ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"10" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/518/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/518/19

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066, ),

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська, 5, м. Київ, 03680, )

в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, )

про стягнення штрафу 245615,90 грн.,

Представники сторін:

Від позивача: Овчинніков Б.С.

Від відповідача: Рахнянська С.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу 245615,90 грн.

Ухвалою від 05.03.2019 було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 01.04.2019.

21.03.2019 до суду надійшло клопотання представника відповідача про зменшення штрафу на 50% у зв`язку з відсутністю доказів понесення збитків позивачем.

21.03.2019 також подано відзив.

01.04.2019 судове засідання було відкладено на 15.04.2019.

12.04.2019 представником позивача подано відповідь на відзив.

15.04.2019 продовжено підготовче провадження на 30 днів, закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 15.05.2019.

15.05.2019 оголошено перерву у судовому засіданні на 10.06.2019.

10.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 15.02.2018 сторонами було укладено Договір про надання послуг №10548/ЦТЛ-2018/279-20-04, за умовами якого відповідач (Залізниця) надає позивачу (Вантажовласник) послуги, пов`язані з перевезенням вантажу за оплату.

Вказує, що в серпні 2018 відповідачем було здійснено перевезення маршрутами, призначенням на станцію Ізмаїл-експорт регіональної філії «Одеська залізниця» на адресу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт», що підтверджується накладними та досилочними накладними. Вагони із складу вказаних маршрутів відчіплялися без належних на те причин. Відповідних відміток про причини затримки вантажу зроблено не було. Під час здійснення перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, у зв`язку з чим просить стягнути штраф.

У відзиві відповідач зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки право на пред`явлення претензій та позовів до залізниці належить одержувачу, передача іншим організаціям права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, при цьому позивач не є одержувачем. Крім того, вказує, що усі вагони з вантажем були доставлені до станції призначення з простроченням не з вини залізниці, а через неприймання даного вантажу Ізмаїльським портом через перевантаження в його адресу.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що передача права на пред`явлення претензій та позовів у даному випадку допускається та посвідчується переуступним написом на документі. Вказує, що розмір штрафу розраховано правильно, заперечує проти задоволення клопотання про зменшення штрафу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступне.

15.02.2018 було укладено Договір про надання послуг №10548/ЦТЛ-2018/279-20-04, між Публічним акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі відповідач, перевізник) та Приватним акціонерним товариством «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі позивач, вантажовласник). Відповідно до п.1.1 Договору його предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

П.1.3. Договору встановлено, що надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

П.2.3.2 Договору передбачено, що перевізник зобов`язаний приймати до перевезення вантажі у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС «МЕСПЛАН», доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов`язані із перевезенням вантажів, перелік яких визначається в додатках до цього Договору.

Відповідно до п.5.1. Договору сторони Договору несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

У період серпня 2018 регіональною філією «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» здійснила перевезення вантажу маршрутами, призначенням на станцію Ізмаїл-експорт регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «УЗ» одержувачу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» за накладними №№ 45962909 (а.с.25-26), 45962917 (а.с. 27-28), 46070280 (а.с. 29-30), 46145470 (а.с. 31-32), 46319406 (а.с.35-36), 46319422 (а.с.33-34) та досилочними накладними до них №№41712886 (а.с.37), 41713116 (а.с. 38), 41557976 (а.с. 39), 41561341 (а.с. 40), 41652264 (а.с. 41), 41941329 (а.с. 42), 41955881 (а.с. 43), 41941261 (а.с. 44), 41955873 (а.с.45).

Відносини щодо перевезення вантажів залізницею регулюються, зокрема, Законом України «Про залізничний транспорт», Статутом залізниць України (надалі за текстом - Статут), та іншими нормативними актами.

Як вбачається з приписів ст.2 Статуту, статут визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами) (ч.2,3 ст.909 ЦК України).

П.8 ст.6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Ст. 5 Статуту передбачено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує, Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи, які є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Так, пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, а також ст. 23 Статуту передбачено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно зі ст.22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до ст.41 Статуту, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1 Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1 наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних контейнерах, терміни доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320, 200 та 150 км. відповідно.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до пункту 2.10 Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну.

Згідно з Правилами видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Разом з тим, згідно з пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Виходячи з зазначених вище норм законодавства, термін доставки вантажів визначається добами (24 години).

Як вбачається з матеріалів справи, вагони із складу вказаних вище накладних, які прямували на адресу ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» на шляху прямування відчіплялися, без належних на те причин (несправність вагону, виконання митних операцій, вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також перевантаження, які трапились з вини відправника, тимчасової перерви, яка трапилась не з вини залізниці).

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 зазначених накладних, та відміток залізниці у графі 49 про те, що «Одержувач повідомлено про прибуття вантажу (дата та час і ЕЦП відповідального працівника залізниці)», також у графах 51, 53 стоять відмітки (дата) Залізниці про прибуття та видачу вантажу відповідно.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1,2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Ч.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Ст. 130 Статуту залізниць України встановлено, що право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі прострочення доставки вантажу має одержувач за умови пред`явлення накладної.

За правилами ст. 131 Статуту залізниць України, претензії Вантажоодержувачів щодо штрафів заявляються залізниці призначення вантажу.

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику.

Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній. вантажній, багажній квитанції).

Власником та Вантажовідправником вантажів є ПРАТ «ЦГЗК», Вантажоодержувачем вантажів є ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт», відповідно до відміток на накладних право на пред`явлення претензій та позовів ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» передало ПРАТ «ЦГЗК» у встановленому законодавством порядку, що засвідчено переуступними підписами.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, вантаж, що прямував за вказаними накладними, відповідачем було доставлено ДП «Ізмаїльський морський торгівельний порт» (одержувачу) вже після закінчення встановленого терміну доставки, про що свідчать відповідні записи у залізничних накладних, а саме календарний штемпель видачі вантажу (графа 52).

Строки доставки вантажу, встановлені п.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи.

Статтею 116 Статуту передбачено, що за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10% провізної плати - за прострочення на дві доби, 20% провізної плати - за прострочення на три доби, 30% відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

У Інформаційному листі Вищого господарського суду України №01-06/420/2012 від 04.04.2012 «Про обчислення термінів доставки залізницею вантажів та визначення розміру штрафу за порушення цих термінів» зазначено, що встановлений ст. 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин).

Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш як на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченого статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором.

Як зазначено у ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За вимогами п.8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

До позовної заяви позивачем надано розрахунок штрафу (тарифна відстань 794 км), який міститься в справі (а.с.14-16). П.1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до п.п. 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 доби на кожні повні та неповні 200 км.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін та перевіривши доданий до позову розрахунок позивача, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 245615,90 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо зменшення розміру штрафу суд зазначає, що відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.11.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Згідно з положеннями ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм убачається, що вирішуючи питання про зменшення суми неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є такий випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Відповідачем не доведено існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій на підставі наведених норм, з урахуванням чого, суд зазначає, що зменшення розміру штрафних є правом, а не обов`язком суду, а питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення заявленої суми штрафу у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст.123, 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 5, 6, 22, 41, 116, 130, 131, 133 Статуту залізниць України, Правилами перевезення вантажів, ст.ст.11, 202, 530, 639 ЦК України, ст.ст.193, 216, 218 ГК України, ст.ст. 46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066, ) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) про стягнення штрафу 245615,90 грн., - задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська, 5, м. Київ, 03680, ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, м. Одеса, 65012, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066, ) 245615,90 грн. штрафу, 3684,24 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 10.06.2019. Повний текст рішення складений та підписаний 14 червня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков