порушено вимоги закріплені ст. 687 ЦК України, а саме, що перевірка додержання Продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Якщо нормативно-правовими актами з питань стандартизації встановлено вимоги щодо порядку перевірки кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару, порядок перевірки, визначений договором, має відповідати цим вимогам. П. 5.1, договору на поставку коксохімічної продукції не відповідає вимогам законодавства з перевірки якості коксового горішка. AT «ЗФЗ» здійснив приймання товару з дотриманням умов спеціалізованого стандарту СОУ МПП. Будь-які інші правила приймання законодавцем не передбачені. Правила приймання зазначені у договорі, на думку Скаржника, не повинні суперечити вимогам діючого законодавства України. Також Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції відносно доводів Відповідача, щодо застосування знижки на підставі ст. 678 України є безпідставними.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу до суду не надав.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Широбокова Л.П.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 08.04.2019 р. апеляційну скаргу відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи у апеляційному порядку оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Відповідача з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до приписів ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.10.2015 р. між Приватним акціонерним товариством Авдіївський коксохімічний завод ( Постачальник ) та Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів ( Покупець ) було укладено Договір № 650/15Сб ( далі Договір ), згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю продукцію коксохімічного виробництва ( далі Товар ) у відповідності до асортименту, якості, строків, в обсязі, за цінами і на умовах, передбачених в Додатках ( Специфікаціях ) до цього Договору, які є його невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити на умовах цього Договору. Видатки з перевезення Товару від пункту відправлення до пункту призначення відносяться на Покупця.

Згідно з п. 2.1 Договору, Постачальник зобов`язується здійснити поточні поставки Товару, обумовленого у Додатках до цього Договору, на умовах FCA залізнична станція Авдіївка Донецької залізниці (згідно правил ІНКОТЕРМС-2010), що підтверджується залізничними накладними (квитанціями). Моментом виконання зобов`язань з поставки (дата поставки) Товару вважається дата календарного штемпеля станції Авдіївка на залізничній квитанції (квитанції про прийманні вантажу на маршрут або групу вагонів); протягом 5-ти днів з моменту поставки надати Покупцю (його представнику) наступні документи, оформлені державною мовою: рахунок-фактуру на Товар 1 оригінал, сертифікат (свідоцтво) якості 2 оригінала, копії залізничних накладних, завірені печаткою вантажовідправника, та/або інші товаротранспортні документи 1 екз., акти приймання-передачі Товару 2 екз.

Згідно з п. 2.2. договору, Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, на умовах, визначених у договорі.

Відповідно до п. 5.1 договору, Покупець здійснює приймання товару за якістю у Постачальника із залученням незалежного сюрвейєра з наступним оформленням звіту про інспекцію якості товару, попередньо провівши огляд порожнього рухомого складу, у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 зі змінами та доповненнями. У випадку виявлення неякісного Товару відвантаження партії товару не проводиться.

Якісні показники, вказані в сертифікаті якості Постачальника, засвідчені незалежною експертною компанією ООО Інспекторат України та в звіті про інспекцію якості, визначені при вихідному контролі якості у Постачальника, є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

П. 5.2 умов договору передбачено, що Покупець здійснює приймання товару за кількістю на підставі залізничних накладних у відповідності з Інструкцією про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 р. № П-6 зі змінами та доповненнями. У випадку виявлення недостачі товару виклик представника постачальника обов`язковий. Виклик здійснюється за факсом Постачальника 062-209-25-49. Кількість товару, який надійшов (вага нетто) визначається шляхом вирахування з ваги брутто кожного вагону (або групи вагонів по одній залізничній накладній), визначеного на залізничних вагах, ваги тари вагона (або групи вагонів по одній залізничній накладній), вказаної в залізничній накладній.

Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна Товару за одиницю та за позиціями зазначається у Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

На виконання умов договору сторонами підписана Специфікація № 1 від 26.11.2016 р., відповідно до п. 5 якої передбачені наступні умови поставки товару: FСА залізнична станція Авдєєвка Донецької залізниці. Ціна Товару приведена на умовах : FСА залізнична станція Авдєєвка Донецької залізниці згідно правил ІНКОТЕРМС 2010. Залізнодорожній тариф на перевезення Товару від ПАТ « АКХЗ» до отримувача вантажу сплачується вантажоотримувачем.

Відповідно п. п. 2,3 Специфікації базова ціна на умовах поставки FСА складає еквівалент 137,50 доларів США/тонну сухої ваги без врахування ПДВ в національній валюті України за курсом НБУ, який діяв на дату відвантаження Товару. Орієнтовна сума специфікації ( по офіційному курсу НБУ долара США, встановленому на 01.11.2015р. 22,903985 грн.) складає: 20 785 366,39 грн., з урахуванням ПДВ.

П. 3.3 Договору сторони погодили, що Покупець оплачує кожну партію поставленого Товару протягом 30 банківських днів з моменту виставлення Постачальником рахунків-фактур на оплату. Рахунки-фактури на оплату виставляються Постачальником після фактичного відвантаження Товару.

Згідно з п. 9.5 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2016 р., та відповідно, щодо грошових зобов`язань, до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Місцевим господарським судом також встановлено, що на виконання умов договору № 650/15Сб від 26.10.2015 р. та Специфікації № 1, в листопаді 2015 р., Постачальником було поставлено та відвантажено на адресу Покупця товар по залі зничним накладним: № № 50175652 від 24.11.2015 р., 50175660 від 24.11.2015 р., 50200278 від 25.11.2015 р., 50200328 від 25.11.2015 р. та виставлено на оплату товару наступні рахунки-фактури: № 90595989 від 24.11.2015 р. на суму 609 451,91 грн. та № 90599449 від 25.11.2015 р. на суму 1 067 649,78 грн., всього на суму 1 677 101,69 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні копії сертифікатів якості на переданий Відповідачу товар, копії актів прийому-передачі товару за договором. Факт отримання товару та рахунків Відповідач не заперечує.

Покупцем була здійснена часткова оплата рахунків № 90595989 та №90599449, на суму 1 648750,49 грн., що підтверджується банківською випискою за 18.01.2016 р.

Загальна сума простроченої заборгованості Відповідача за отриманий товар складає 28 351,20 грн. та залишається неоплаченою.

З урахуванням вище викладеного, Позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Враховуючи відсутність доказів оплати поставленого товару у розмірі 28 351,20 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог Позивача у повному обсязі.

Причиною подання апеляційної скарги стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення господарським судом заявленої до стягнення суми з посиланням на те, що суд першої інстанції передчасно і необгрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог, неправильно застосувавши норми матеріального права, та не врахував, що спеціалісти AT «ЗФЗ» не здійснювали лабораторних досліджень на території Позивача при вихідному контролі, як і контрольне випробовування не здійснював незалежний сюрвеєр.

Колегія суддів апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення вищезазначеної грошової суми, виходячи з наступного.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, рахунок фактура на оплату вартості коксівної продукції було виставлено саме за якісними показниками, визначеними при вихідному контролі, у відповідності до сертифікату якості, затвердженого незалежною експертною компанією ООО Інспекторат України, тому визначені в ньому показники є кінцевими при взаєморозрахунках для обох сторін.

Будь які інші процедури прийняття Товару за якістю не передбачені договором, та в будь якому разі такі випробування не є підставою для зміни показників за якими здійснюються взаєморозрахунки між сторонами.

Крім того, згідно з умовами Договору, поставка Товару здійснюється на умовах FСА з.д. ст. Авдєєвка Донецької з.д (відповідно до правил ІНКОТЕРМС 2010). У відповідності до цих умов, та абз. 1 п. 2.1. Договору право власності та перехід всіх ризиків від Постачальника до Покупця переходить в момент передання Товару першому перевізнику.

Місцевий господарський суд вірно вказав і на те, що відповідач здійснив приймання Товару на своїй території не в момент переходу права власності та ризиків, пов`язаних з поставкою Товару, а значно пізніше. Тобто зміна в якісних показниках Товару, з огляду на його високу гігроскопічність та перевезення у відкритих вагонах, відбулася саме тоді, коли власником товару був Відповідач, та саме на ньому був ризик поставки товару.

Факт того, що вологість Товару було змінено саме у зв`язку з потраплянням до відкритих вагонів вологи у вигляді осадків, підтверджується фактичними надлишками коксівної продукції в вагонах, виявлених при переваженні Товару на території Покупця (відповідача).

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що доводи Скаржника, стосовно не відповідності п. 5.1 договору діючого законодавства є помилковими, оскільки сам Відповідач погодив приймання товару за якістю у Постачальника з залученням незалежного сюрвейєра.

Позивачем, на виконання умов договору та Специфікації свої зобов`язання виконані належним чином, здійснено поставку товару, про що свідчать залізничні накладні, сертифікат якості додані до позову.

Контроль якості горішка коксового виробництва Позивача, відвантаженого на адресу Відповідача здійснювалось відділом технічного контролю Позивача, що має відповідні документи про атестацію, спільно з експертною компанією ТОВ Інспекторат України. Отримані показники якості вказані у відповідних сертифікатах якості, відповідають результатам спільного визначення та підтверджені печаткою та підписом незалежного сюрвейєра експертною компанією ТОВ Інспекторат України.

Оскільки факт якості спірної продукції був належним чином та відповідно до умов договору підтверджений, продукція була направлена на адресу Відповідача.

Доводи Скаржника, щодо застосування знижки на підставі ст. 678 ЦК України обгрунтовано відхилені господарським судом, оскільки умовами договору та Специфікації не передбачено умов щодо коригування ціни товару.

Отже, при відсутності належних та допустимих доказів порушення Позивачем умов договору в частині поставки продукції належної якості будь-які підстави для застосування зменшення ціни, як на підставі умов договору (яким це не передбачено), так і на підставі умов ст. 678 ЦК України відсутні.

У разі, якщо Покупець вважав Товар, поставлений йому за Договором неякісним, то Відповідач мав право не приймати його. Проте, після прибуття вагонів, Товар був прийнятий, а тому повинен бути оплачений.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що питання якості поставленого Товару за Договором, на підставі якого заявлений позов, не є предметом спору. До розгляду справи по суті із зустрічним позовом, який стосується якості товару, відповідач до суду не звертався.

За таких обставин, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача вартості поставленого товару є правомірними, а рішення Господарського суду Запорізької області про задоволення позовних вимог Позивача обґрунтованим.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що Господарським судом Запорізької області правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з`ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 26.02.2019 р. у справі № 908/2557/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Публічне акціонерне товариство Запорізький завод феросплавів

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П. Широбокова