ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа№ 920/6/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України

на рішення Господарського суду Сумської області

від 28.02.2019 (повний текст рішення складено 07.03.2019)

у справі №920/6/19 (суддя Соп`яненко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс»

до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України

про стягнення 40321,54 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості за Договором підряду від 21.07.2017 № 210717 в сумі 32040 грн. 28 коп., пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 6155 грн. 19 коп., штрафу в розмірі 1602 грн. 01 коп. та 3% річних від простроченої суми договору в сумі 524 грн. 06 коп., а також витрат по сплаті судового збору.

Позов мотивовано тим, що відповідач порушив умови Договору підряду від 21.07.2017 № 210717 в частині своєчасної оплати наданих послуг, що є підставою для стягнення заборгованості, пені, штрафу та 3% річних від простроченої суми.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі №920/6/19 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» 32040, 28 грн. боргу, 6155, 19 грн. - пені, 1602, 01 грн. - штрафу, 524, 06 грн. - 3% річних, 1762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване тим, що відповідач не подав доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі у строки визначені Договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість яка підлягає стягненню у судовому порядку, а крім того, вимоги про нарахування та стягнення у зв`язку з неналежним виконанням Договору пені, штрафу та 3% річних є нормативно обґрунтованими, а розрахунки - арифметично правильними.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (Державне підприємство «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі №920/6/19 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, також стягнути судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, а також неповно дослідив обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору, що є підставою для скасування рішення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що під час укладення договору сторонами не було дотримано вимог законодавства, оскільки впродовж 2017 року було укладено ряд договорів підряду між цими ж сторонами, загальна вартість яких потребує схвалення Національної академії аграрних наук. Проте, такого схвалення отримано не було.

Крім того, на думку відповідача, нарахування пені є спробою збільшити власні доходи позивача за рахунок відповідача та не є пропорційною мірою відповідальності з огляду на обставини справи.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Власова Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №920/6/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019, розгляд вказаної апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Представник позивача 26.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

У своєму відзиві позивач зазначає, що укладаючи різні договори сторони діяли у межах своїх повноважень, оскільки різні договори стосувались різних об`єктів, які відмінні за цільовим призначенням, вартістю, технічним станом та іншими характеристиками.

Крім того, позивач зазначає, що договір який є підставою позову є чинним, а факт виконання робіт відповідачем не спростований, а тому у суду відсутні підстави для відмови у обґрунтованих позовних вимогах позивача.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2019, апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі №920/6/19 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Зубець Л.П., суддів Калатай Н.Ф., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2019 прийнято справу №920/6/19 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Зубець Л.П., судді Калатай Н.Ф., Мартюк А.І. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

21.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М.Ремесла Національної академії аграрних наук України був укладений договір підряду №210717 від 21.07.2017 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався виконати обумовлені договором роботи на об`єкті відповідача, відповідно до кошторисної документації, а відповідач зобов`язався надати позивачу об`єкт для виконання робіт, передати затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи.

Згідно з п. 1.2. Договору, вид робіт, котрі виконує підрядник: капітальний ремонт критого току в с. Василівка.

Вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 «Договірна ціна» і становить 582040,28 грн. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 2.1., п. 2.2. договору).

За умовами п. 3.1. Договору, виконані згідно з договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту (п. 3.2. Договору).

Положеннями пункту 3.3. Договору сторони погодили, що мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Відповідно до п. 4.1. Договору підрядник зобов`язаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть об`єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на об`єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об`єкта і об`єкт в цілому.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що замовник зобов`язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об`єкту на час виконання робіт; забезпечити на об`єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об`єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Сторонами підписано договірну ціну на капітальний ремонт критого току в с.Василівка, що здійснюється у 2017 році та локальний кошторис на будівельні роботи № 4-1-1.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

В матеріалах справи наявні копії акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за 2017 рік на суму 582040,28 грн., що підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств. Вказані акт та довідка не містять дати їх підписання.

В березні 2017 року роботи на об`єкті були завершені і замовнику були надані для підписання примірники акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3. Претензії щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходили. Зазначені документи були підписані та скріплені печатками підприємств.

З огляду на наявність недоліків документів, відсутність дати підписання, позивач 16.05.2018 листом за вих. № 16/05-01 надіслав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 на суму 582040,28 грн. від 25.04.2018 (опис вкладення до цінного листа від 16.05.2018, фіскальний чек № 0062 від 16.05.2018). Проте, відповідачем підписані акти повернуті відповідачу не були.

Враховуючи зазначене, факт виконання позивачем та прийняття відповідачем обумовлених Договором робіт, останній був зобов`язаний здійснити оплату виконаних робіт протягом 5-ти днів після підписання акту приймання виконаних робіт (п. 2.2. Договору).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Нормами п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-2в); 2) «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягають обов`язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Судом встановлено, що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в на загальну суму 582040,28 грн. та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3. Підписи скріплені печатками підприємств.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Відповідач ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції не подав доказів протиправності використання своєї печатки, у зв`язку з чим відсутні правові підстави вважати, що печатка Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України використовувалась не на розсуд відповідача чи всупереч його волі.

Крім того, відповідач не оспорює самого факту виконання робіт позивачем, однак зазначає про наявність великої кількості недоліків, які можна помітити візуально, на багатьох видах робіт підвищена їх кількість та вартість, а деякі роботи зовсім не виконано, однак жодних доказів на підтвердження зазначених тверджень ним надано не було, а підписання актів без зауважень та застережень свідчить при прийняття робіт за кількістю та якістю.

У п. 2.1 Договору сторони визначили, що вартість робіт становить 582040,28 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 582040,28 грн., що не перевищує погоджену сторонами у договорі ціну робіт.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №911/662/17.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею ст. 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

положеннями ст. 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідач не подав доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі у строки визначені договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 32040,28 грн.

Враховуючи викладені обставини, оскільки відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження пред`явлення позивачу претензій стосовно неналежного виконання робіт, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни, доказів оплати виконаних робіт в повному обсязі, а спірний Договір на підставі якого надавались послуги є чинним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність, обґрунтованість та наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 32040,28 грн. заборгованості за виконані роботи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, а також перевіривши розрахунок 3% річних наданий позивачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 534,06 грн. за період з 26.05.2018 по 10.12.2018.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України, законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нарахована пеня в сумі 6155,19 грн., яка є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з п. 5.4. договору, за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від суми договору.

Позивачем відповідачу нарахований штраф в сумі 1602,01 грн. за не підписання акту КБ-2в від 25.04.2018, що був надісланий відповідачу та не повернутий останнім.

Дослідивши обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позов є обґрунтованим, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 32040 грн. 28 коп. основного боргу, 6155 грн. 19 коп. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, 1602 грн. 01 коп. - штрафу за не підписання акту та 524 грн. 06 коп. - 3% річних.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням складності та категорії справи, суд першої інстанції, відмовляючи відповідачу у розгляді справи з викликом представників сторін, діяв у відповідності до норм чинного процесуального законодавства, яке покликане як забезпечити права сторін на повне та об`єктивне вирішення спору так і швидкість вирішення спорів господарськими судами, а відповідач не довів, що розгляд справи за відсутності представників сторін призвів до порушення прав та охоронюваних інтересів учасників процесу.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України на рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі №920/6/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі №920/6/19 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Державним підприємством «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України.

4. Матеріали справи №920/6/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк