ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 Справа № 904/4737/18

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Синхрофазатрон V" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у справі №904/4737/18 (суддя Петренко Н.Е.)

за позовом Кам"янської міської ради, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл.

до товариства з обмеженою відповідальністю "Синхрофазатрон V", м.Кам`янське, Дніпропетровська обл.

про стягнення 1266500грн.04коп. збитків, завданих використанням земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у справі №904/4737/18 позов Кам"янської міської ради задоволено частково, з товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) "Синхрофазатрон V" на користь позивача стягнуто 1220849грн.53коп. основної заборгованості, в частині стягнення 45650грн.51коп. заборгованості в позові відмовлено;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин, щодо використання відповідачем земельної ділянки в період з 17.07.2015 по 16.07.2018 без правовстановлюючих документів, виникнення у відповідача по відношенню до позивача кондикційних зобов"язань, у зв"язку з чим, таке використання здійснювалося без достатніх правових підстав, з того, що позивач фактично був позбавлений права одержати дохід у вигляді орендної плати і у відповідача виникло зобов"язання повернути відповідні кошти позивачу як власнику земельної ділянки, а також з обґрунтованості заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог, заявлених за період з липня по вересень 2015 року в сумі 45650грн.61коп., що є підставою для відмови в позові у відповідній частині;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ"Синхрофазатрон V" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на положення ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України просить це рішення скасувати, прийняти нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі;

- у поданій скарзі йдеться про те, що загальна площа земельної ділянки безпосередньо під розташованими на ній будівлями, які придбані відповідачем за договором купівлі-продажу від 17.06.2013 складає 0.8175га, а не всю площу земельної ділянки в розмірі 2.3460га, у зв"язку з чим, розрахунок збитків, заявлених позивачем до стягнення ґрунтується лише на припущеннях, про те, що договір оренди земельної ділянки, відносно якої порушено дану справу не був укладений через незаконні дії та бездіяльність самого позивача, оскільки розроблена технічна документація з землеустрою по встановленню меж земельної ділянки була повернута позивачем без погодження у серпні 2017 року з рекомендацією замінити (присвоїти) іншу адресу об"єкту нерухомого майна, між тим, чинне законодавство при виготовленні такої документації не передбачає звернення до органу місцевого самоврядування з приводу зміни (присвоєння) іншої адреси, про порушення позивачем законодавчо встановленого порядку визначення збитків, зокрема, Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, яке полягає у невключенні представника відповідача до складу комісії по визначенню розміру збитків, відповідач лише був запрошений на засідання комісії, про те, що всупереч положенням ст.34 Закону України "Про оренду землі" позивачем не було надано доказів повернення йому земельної ділянки за актом приймання-передачі дочірнім Дніпродзержинським спеціалізованим управлінням №104 "Стальконструкція" відкритого акціонерного товариства (далі-ВАТ) "Дніпростальконструкція" як орендарем за договором земельної ділянки від 23.01.2006 і як продавцем за вказаним вище договором купівлі-продажу, про ненадання позивачем витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відомості з якого є обов"язковими при визначенні орендної плати, лист відділу Держгеокадастру у м.Кам"янське №4.0192-247/122-17 від 09.10.2017 щодо базової вартості одного квадратного метра земельних ділянок за період 2014-2017р.р. неможливо використовувати комісією для розрахунку розміру збитків, а також про те, що приймаючи рішення, господарський суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки предметом позову були визначені збитки, завдані використанням земельної ділянки, при цьому позивач не скористався своїм правом щодо зміни предмета позову по стягненню з відповідача коштів, які останній зберіг у себе без достатньої правової підстави ;

- скаржником заявлено клопотання про залучення до матеріалів справи нових доказів, перелік яких наведено у відповідному клопотанні ;

- позивач вважає рішення господарського суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що розмір земельної ділянки, яка використовується відповідачем встановлений господарським судом шляхом дослідження договору купівлі-продажу від 17.06.2013, на підставі якого відповідачем був придбаний комплекс будівель, рішення Кам"янської міської ради від 20.04.2014 №1047-49/VІ, згідно з яким відповідачу надано дозвіл на розробку технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки та з урахуванням положень ст.120 Земельного кодексу України, фактичне використання земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 12.04.2018, на те, що договір оренди спірної земельної ділянки, стосовно якої порушено дану справу не був укладений через незаконні дії і бездіяльність самого позивача, оскільки на протязі тривалого часу з моменту надання дозволу на розробку технічної документації остання не надавалася відповідачем для відповідного погодження з метою остаточного оформлення земельних відносин між сторонами, на те, що розрахунок розміру збитків, зроблений з застосуванням названого вище Порядку, відповідач був запрошений на засідання комісії, а також на те, що саме на суд покладено обов"язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, у зв"язку з чим, доводи відповідача про вихід господарського суду за межі позовних вимог є необґрунтованими;

- 04.06.2019 представник позивача в судове засідання не зв"явився, на адресу апеляційного суду позивачем направлено клопотання про проведення засідання без участі представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, у тому числі, і в засіданні 28.05.2019, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.06.2013 публічним акціонерним товариством (далі-ПАТ) "Дніпростальконструкція" (продавцем) та ТОВ"Синхрофазатрон V"(покупцем) укладено договір купівлі-продажу комплексу будівель, на підставі якого продавець продав, а покупець купив комплекс будівель, що розташований за адресою: м.Дніпродзержинськ (на теперішній час м. АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 2.3460га, кадастровий номер :03:030:0167.

Рішенням Кам"янської міської ради від 24.04.2014 №1047-49/VІ ТОВ" Синхрофазатрон V" надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: м.Дніпродзержинськ, 3-й Баглійський провулок, будинок, 10, для розміщення будівель.

Рішенням Кам"янської міської ради від 30.05.2014 №1058-50/VІ вилучено з користування дочірнього Дніпродзержинського спеціалізованого управління №104 "Стальконструкція" ВАТ"Дніпростальконструкція" земельну ділянку за адресою: провулок 3-й Баглійський, будинок 10 загальною площею 2.3879га у зв"язку з відчуженням майна та ТОВ "Синхрофазатрон V" зобов"язано оформити документи на землекористування.

12.04.2018 спеціалістами Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам"янської міської ради проведено обстеження земельної ділянки ТОВ"Синхрофазатрон V" по провулку 3-й Травнений (Баглійський), 10 у м.Кам"янське.

За наслідками обстеження складено відповідний акт.

Актом зафіксовано, що фактично на момент обстеження за зазначеною адресою, згідно з планом-схемою земельної ділянки, розміщено комплекс капітальних нежитлових будівель, земельна ділянка огороджена парканом, договір оренди земельної ділянки не оформлено, що не відповідає вимогам ст.ст.125, 126 Земельного кодексу України, товариство користується земельною ділянкою 2.3460га.

Згідно з висновками, викладеними в акті, є доцільним розглянути питання щодо стягнення з товариства збитків у вигляді недоотриманої орендної плати за використання земельної ділянки площею 2.3460га.

Відповідно до розрахунку недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою ТОВ"Синхрофазатрон V" за вказаною вище адресою (землі, які не внесені до Державного земельного кадастру) за період з 17.07.2015 16.07.2018р.р. бюджетом недоотримано 1266500грн.04коп..

Розрахунок виконано, виходячи з нормативної грошової оцінки 1кв.м земельної ділянки відповідно до листа відділу у м.Кам"янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м.Кам"янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 09.10.2017 №- 04-0.192-247/122-17 по кожному року окремо.

У вказаному листі представлені дані по нормативній грошовій оцінці 1кв.м земельної ділянки за відповідною адресою станом на перше число першого місяця 2014, 2015, 2016, 2017 років для земель, які не внесені до Державного земельного кадастру.

На підставі вказаного розрахунку комісією з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам складено акт від 20.07.2018, яким визначено розмір збитків ТОВ"Синхрофазатрон V", заподіяних Кам"янській міській раді в сумі 1266500грн.04коп..

Акт затверджено рішенням виконавчого комітету Кам"янської міської ради від 22.08.2018 №247.

Збитки не відшкодовані відповідачем.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення Кам"янської міської ради з позовом до господарського суду про стягнення з ТОВ"Синхрофазатрон V" збитків в сумі 1266500грн.04коп..

Як на правові підстави для звернення з позовом позивач посилався на положення ст.ст.152, 157 Земельного кодексу України та ст.224 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

В п."д" ч.1 ст.156 названого Кодексу зазначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212 Кодексу особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала .

Для кондикційних зобов"язань є характерним приріст майна у набувача без достатніх правових підстав.

Перехід прав на земельну ділянку, пов"язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у Земельному кодексі України.

Відповідно до ч.2 ст.120 Земельного кодексу України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з п."е" ст.141 Кодексу підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

За приписами глави 15 Кодексу в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, у тому числі, через право оренди.

Ч.1 ст.93 Кодексу передбачено, що право оренди земельної ділянки ? це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

В ст.125 Кодексу зазначено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Враховуючи приписи ч.2 ст.120 Земельного кодексу України не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.

З огляду на викладене відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства про відшкодування збитків власникам земельних ділянок.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України.

Таким чином, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, зокрема, приписи ст.ст.1212- 1214 Цивільного кодексу України.

Між тим, задовольняючи позовні вимоги, господарський суд послався на те, що розрахунок недоотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою, здійснений за період з 17.07.2015 по 16.07.2017р.р. в сумі 1266500грн.04коп. є арифметично та методологічно правильним, а також на те, що відповідач, заперечуючи дійсність нормативної грошової оцінки земельної ділянки та наданого позивачем розрахунку недоотриманої орендної плати мав змогу надати витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та контррозрахунок такої плати, але вказані дії відповідачем не здійснені.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками господарського суду, оскільки вважає ці висновки зробленими всупереч положенням ст.86 Господарського процесуального кодексу України без ґрунтовного дослідження обставин справи.

Ч.1 ст.74 та ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

З огляду на вищевказані законодавчі приписи, предметом доказування у даному спорі є, зокрема, обставини щодо земельної ділянки, площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до набувача будівлі за договором купівлі - продажу.

Визначення земельної ділянки наведено в ч.1 ст.79 Земельного кодексу України, відповідно до положень якої земельна ділянка ? це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Як встановлено приписами ч.ч.1, 3, 4, 9 ст.79-1 Кодексу формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Зазначені обставини, з урахуванням вимог ст.77 Господарського процесуального кодексу України повинні бути підтверджені певними засобами доказування відповідно до земельного законодавства і не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст.3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ч.1 ст.21 названого Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою за договором оренди.

Таким чином, для вирішення даного спору є необхідним встановлення чи є земельна ділянка, безпідставне використання якої є підставою позову сформованим об"єктом цивільних прав, за користування яким позивач просить стягнути недоотриману орендну плату.

Щодо досліджуваної справи, то як зазначено вище, предметом договору купівлі-продажу від 17.06.2013 між ПАТ"Дніпростальконструкція" та ТОВ"Синхрофазатрон V" є комплекс будівель, що розташований у м.Дніпродзержинську, провулок 3-й Баглійський, 10 на земельній ділянці площею 2.3460га з кадастровим номером НОМЕР_1 030:0167.

В матеріалах справи міститься витяг з Державного земельного кадастру датою формування 26.02.2018 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 120400000:03:030:0167 за вказаною вище адресою, цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд, площа земельної ділянки 2.3460га, орган, який зареєстрував земельну ділянку відділ у м.Кам"янське міськрайонного управління у Петриківському районі та у м.Кам"янське Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, дата реєстрації 16.05.2013.

Одночасно слід зазначити, що основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 ст.288 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.20 та ч.3 ст.23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У даному випадку, розрахунок недоотриманої орендної плати в частині застосування нормативної грошової оцінки земельної ділянки виконано позивачем без врахування вимог Закону України "Про оцінку земель".

З огляду на викладене обставини щодо зберігання відповідачем коштів за користування земельною ділянкою саме в розмірі, визначеному позивачем є недоведеними, належні та допустимі докази в обґрунтування цих обставин не надані.

Також не представлені відповідачем і докази скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі спірної земельної ділянки.

В судовому засіданні 28.05.2019 представником позивача надані усні пояснення, згідно з якими розрахунок орендної плати виконано ним на підставі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, повідомленої листом Держгеокадастру від 09.10.2017 №-4-0.192-247/122-17 у зв"язку з тим, що земельна ділянка є несформованою.

Однак, обставини щодо підстав визначення земельної ділянки як несформованої та застосовування даних Держгеокадастру щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки без відповідного витягу також є недоведеними, докази в обґрунтування таких обставини не надані.

При цьому, як зазначено вище, предметом доказування по даній справі є обставини визначення земельної ділянки як сформованого об"єкту цивільного права.

Таким чином, у зв"язку з недоведеністю розміру недоотриманої орендної плати в сумі 1266500грн.04коп. позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Тому рішення господарського суду слід скасувати як таке, що прийнято при неповному з"ясуванні обставин, які мають значення для справи.

Доводи скаржника про те, що господарський суд вийшов за межі позовних вимог колегією суддів визнані необґрунтованими, оскільки суд, з"ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Клопотання скаржника про залучення до матеріалів справи нових доказів задоволенню не підлягає тому, що причини неможливості подання цих доказів до суду першої інстанції не являються поважними.

Керуючись ст.ст.269, 275, 277, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.02.2019 у справі №904/4737/18 скасувати;

- прийняти нове рішення;

- в позові відмовити;

- стягнути з Кам"янської міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Синхрофазатрон V" 28496грн.25коп. судового збору за апеляційною скаргою, видати наказ;

- видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 12.06.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя Е.В.Орєшкіна