ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" червня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/396/19

Господарський суд Рівненської області у складі: суддя Романюк Р.В.,

розглянувши матеріали позовної заяви № 34/1-979вих-19 від 04.06.2019 року

за позовом Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури (35600, м. Дубно, вул. Ів. Франка, 10, ) в інтересах держави в особі Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області (35132, Рівненська обл., Млинівський район, с. Підлозці, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" (35132, Рівненська обл., Млинівський район, с. Підлозці, )

про визнання незаконним та скасування рішення (в частині), визнання недійсним договору охорони спадкового майна, повернення земельної ділянки комунальної власності загальною вартістю 192 773,96 грн.

Без повідомлення сторін

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" в якій просить:

- Визнати незаконним та скасувати рішення Підлозцівської сільської ради № 287 від 22.12.2017 "Про надання для охорони спадкового майна у вигляді земельних ділянок на території Підлозцівської сільської ради" в частині: пункт 2 в якому зазначено - "Передати нерухоме майно відумерлої спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 у вигляді земельної ділянки розміром 3,24 га та прийнято у власність територіальної громади Підлозцівської сільської ради під охорону спадкового майна ТзОВ "Хавест- агро" на період до оформлення сільською радою документації та реєстрації майна відповідно до чинного законодавства, але не більше ніж на 3 (три) роки з дня його реєстрації"; пункт 3 в частині заключення договору спадкового майна з ТзОВ "Хавест-агро".

- Визнати недійсним договір охорони спадкового майна № 02-18 від 02.01.2018, укладений між Підлозцівською сільською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" та зареєстрований у Підлозцівській сільській раді за №02-18 від 02.01.2018.

- Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" повернути територіальній громаді в особі Підлозцівської сільської ради земельні ділянки загальною площею 3,24 гектари, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області та передані на підставі договору охорони спадкового майна № 02-18 від 02.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на те, що при прийнятті Підлозцівською сільською радою рішення № 287 від 22.12.2017 р. в частині передачі нерухомого майна, яке визнано рішенням суду відумерлою спадщиною, під охорону ТОВ "Хавест-агро", остання, на думку позивача, діяла всупереч ч. 3 ст. 1283 ЦК України, а тому спірне рішення є неправомірним та підлягає скасуванню. Разом з тим, позивач вважає, що договір охорони спадкового майна № 02-18 від 02.01.2018, укладений між Підлозцівською сільською радою та ТОВ "Хавест-агро", суперечить вимогам ч. 3 ст. 1283 ЦК України, оскільки укладений після набрання законної сили рішенням суду про визнання спадщини відумерлою. Крім того, за твердженням позивача, ТОВ "Хавест-агро" відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 ЦК України зобов`язане повернути отримані ним земельні ділянки Підлозцівській сільській раді.

Розглянувши подану заступником керівника Дубенської місцевої прокуратури позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення її заявнику, з огляду на наступне.

В силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Здійснюючи правосуддя, суд забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 27 ГПК України передбачено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" від 31.03.2005 року).

Тому необхідно з`ясувати, що мається на увазі під "виключним випадком" і чи є таким випадком ситуація у конкретній справі.

Насамперед, випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави". "Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

У рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 року № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Аналіз даної статті дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох "виключних" випадках: (1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Вказана правова позиція узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018р. у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018р. у справі № 926/03/18, від 23.09.2018р. у справі № 924/1237/17, у справі № 927/246/18 від 06.02.2019р.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що прокурор, звертаючись до суду в інтересах держави в особі Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області зазначив, що Підлозцівською сільською радою листом № 109/02-11 від 29.05.2019 повідомлено про те, що остання не вбачає підстав для вжиття заходів щодо розірвання або припинення договору охорони спадкового майна № 02-18 від 02.01.2018 р.

Прокурор вважає, що Підлозцівською сільською радою, як органом уповноваженим на здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, неналежним чином здійснюється захист інтересів держави у спірних правовідносинах.

За таких обставин, прокурором зроблено висновок, що вказане дає підстави для звернення саме прокурора в інтересах позивача до суду за захистом порушених інтересів держави.

Однак, матеріали справи свідчать, що прокурором не надано жодних доказів існування кримінального провадження стосовно службових осіб вищезазначеного органу.

Крім цього, прокурором визначено позивачем Підлозцівську сільську раду Млинівського району Рівненської області (35132, Рівненська обл., Млинівський район, с. Підлозці, ), яка є самостійною юридичною особою з повним обсягом процесуальної дієздатності та наявністю функцій щодо захисту майнових інтересів, яка також не позбавлена можливості звернутися до суду із даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що прокурором не надано достатніх доказів неналежного виконання позивачем своїх обов`язків з захисту інтересів держави в частині визнання незаконним та скасування рішення Підлозцівської сільської ради № 287 від 22.12.2017 р. "Про надання для охорони спадкового майна у вигляді земельних ділянок на території Підлозцівської сільської ради" (п. 2 та п. 3), визнання недійсним договору охорони спадкового майна № 02-18 від 02.01.2018 р. та зобов`язання повернути земельну ділянку комунальної власності.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

З огляду на зазначене, враховуючи недоведеність заступником керівника Дубенської місцевої прокуратури Місюком В. підстав для звернення до суду із позовом в інтересах позивача, позовна заява Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" про визнання незаконним та скасування рішення (в частині), визнання недійсним договору охорони спадкового майна, повернення земельної ділянки комунальної власності загальною вартістю 192 773,96 грн. та додані до неї документи підлягають поверненню.

Керуючись ст.ст. 53, 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Підлозцівської сільської ради Млинівського району Рівненської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хавест-агро" про визнання незаконним та скасування рішення (в частині), визнання недійсним договору охорони спадкового майна, повернення земельної ділянки комунальної власності загальною вартістю 192 773,96 грн. та додані до неї документи повернути Заступнику керівника Дубенської місцевої прокуратури.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно - західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив або безпосередньо до апеляційного суду, протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Романюк Р.В.