СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. Справа № 18/257

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

при секретарі Литвиновій К.О.

за участю представників:

Харківської обласної прокуратури - прокурор Ткаченко К.О., посвідчення №036249 від 12.11.15

боржника - Захаров П.В., свідоцтво №ПТ2345 від 09.10.18, Ус М.В., свідоцтво №ПТ1684 від 04.04.17

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області (вх.№310 П/2-4)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 у справі №18/257

за заявою Державної податкової інспекції у м. Полтаві, м.Полтава

до Відкритого акціонерного товариства "Бурова компанія "Букрос", м.Полтава

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

04.06.2018 Головне управління Державної фіскальної служби у Полтавській області звернулось до господарського суду Полтавської області із заявою (вх. №726/18 від 04.06.2018) в якій просило визнати поточні вимоги ГУ ДФС у Полтавській області у справі про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в сумі 8605027,03 грн.

Обґрунтовуючи заяву ГУ ДФС у Полтавській області зазначало, що на підставі ухвали господарського суду Полтавської області від 24.10.2008 визнано та включено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги ДПІ у м. Полтава ГУ ДФС у Полтавській області в сумі 2087895,58 грн. (748507,27 грн. - третя черга, 8351,91 грн. - четверта черга). Після порушення справи про банкрутство у боржника, як господарюючого суб`єкта, виникла заборгованість по сплаті обов`язкових платежів та зборів в загальному розмірі 8605027,03 грн. (з урахуванням штрафних санкцій, які нараховані на заборгованість, що виникла після порушення провадження у справі про банкрутство). В розумінні ч. 6 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції чинній до 19.01.2013) вказана заборгованість є поточною, а тому заявник вважав про наявність підстав для визнання судом поточних вимог ГУ ДФС у Полтавській області у вказаному розмірі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 у справі №18/257 в задоволенні заяви Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн. відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що за приписами ч. 1 ст. 23 Закону України про банкрутство (в редакції чинній до 19.01.2013), вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури. Приймаючи до уваги, що на даний час ПАТ "Бурова компанія "Букрос" банкрутом не визнано, ліквідаційну процедуру у справі № 18/257 не відкрито, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання поточних кредиторських вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в межах справи про банкрутство, вказавши, що така відмова не позбавляє кредитора права звернутися з позовною заявою до боржника у порядку позовного провадження. У зв`язку з цим, суд відмовив податковому органу у задоволенні заяви про визнання поточних вимог в розмірі 8605027,03 грн.

ГУ ДФС у Полтавській області не погодилось з вказаною ухвалою, звернулось до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву Головного управління ДФС у Полтавській області задовольнити, визнати поточні вимоги Головного управління ДФС у Полтавської області у справі №18/257 про банкрутство ПАТ БК "Букрос" в сумі 8605027,03 грн.

Посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт наголошує на тому, що в розумінні абз. 4 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство , в редакції чинній до 19.01.2013, поточні кредитори з вимогами до боржника , які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом , спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Враховуючи вказану норму, ГУ ДФС у Полтавській області було подано заяву до господарського суду Полтавської області у провадженні якого перебуває справа про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос". Посилаючись на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 06.12.2018 по справі №6/6, апелянт вважає помилковою позицію суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду поточних кредиторських вимог Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області в межах справи про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос" та наголошує на порушенні місцевим господарським судом норм матеріального права та з цих підстав просить оскаржуване судове рішення скасувати, заяву ГУ ДФС у Полтавській області про визнання поточних вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" у розмірі 8605027,03 грн. задовольнити.

У відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 для розгляду справи №18/257 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя-доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Пелипенко Н.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду Харківського апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 у справі №18/257 та призначено її до розгляду на 15.04.2019. Встановлено учасникам провадження строк для надання відзивів на апеляційну скаргу.

У зв`язку із знаходженням 15.04.2019 судді Пелипенко Н.М. у відрядженні, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

15.04.2019 представником боржника до суду апеляційної інстанції надано письмові пояснення (вх. №3800) в яких боржник спростовує доводи апеляційної скарги Головного управління ДФС у Полтавській області та просить відмовити у її задоволенні.

В судовому засіданні 15.04.2019 оголошено перерву до 30.05.2019.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 апеляційне провадження у справі було зупинено до закінчення перегляду Верховним Судом постанови Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 та ухвали Господарського суду Полтавської області від 18.12.2018 по справі №18/257 та повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

28.05.2019 матеріали справи №18/257 повернулись на адресу Східного апеляційного господарського суду у зв`язку з чим, ухвалою суду від 29.05.2019 провадження у справі поновлено та призначено її розгляд на 07.06.2019.

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні 18.03.2019 пояснення представника апелянта та присутніх учасників провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.07.2006 порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "БК "Букрос".

Ухвалю господарського суду Полтавської області від 31.08.2006 визнано вимоги ініціюючого кредитора -ДПІ у м. Полтаві в сумі 704 013 , 40 грн., зобов"язано ДПІ у м. Полтаві подати оголошення про порушення справи про банкрутство боржника, розпорядником майна ВАТ БК «Букрос» та призначено арбітражним керуючим Авраменка І.М., якого зобов"язано скласти реєстр вимог кредиторів та представити його суду до 09.11.2006.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2008 визнано та внесено до реєстру вимог кредиторів грошові вимоги Державної податкової інспекції у м. Полтаві в сумі 748 507,27 грн. (ІІІ черга) та 8 351,91 грн. (VI черга).

Ухвалою суду від 21.11.2017 введено процедуру санації ПАТ "Бурова компанія "Букрос" строком на дванадцять місяців.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.12.2018, між іншого, усунено арбітражного керуючого Авраменка І.М. від виконання повноважень керуючого санацією ПАТ "БК "Букрос". Призначено керуючим санацією ПАТ "БК "Букрос" арбітражного керуючого Тищенко Оксану Іванівну (свідоцтво № 318 від 28.02.2018 року). Строк процедури санації ПАТ "БК "Букрос" продовжено на 6 місяців.

Звертаючись 04.06.2019 до господарського суду Полтавської області із заявою про визнання поточних кредиторських вимог, ГУ ДФС у Полтавській області зазначало, що після порушення справи про банкрутство у боржника утворилась податкова заборгованість по наступним податкам/зборам:

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 46569,17 грн.;

по податку на прибуток приватних підприємств в сумі 706250,20 грн.;

по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення в сумі 2040,00 грн.;

по рентній платі за спеціальне використання води (крім рентної плати за спеціальне використання води водних об`єктів місцевого значення) в сумі 4066,86 грн.;

по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 435344,50 грн.;

по податку на додану вартість в сумі 5142354,09 грн.;

по земельному податку з юридичних осіб в сумі 324407,58 грн.

по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати в сумі 74523,47 грн.;

по комунальному податку в сумі 16376,57 грн.;

по збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 40168,83 грн.;

по орендній платі з юридичних осіб в сумі 1361009,14 грн.;

по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 381106,50 грн.

Загальний розмір заборгованості становить 8605027,03 грн.

Вказана заборгованість складається із самостійно задекларованих боржником податкових зобов`язань згідно поданої звітності та несплачених у встановлений строк. Також до складу заборгованості входять донараховані зобов`язання за податками та зборами, нараховані органом ДФС в ході виконання контрольних функції дотримання податкового та іншого законодавства, які також є узгодженими та не скасовані у встановленому законодавством порядку. Періодом виникнення та нарахування боргу із наведених податків є квітень 2009- квітень 2018 року. Оскільки узгоджені податкові зобов`язання боржника виникли після порушення справи про банкрутство та після введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, заявник наголошував про наявність підстав для визнання господарським судом вказаної заборгованості в розмірі 8605027,03 грн. як поточної.

Відмова суду першої інстанції в задоволенні заяви ГУ ДФС у Полтавській області про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн. є предметом апеляційного оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - Закон про банкрутство).

За частиною 1 статті 2 Закону про банкрутство , провадження у справі про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Відповідно до п. 1-1 Прикінцевих а перехідних положень Закону про банкрутство у редакції, яка набула чинності 19.01.2013 року, положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють продаж майна в провадженні у справі про банкрутство, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом.

Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи вбачається, що боржник у даній справі знаходиться в процедурі санації, яка здійснюється відповідно до Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, а відтак при вирішенні даного спору застосуванню підлягає редакція Закону , чинна до 19.01.2013.

Згідно зі статтею 1 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, грошове зобов`язання - це зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування.

Відповідно до абзацу 6 статті 1 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, грошові зобов`язання, які виникають після порушення справи про банкрутство, є поточними вимогами.

Провадження у даній справі про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос" порушено ухвалою господарського суду Полтавської області 18.07.2006, податкова заборгованість по заявленим до визнання вимогам ГУ ДФС у Полтавській області податкам/зборам виникла у боржника у період з квітня 2009 по квітень 2018 року, отже, в розумінні приписів Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, заборгованість, визначена ГУ ДФС у Полтавській області є поточною.

Статтею 12 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, встановлено, що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).

Згідно з абзацом 24 статті 1 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, мораторій на задоволення вимог кредиторів являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію.

Тобто, мораторій поширює свою дію на конкурсну заборгованість та не поширює на поточну. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Згідно статті 22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Відповідно частини 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції чинній до 19.01.2013, вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції боржник - ПАТ "Бурова компанія "Букрос", знаходиться у процедурі санації, боржник не визнаний банкрутом і відносно нього ліквідаційна процедура не відкривалась.

Вимоги ГУ ДФС у Полтавській області з поточними вимогами до боржника у розмірі 8605027,03 грн. , що заявлені в межах справи про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос", у відповідності до положень ст. 1 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013 є поточними вимогами, оскільки виникли із зобов`язань під час судової процедури банкрутства - санації боржника.

Заяви поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, підлягають розгляду у порядку позовного провадження. Мораторій на задоволення вимог кредиторів у відповідності з абзацом 24 статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» являє собою зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових) платежів, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і не поширюється на поточну заборгованість. Поточні вимоги кредиторів боржника знаходяться у вільному правовому режимі до визнання боржника банкрутом.

Суддя, який розглядає справу про банкрутство, відмовляє у прийнятті заяв поточних кредиторів з вимогами до боржника, що ґрунтуються на зобов`язаннях, які виникли після порушення провадження у справі, оскільки спори за такими вимогами підлягають розгляду у порядку позовного провадження.

Така відмова не позбавляє кредитора права звернутись із позовною заявою до боржника в загальному порядку.

Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду по справі №920/1093/17 від 24.05.2018, постанові Великої Палати по справі №5023/10655/11 від 20.11.2018.

Таким чином, виходячи з наведених приписів законодавства про банкрутство та правової позиції Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки вимоги ГУ ДФС у Полтавській області , викладені у заяві, ґрунтуються на податкових зобов`язаннях, які виникли у ПАТ "Бурова компанія "Букрос" після порушення справи про банкрутство, але до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції повинен був відмовити у прийнятті заяви ГУ ДФС у Полтавській області. Натомість, в порушення приписів ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, суд відмовив в задоволенні заяви Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн., тим самим фактично прийнявши рішення, яким по суті визнав відсутність у боржника поточних зобов`язань перед податковим органом.

Також, колегія суддів зазначає, що предметом заявлених вимог ГУ ДФС у Полтавській області є вимоги про визнання ПАТ "Бурова компанія "Букрос" грошових зобов`язань по сплаті заборгованості по податкам та зборам, зокрема, по податку на доходи фізичних осіб, по податку на прибуток приватних підприємств, по податку з власників наземних транспортних засобів, податку на додану вартість, тощо, на загальну суму 8 605 027,03 грн., тобто існує спір між податковим органом, як органом владних повноважень та боржником як господарюючим суб`єктом з приводу податкових зобов`язань під час судової процедури банкрутства - розпорядження майном.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який є спеціальним щодо регулювання цих правовідносин у зв`язку з порушенням справи про банкрутство ПАТ "Бурова компанія "Букрос", до грошових зобов`язань відносить і зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, тому в разі наявності заборгованості в боржника перед податковим органом такий орган набуває статусу кредитора.

Відповідно до п. 8 ст. 20 ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017), господарським судам підвідомчі справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 87.10 статті 87 Податкового кодексу України (далі - ПК України) з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» без застосування норм цього Кодексу.

Таким чином, з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків до вимог контролюючого органу, які не включені до конкурсних кредиторських вимог у межах справи про банкрутство, застосовується порядок погашення грошових зобов`язань, передбачений Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Враховуючи наведене, наявні правові підстави для стягнення податкового боргу з рахунків боржника у банках, який є поточною заборгованістю, що виникла після порушення справи про банкрутство, а тому податковий орган в порядку загального позовного провадження має звернутись до суду про стягнення такого боргу з ПАТ "Бурова компанія "Букрос".

Як зазначено у постанові по справі №5023/10655/11 від 20.11.2018 Великою Палатою Верховного Суду, держава може вступати як у цивільні (господарські), так і у адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає в адміністративні правовідносини, вона діє через свої органи як суб`єкт владних повноважень.

У частині першій та пункті 5 частини другої статті 17 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також на публічно-правові спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Водночас господарськими судами розглядаються на загальних підставах справи зі спорів за участю органів владних повноважень , якщо такі спори виникають з цивільних чи господарських правовідносин, в яких ці органи виступають на рівних засадах з іншими учасниками відповідних відносин (наприклад, у зв`язку з виконанням цивільно-правових чи господарсько-правових договорів, відшкодування матеріальної або моральної шкоди, із зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави тощо).

Таким чином, вимоги ГУ ДФС у Полтавській області з ПАТ "Бурова компанія "Букрос" з приводу сплати заборгованості по податкам та зборам є публічно-правим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Зважаючи на характер правовідносин у цій справі, колегія суддів зазначає, що вона не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Правову позицію з цього приводу викладено в постанові Великої Палати по справі №5023/10655/11 від 20.11.2018, а також в постанові Верховного суду у складі суддів Касаційного адміністративного суду по справі №0670/4698/12 від 29.01.2019.

За змістом пункту 1 частини першої статті 175 і пункту 1 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, а відкрите провадження у справі підлягає закриттю, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За таких підстав, господарським судом безпідставно, в порушення вимог ст. п. 1 ч. 1 ст. 175 та п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України було відмовлено ГУ ДФС у Полтавській області у задоволенні заяви про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн., а тому ухвала господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 у справі №18/257 підлягає скасуванню, а провадження у справі №18/257 з розгляду заяви Головного управління ДФС у Полтавській області від 04.06.2018 про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн. має бути закрито.

Керуючись статтями ст. ст. 175, 231, 271, 275 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області, м. Полтава задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 09.01.2019 у справі №18/257 скасувати.

Закрити провадження по справі №18/257 з розгляду заяви Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання поточних кредиторських вимог до ПАТ "Бурова компанія "Букрос" в розмірі 8605027,03 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 10.06.2019

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна