РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/5375/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни про стягнення 12 881,04 грн.,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2019 року Департамент молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни (далі - Підприємець) пені в розмірі 2 087,40 грн. та інфляційного збільшення боргу в розмірі 10 793,64 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором від 29 жовтня 2018 року № 115 щодо своєчасної поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 квітня 2019 року вищенаведену позовну заяву Департаменту прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/5375/19 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, для подання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу встановлено строк для подання відповіді на відзив - протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала суду вручена Підприємцю 26 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 862, однак у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 серпня 2018 року Департаментом в електронній системі закупівель PROZORRO було опубліковано оголошення про проведення закупівлі за класифікатором ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1 - нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту; лот 2 - медалі та кубки не олімпійських видів спорту; лот 3 - медалі та кубки для спортивно-масових змагань), ідентифікатор закупівлі UA-2018-08-02-000513-а.

20 вересня 2018 року Підприємцем було подано скаргу (ідентифікатор скарги UA-2018-08-02-000513а.с2) на вказану закупівлю щодо порушення Департаментом порядку проведення процедури закупівлі.

9 жовтня 2018 року Постійно діюча адміністративна колегія Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель (далі - Комісія) рішенням від 9 жовтня 2018 року № 10398-р/пк-пз постановила зобов`язати Департамент скасувати рішення про відхилення тендерної пропозиції Підприємця та рішення про визначення фізичної особи-підприємця Магди Оксани Станіславівни переможцем даної процедури закупівлі.

Протоколом засідання тендерного комітету Департаменту від 16 жовтня 2018 року № 114 відповідача було визначено переможцем по закупівлі за класифікатором ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1- нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту).

29 жовтня 2018 року між Департаментом та Підприємцем було укладено договір № 115, відповідно до пункту 1.1 якого відповідач зобов`язався поставити позивачу предмет закупівлі: ДК 021:2015 код 18530000-3 подарунки та нагороди (лот 1 - нагородна атрибутика - медалі та кубки для олімпійських видів спорту), а покупець - прийняти та вчасно оплатити вартість товару на умовах даного договору.

Номенклатура, асортимент, комплексність, кількість і вартість товару, а також інші необхідні характеристики товару, передбачені в додатку № 1 до даного договору (специфікація), що є його невід`ємною частиною (пункт 1.2 наведеної угоди).

Відповідно до пункту 3.1 цього правочину ціни встановлені у національній валюті України - гривні.

Згідно з пунктом 3.2 договору сума цього договору становить 634 920,00 грн. без ПДВ.

Строк поставки товару: 31 жовтня 2018 року (пункт 5.1 договору).

Пунктом 10.1 вказаної угоди встановлено, що остання набирає чинності з моменту її підписання і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами.

Проте з матеріалів справи вбачається, що відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань за договором від 29 жовтня 2018 року № 115 щодо поставки передбаченого цим правочином товару у встановлений строк не виконав.

У зв`язку з наведеними обставинами 6 листопада 2018 року Департаментом на адресу Підприємця було надіслано лист № 078-1020 з повідомленням про розірвання з 12 листопада 2018 року вказаного договору на підставі пункту 6.2.1 договору.

Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

У частині 2 статті 712 ЦК України зазначено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач на підставі пункту 7.1 договору та статті 231 ГК України, просив стягнути з відповідача пеню в сумі 2 087,40 грн., нараховану за порушення строків виконання Підприємцем його зобов`язання щодо поставки товару на суму 643 920,00 грн. за 12 днів прострочення.

Відповідно до пункту 7.1 договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Приписами частини 3 статті 549 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі статтею 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки розмір вказаної штрафної санкції, нарахованої позивачем, є арифметично вірним та відповідає положенням закону, позовна вимога про стягнення з відповідача 2 087,40 грн. пені підлягає задоволенню.

Крім того, позивач на підставі частини 2 статті 625 ЦК України просив суд стягнути з відповідача 10 793,64 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу в розмірі 643 920,00 грн. у період з 31 жовтня 2018 року по 12 листопада 2018 року.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Як було зазначено вище, за змістом пунктів 1.1 та 5.1 вищезазначеного договору Підприємець взяв на себе зобов`язання щодо поставки позивачу передбаченого цією угодою товару у строк 31 жовтня 2018 року.

Відтак, судом встановлено, що у спірний період відповідачем було порушеного взяте на себе зобов`язання саме з поставки товару, яке є негрошовим, та за неналежне виконання якого можливість стягнення інфляційних втрат положеннями статті 625 ЦК України не передбачена.

Отже, вимога Департаменту про стягнення з відповідача 10 793,64 грн. інфляційних втрат за період з 31 жовтня 2018 року по 12 листопада 2018 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, враховуючи положення статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись пунктом 13 статті 8, статтями 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Каніковської Олени Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 12; ідентифікаційний код 42269168) 2 087 (дві тисячі вісімдесят сім) грн. 40 коп. пені, а також 311 (триста одинадцять) грн. 30 коп. судового збору.

Видати наказ.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18 червня 2019 року

Суддя Є.В. Павленко