ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Справа № 915/237/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Сварог., вул. Баштанська, 12, с. Новоолександрівка (Новоолександрівська с/р), Баштанський район, Миколаївська область, 56182 ()

адреса для листування: а/с 141, м. Миколаїв, 54017

до відповідача Фермерського господарства Маяк Кухарука Олександра Анатолійовича, вул. Ювілейна, 93, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101 ()

про стягнення коштів в розмірі 2 249 659, 85 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Калаянов І.В., ордер серія МК № 41293 від 19.03.2019 року;

від відповідача: Цюпа В.П., ордер серія МК № 119174 від 29.05.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Сварог з позовною заявою про стягнення з Фермерського господарства Маяк Кухарука Олександра Анатолійовича заборгованості в сумі 2 249 659, 85 грн. за поставлений товар згідно договору № 1/4-2018 від 05.04.2018 року.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання по справі на 19.03.2019 року.

В судовому засіданні 19.03.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою відкладено підготовче засідання на 16.04.2019 року.

У зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. у відпустці, розгляд справи № 915/237/19, призначений на 16.04.2018 року, не відбувся.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.05.2019 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та призначено підготовче засідання по справі на 15.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 15.05.2019 року закрито підготовче провадження у справі № 915/237/19 та розгляд справи по суті призначено в судовому засіданні на 29.05.2019 року.

В судовому засіданні 29.05.2019 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

Заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо невиконання відповідачем умов договору № 1/4-2018 від 05.04.2018 року, укладеного між сторонами, а саме: зобов`язань щодо своєчасної оплати за отриманий товар, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення заборгованість за поставлений товар, та, як наслідок, на суми прострочень позивачем нараховано штрафні санкції та 3 % річних. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 216 ГК України, ст. 11, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 629, 655 ЦК України, постановою ВСУ від 09.04.2012 року № 3-88гс11 та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі. В обґрунтування заперечень усно зазначив, що у позивача відсутні сертифікати на товар.

Крім того, представник відповідача вказує, що відсутні докази самовивозу товару.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

05.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Сварог. (постачальник) та Фермерським господарством Маяк Кухарука Олександра Анатолійовича (покупець) було укладено договір поставки № 1/4-2018 (арк. 14-15).

Відповідно до п. 8.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Відповідно до п. 8.2 Договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього договору, та закінчується « 31» грудня 2018 р.

Відповідно до п. 8.3 Договору у випадку, якщо за 30 календарних днів до моменту закінчення строку дії цього договору жодна з сторін не направить письмове повідомлення іншій стороні про намір розірвати цей договір, він вважається пролонгованим ще на один рік на тих самих умовах, що і раніше.

Договір підписано та скріплено печатками сторін. Доказів розірвання або визнання недійсним договору суду не подано.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець приймає та оплачує товар, загальна кількість, асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна ціна якого визначається сторонами у додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару та підписання уповноваженим представником покупця оформленої належним чином видаткової накладної.

Відповідно до п. 4.3 Договору покупець зобов`язується своєчасно і належним чином оплатити товар, отриманий від постачальника відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 4.5 Договору сторони погодили, що всі претензії стосовно якості товару та відповідності його вимогам державних стандартів України приймаються не пізніше 10 (десяти) календарних днів після моменту передачі товару від постачальника до покупця.

Відповідно до п. 5.1 Договору загальна ціна товару по договору складається з суми всіх поставлених товарів, найменування, одиниця виміру та кількість яких зазначені в додатках до цього договору, які є його невід`ємними частинами.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору порядок та строки оплати кожної конкретної придбаної/поставленої партії товару узгоджуються сторонами в додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.4 Договору днем здійснення оплати за товар вважається день, коли грошові кошти були списані з поточного рахунку покупця та зараховані на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 6.1.1 Договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Відповідно до п. 8.4 Договору закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

До договору між сторонами складено та підписано Додаток № 1 від 24.09.2018 року (арк. 16).

Відповідно до п. 2 Додатку № 1 загальна вартість партії придбаного/поставленого товару становить 1 704 712, 38 грн. в т.ч. ПДВ 284 118, 73 грн.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1 за взаємною згодою сторони встановили наступний порядок оплати товару: до 25.10.2018 року 100 % остаточний розрахунок.

Позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 658 246, 28 грн., що підтверджується видатковими накладними (арк. 17, 19, 21, 23, 24), а саме:

- видаткова накладна № РН-0000011 від 27.04.2018 року на суму 233 474, 40 грн.;

- видаткова накладна № РН-0000006 від 20.04.2018 року на суму 583 573, 14 грн.;

- видаткова накладна № РН-0000034 від 11.09.2018 року на суму 394 643, 58 грн.;

- видаткова накладна № РН-0000014 від 21.04.2018 року на суму 158 847, 96 грн.;

- видаткова накладна № РН-0000013 від 21.04.2018 року на суму 287 707, 20 грн.

Товар отримано представником відповідача на підставі довіреностей (арк. 18, 20, 22, 25).

Для проведення оплати за отриманий товар позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру № СФ-0000066 від 24.10.2018 року на суму 1 704 712, 38 грн. (арк. 26).

У зв`язку з неоплатою за товар позивач звернувся до відповідача із листом-претензією б/н від 29.01.2019 року з вимогою сплатити заборгованість (арк. 27-28). Проте, доказів направлення відповідачу претензії б/н від 29.01.2019 року суду не надано.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, позивачем в період з квітня 2018 року по 11 вересня 2018 року фактично поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 1 658 246, 28 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними та довіреностями (арк. 17-25).

Натомість позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1 704 712, 38 грн. Позивач в обґрунтування заявленої суми посилається на те, що після поставки товару 24.09.2018 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою сторони погодили загальну вартість партії товару в розмірі 1 704 712, 38 грн.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що зміна ціни договору після його виконання, зокрема, в спірному випадку збільшення погодженої у видаткових накладних ціни після поставки товару не відповідає вимогам законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення суми основного боргу, а саме вартості фактично поставленого товару в сумі 1 658 246, 28 грн.

Щодо посилань відповідача на відсутність доказів самовивозу товару, то слід зазначити, що предметом позову є вимога про стягнення заборгованості саме за договором поставки, а не договором перевезення. Факт поставки підтверджується видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обох сторін. Крім того, обов`язок по самовивозу товару покладено на відповідача. За таких обставин в суду відсутні правові підстави для відмови в задоволенні позовних вимог з цих мотивів.

Щодо посилання відповідача на відсутність сертифікатів якості, то слід зазначити, що умовами п. 2.1 договору не передбачено передачі покупцю постачальником сертифікатів якості. Доказів документального підтвердження невідповідності якості товару в порядку п. 4.5, 4.6 Договору суду не подано.

Позов в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 1 658 246, 28 грн. є обґрунтованим, підтвердженим доказами та підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 15 692, 69 грн. - 3 % річних від суми заборгованості в розмірі 1 704 712, 38 грн. за період з 25.10.2018 року по 13.02.2019 року.

Проте, оскільки судом задоволено вимогу в сумі меншій, ніж заявлено до стягнення, суд дійшов висновку про перерахунок 3 % річних.

Крім того, судом враховано, що прийменник "до" з календарною датою в українській мові вживають на позначення кінцевої календарної дати чинності включно або виконання чого-небудь (постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 803/350/17 та у справі № 815/4720/16, від 13.06.2018 у справі № 815/1298/17, від 14.08.2018 у справі № 803/1387/17, від 28.08.2018 у справі № 814/4170/15, від 08.10.2018 по справі № 927/490/18).

Судом здійснено перерахунок розміру 3 % річних та встановлено, що 3% річних за період з 26.10.2018 року по 13.02.2019 року (включно) становить 15 128, 66 грн. Детальний розрахунок 3% річних, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 57). Розрахунок розміру 3% здійснено судом за допомогою Бази "Законодавство".

Отже, вимога про стягнення 3 % річних в сумі 15 128, 66 грн. є обґрунтованою та підставною. В цій частині позов підлягає задоволенню. В решті 3 % річних в сумі 564, 03 грн. слід відмовити.

3. Щодо вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до абз. 2 п. 6.3 Договору за порушення строків оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла в період, за який нараховується пеня) від суми заборгованості, за кожний день прострочення. У випадку порушення строків оплати протягом більш 30-ть календарних днів покупець також сплачує продавцю штраф у розмірі двадцять процентів від суми заборгованості.

Позивачем нараховано відповідачу пеню в розмірі 188 312, 30 грн. за період з 25.10.2019 року по 13.02.2019 року. Детальний розрахунок пені, здійснений позивачем, наявний в матеріалах справи (арк. 8).

Проте, оскільки судом задоволено вимогу в сумі меншій, ніж заявлено до стягнення, суд дійшов висновку про перерахунок розміру пені.

Судом здійснено перерахунок розміру пені та встановлено, що пеня за період з 26.10.2018 року по 13.02.2019 року (включно) становить 181 543, 89 грн. Детальний розрахунок пені, здійснений судом, наявний в матеріалах справи (арк. 57). Розрахунок розміру пені здійснено судом за допомогою Бази "Законодавство".

Отже, вимога про стягнення пені в сумі 181 543, 89 грн. є обґрунтованою та підставною. В решті пені в сумі 6 768, 41 грн. слід відмовити.

Позивачем також нараховано відповідачу штраф в розмірі 340 942, 48 грн. на суму боргу 1 704 712, 38 грн. (20 % від суми заборгованості).

Проте, оскільки судом задоволено вимогу в сумі меншій, ніж заявлено до стягнення, суд дійшов висновку про перерахунок розміру штрафу. Судом встановлено, що розмір штрафу становить 331 649, 26 грн. (1 658 246, 28 грн. х 20 %). Отже, вимога позивача про стягнення штрафу підлягає частковому задоволенню в розмірі 331 649, 26 грн. В решті штрафу слід відмовити.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором поставки, який в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за отриманий товар. Проте, відповідачем оплату за отриманий товар не проведено у встановлені договором строки. За порушення виконання зобов`язання, а саме строків оплати за отриманий товар, чинним законодавством та умовами договору передбачено нарахування штрафних санкцій та 3 % річних. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 32 798, 52 грн. слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Судовий збір в розмірі 946, 39 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Фермерського господарства Маяк Кухарука Олександра Анатолійовича, АДРЕСА_1 Ювілейна, 93, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Сварог., вул. Баштанська, 12, с. Новоолександрівка (Новоолександрівська с/р), Баштанський район, Миколаївська область, 56182 ():

- 1 658 246, 28 грн. (один мільйон шістсот п`ятдесят вісім тисяч двісті сорок шість грн. 28 коп.) основного боргу;

- 181 543, 89 грн. (сто вісімдесят одна тисяча п`ятсот сорок три грн. 89 коп.) пені;

- 331 649, 26 грн. (триста тридцять одна тисяча шістсот сорок дев`ять грн. 26 коп.) штрафу;

- 15 128, 66 грн. (п`ятнадцять тисяч сто двадцять вісім грн. 66 коп.) 3 % річних;

- 32 798, 52 грн. (тридцять дві тисячі сімсот дев`яносто вісім грн. 52 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.06.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш