ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"06" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/2763/18

Господарський суд Одеської області у складі головуючого судді Степанової Л.В., розглянувши скаргу Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю за вх.суду№2-1768/19 від 16.04.2019р. на дій приватного виконавця Ахметової Ліни Едуардівни в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/2763/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІМПЕКС" (03126, м. Київ, вул. Академіка Біленького, 34, офіс 27, );

до відповідача Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (67540, Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1, );

про стягнення 5410820,60грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІМПЕКС" до відповідача Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за договором №ТД1-0506-01/2018 від 05.06.2018р. у сумі 5000820,60грн. задоволено у повному обсязі, стягнуто з Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ІМПЕКС" 5000820,60грн. заборгованості за договором №ТД1-0506-01/2018 від 05.06.2018р., 81162,45грн. судового збору.

04.03.2019р. за вх.суду№2-978/19 Сільськогосподарське підприємство "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з заявою про розстрочку виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. в якій просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. згідно графіку зазначеного в заяві.

11.03.2019р. на виконання рішення був виданий відповідний наказ.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.03.2019р. у задоволенні заяви Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю від 01.03.2019р. (вх.суду№2-978/19 від 04.03.2019р.) про розстрочку виконання рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2763/18 відмовлено.

29.03.2019р. справу №916/2763/18 було скеровано до Південно-Західного апеляційного господарського суду у зв`язку із надходженням скарги Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю на рішення суду від 13.02.2019р.

16.04.2019р. за вх.суду№1768/19 Сільськогосподарське підприємство "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду зі скаргою на дії приватного виконавця в якій просить:

- постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58716416 від 25.03.2019р. винесену приватним виконавцем Ахметовою Ліною Едуардівною на виконання судового наказу №916/2763/18 виданого Господарським судом Одеської області - скасувати;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни про арешт коштів Боржника від 25.03.2019 року ВП 58719416, якою накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках: 334851, AT "ПУМБ", 2629 UAH 328209, АБ "Південний", 2373 UAH 300528, АТ "ОТП БАНК", 1657 UAH 307123, ПАТ "БАНК ВОСТОК", 2833 UAH та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: Сільськогосподарське підприємство "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю адреса: Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5040608,77грн. - скасувати;

- постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметової Ліни Едуардівни про арешт майна боржника від 25.03.2019 року ВП №58719416, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику Сільськогосподарському підприємству "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 5040608,77грн. - скасувати.

Листом від 17.04.2019р. було повідомлено СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ про те, що скарга за вх.суду№2-1768/19 від 16.04.2019р. на дії приватного виконавця по справі №916/2763/18 буде розглянута після повернення справи №916/2763/18 до Господарського суду Одеської області.

04.06.2019р. за вх.суду№11177/19 СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ надало до суду уточнення до скарги.

06.06.2019р. справу №916/2763/18 повернуто до Господарського суду Одеської області.

В обґрунтування своєї скарги скаржник посилається на те, що СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ, з Єдиного автоматизованого реєстру виконавчих проваджень Міністерства юстиції України, 01.04.2019р. стало відомо, про відкриття виконавчого провадження за вищевказаним наказом суду по справі №916/2763/18. Як вбачається з реєстру виконавчих проваджень приватним виконавцем Ахметовою Ліною Едуардівною було винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.03.2019р. (ВП №58716416) на виконання наказу суду по справі №916/2763/18 виданого Господарським судом Одеської області.

Скаржник вважає, що постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58716416 від 25.03.2019р. винесену приватним виконавцем Ахметовою Ліною Едуардівною на виконання наказу по справі №916/2763/18 незаконно, та такою, що підлягає скасуванню оскільки приватний виконавець Ахметова Ліна Едуардівна працює у виконавчому окрузі м. Київа, в свою чергу, юридична адреса боржника Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1, вказана адреса, також, є фактичним місцезнаходженням скаржника, крім того будь-яке майно СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ на території м. Києва вісутнє. За таких обставин, відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем м. Києва, щодо стягнення заборгованості з боржника, місцезнаходження якого, зареєстроване та знаходиться в Одеській області є незаконним та противоправним.

Скаржник зазначає, що СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ постанову про відкриття виконавчого провадження отримало поштою лише 02.04.2019р., про що свідчить конверт зі штрихкодовим ідентифікатором, та виписка з сайту «Укрпошта». Разом з тим, скаржнику стало відомо, що в межах вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем було накладено арешт на рахунки СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ, що є не припустимим та не відповідає вимогам чинного законодавства оскільки приватний виконавець не пересвідчившись у тому що боржником отримано Постанову про відкриття виконавчого провадження не вправі вчиняти виконавчі дії. На момент відкриття виконавчого провадження кошти на рахунках боржника у банках, місце знаходження яких є м. Київ були відсутні, дійсно рахунки відкриті, однак, коштів там не було, що не може свідчити про наявність майна боржника на території м. Києва. Боржником було встановлено, що того ж дня, а саме 25.03.2019р. стягувачем було направлено на поточні рахунки боржника, по 10,00грн., на кожний рахунок окремо, на рахунках боржника є кошти, та це дає підстави відкриття виконавчого провадження за місце знаходження майна боржника.

На підставі викладеного скаржник вважає, що Постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №58716416 від 25.03.2019р. винесена приватним виконавцем Ахметовою Ліною Едуардієною на виконання наказу по справі №916/2763/18 виданого Господарським судом Одеської області про стягнення з СП «ВЕККА» у вигляді ТОВ є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали скарги, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами; невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 18 Господарського процесуального кодексу Україниудові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02.06.2016р. №1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Положення Господарського процесуального кодексу України, який набрав чинності з 15.12.2017р., щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення передбачають вчинення таких дій у строки, що обчислюються не в робочих, а календарних днях.

Так, згідно зі статтею 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Одночасно підпунктом «а» частини першої Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідну скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.07.1998р. № 1-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 115 Господарського процесуального кодексу України порядок обчислення процесуальних строків зазначений десятиденний строк підлягає обчисленню в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм ГПК України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Таким чином, існують два законодавчі акти однакової юридичної сили, які встановлюють неоднаковий строк для оскарження дій державного виконавця щодо виконання судового рішення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019р. по справі №920/149/18 вказані висновки щодо застосування вищевказаних правових норм (щодо їх співвідношення як загальної і спеціальної) у спірних правовідносинах зазначено, що згідно із частиною першою статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, законів України «Про міжнародне приватне право», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, за змістом цієї норми при здійсненні судочинства господарський суд керується положеннями ГПК України, а не Законом України «Про виконавче провадження».

Господарський процесуальний кодекс України регулює порядок оскарження саме до господарського суду дій державного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення зі скаргою і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю ухваленого за правилами Господарського процесуального кодексу України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі VI цього Кодексу «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3-9).

Таким чином, стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статей 339-341 Господарського процесуального кодексу України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

У даній справі Сільськогосподарське підприємство "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду із пропуском десятиденного строку, встановленого пунктом «а» частини першої статті 341 Господарського процесуального кодексу України, який є основним нормативним актом, який регулює здійснення судочинства господарськими судами і відповідно визначає процесуальний порядок звернення з такими скаргами та їх розгляду судом.

За правилами статей 113, 115, 119 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, установлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом установлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 341 Господарського процесуального кодексу пропущений з поважних причин строк для подання скарги на дії приватного виконавця може бути поновлено судом.

За змістом ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Хоча частина 5 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» і створює більш сприятливі умови для скаржника, але з огляду на передбачену частиною 2 статті 341 Господарського процесуального кодексу України можливість поновлення судом пропущеного строку для подання такої скарги, скаржник не позбавлений права на захист його інтересів у разі звернення до суду зі скаргою з пропуском встановленого строку за умови подання обґрунтованого клопотання про поновлення такого строку.

Відтак суд наголошує, що у разі звернення учасника виконавчого провадження (будь то стягувач чи боржник) поза межами 10-денного строку, встановленого нормами господарського процесуального законодавства для оскарження дій та рішень державних виконавців, такий учасник не позбавляється права на захист його порушеного права за умови подання клопотання про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин такого пропуску та визнання судом причин пропуску цього строку поважними.

Судом встановлено, що при зверненні до суду 16.04.2019р. зі скаргою з порушенням строку, визначеного статтею 341 Господарського процесуального кодексу України, відповідачем - Сільськогосподарським підприємством "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю не подано клопотання про поновлення цього строку.

Отже, за відсутності клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця, вказана скарга, за приписами частини другої статті 118 Господарського процесуального кодексу України підлягає залишенню без розгляду, що не позбавляє скаржника у подальшому права на звернення з клопотанням про поновлення такого строку.

Також суд звертає увагу скаржника на те, що скарга подана до суду не містить підпису представника скаржника, адвоката В.В. Берегового.

Керуючись ст.ст. 113, 115, 118, 119, 234, 235, 255, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю за вх.суду№2-1768/19 від 16.04.2019р. на дій приватного виконавця Ахметової Ліни Едуардівни в порядку ст.ст. 339-341 ГПК України по справі №916/2763/18 залишити без розгляду.

Повний текст ухвали підписано 06 червня 2019р.

Ухвала набирає чинності 06.06.2019р. та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Л.В. Степанова