УХВАЛА

14 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/1865/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест"

до Фермерського господарства "Юлія"

про стягнення 2 956 939, 21 грн.,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест" звернулось із касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019, а ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2018 залишити без змін.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2018 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест" про забезпечення позову задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснення будь-яких реєстраційних дій (виникнення, зміни, припинення) інших речових прав (право оренди, емфітевзис) земельних ділянок з відповідними кадастровими номерами та інше речове право (оренда), яке зареєстровано за Фермерським господарством "Юлія", яке є правонаступником Селянського фермерського господарства "Юлія", а також заборонено вказаному господарству здійснювати будь-які дії, спрямовані на дострокове припинення права користування земельними ділянками товарного сільськогосподарського призначення з відповідними кадастровими номерами.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 скасовано вказану ухвалу суду та у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест" про забезпечення позову відмовлено.

Скасовуючи ухвалу місцевого господарського суду та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою та безпідставною, а ухвала суду не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можливо дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою подання позову у даній справі стало наступне.

18.06.2018 та 28.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Франчі-Інвест" та Фермерським господарством "Юлія" були укладені договори застави майбутнього врожаю з метою забезпечення Фермерським господарством "Юлія" своїх зобов`язань за Договором купівлі-продажу на умовах комерційного кредитування №22-11/2016 від 22.11.2016, Договору купівлі-продажу на умовах комерційного кредитування №23-11/2017 від 23.11.2017, Договору поворотної фінансової допомоги №05/12-17 від 05.12.2017.

Як стверджує позивач, у період з 25.10.2018 по 22.11.2018 Фермерським господарством "Юлія" було достроково розірвано договори оренди з 21 власником земельних ділянок. Позивач зазначає, що все інше майно відповідача, за рахунок якого можливо задовольнити позовні вимоги, окрім права оренди земельних ділянок, знаходиться у заставі, на підставі чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Франчі-Інвест" вважає, що дії відповідача з розірвання договір оренди земельних ділянок свідчать про наміри Фермерського господарства "Юлія" не виконувати свої договірні зобов`язання та уникнути відповідальності.

Таким чином, на думку позивача, невжиття заходів забезпечення позову фактично унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що матеріали справи не містять доказів, а позивачем не доведено, що відчуження права оренди на земельні ділянки може унеможливити виконання рішення суду першої інстанції про стягнення з Фермерського господарства "Юлія" пені в сумі 2 956 939,21 грн., та є ефективним способом захисту його прав та інтересів, оскільки умови договорів застави передбачають настання наслідків у вигляді права звернення на предмет застави у випадку порушення відповідачем його умов, що передбачають обов`язок заставодавця зберігати площі посівів.

Крім того, судом апеляційної інстанції зазначено, що заборона відчуження земельних ділянок не співвідноситься з предметом спору - стягнення з Фермерського господарства "Юлія" пені в розмірі 2 956 939,21 грн., яка нарахована у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі продажу на умовах комерційного кредитування №22-11/2016 від 22.11.2016. Таким чином, зв`язок між заходами до забезпечення позову і предметом позову відсутній, що унеможливлює їх застосування.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Мотивувальна частина ухвали суду має містити, зокрема, зазначення мотивів, з яких суд дійшов висновків, а в резолютивній частині ухвали мають бути зазначені висновки суду (частина 1 статті 234 Господарського процесуального кодексу України).

Обґрунтованим є таке судове рішення, яке ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд, задовольняючи заяву позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову, мав обґрунтувати, в тому числі з посиланням на відповідні обставини та належні докази, що невжиття таких заходів спроможне істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених (оспорюваних) прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Проте, відповідних обставин та доказів судом першої інстанції в згаданій ухвалі не наведено. Тому висновок місцевого господарського суду про співмірність і адекватність вжитих заходів забезпечення позову є передчасним.

Суд апеляційної інстанції дослідив фактичні обставини справи та дійшов правомірного висновку, що ухвала місцевого господарського суду про забезпечення прозову прийнята з порушенням частини другої статті 136 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позивачем не надано, а Господарським судом Миколаївської області не вказано жодних обставин, що невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених, оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест" про забезпечення позову у справі №915/1865/18.

З огляду на викладене, відсутні підстави вважати, що касаційна скарга позивача є обґрунтованою, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких підстав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №915/1865/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест".

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №915/1865/18 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фанчі-Інвест" на постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2019.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі оригінал квитанції №ПН350482 від 11.05.2019 на суму 1921,00 грн.) повернути заявнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді І. В. Кушнір

Є. В. Краснов