ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Справа№ 925/1265/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ярмак О.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 13.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра»

на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 (повне рішення складено 13.03.2019)

у справі №925/1265/18 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра»

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

за участю Прокуратури Черкаської області

про визнання договору оренди землі поновленим, а додаткової угоди укладеною,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач) з позовом, у якому просило суд:

- визнати поновленим договір оренди землі, укладений 01.08.2013 між Черкаською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Іскра», предметом якого є земельна ділянка загальною площею 119,0064 га кадастровий номер : 02:004:0021 із земель державної власності, яка знаходиться та території Байбузівської сільської ради Черкаського району, Черкаської області за межами населеного пункту (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 7 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2254346);

- визнати укладеною угоду про поновлення договору оренди землі від 01.08.2013 (реєстраційною службою Черкаського районного управління юстиції Черкаської області 7 серпня 2013 року здійснено державну реєстрацію права оренди (номер запису про інше речове право 2254346) в редакції позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після закінчення строку дії договору оренди позивач продовжив користуватись земельною ділянкою, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у встановлений строк не повідомило про наявність заперечень, тому відповідно до частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі» договір підлягає поновленню на той же строк та на тих же умовах.

Короткий зміст рішення господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 у справі №925/1265/18 у позові відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області в місячний термін після закінчення дії договору заперечило проти поновлення договору оренди землі, попереднє звернення позивача за поновленням договору на підставі пунктів 2-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі» виключає можливість застосування частини 6 статті 33 цього ж Закону (як просить позивач), з цих підстав договір оренди землі між сторонами від 01.08.2013 не є поновленим.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Апелянт наголошує, що договір оренди підлягає поновленню, оскільки лист відповідача від 23.01.2018 на адресу позивача не надходив та зміст листа суперечить приписам статті 33 Закону України «Про оренду землі», а лист відповідача від 31.08.2018, з запереченнями у поновленні договору, отриманий позивачем 06.09.2018, тобто, після закінчення встановленого місячного строку.

Узагальнені доводи відзивів на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, поданому до суду 03.06.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що, оскільки сторони не дійшли згоди щодо узгодження істотних умов договору оренди, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області у місячний строк направило позивачу заперечення у поновленні договору оренди, тому, на думку відповідача, договір оренди землі не може бути продовжений на той самий строк та на тих самих умовах.

Явка учасників у судове засідання

У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом участі в судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційної інстанції 13.06.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Прокурор у судовому засіданні апеляційної інстанції 13.06.2019 заперечував проти доводів апеляційної скарги просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.08.2013 між Черкаською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Іскра» (орендар) укладено договір оренди землі (далі - договір) (т. 1; а.с. 15-20) у відповідності до якого орендодавець на підставі розпорядження Черкаської районної державної адміністрації від 14 липня 2011 року № 183 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення в адміністративних межах Байбузівської сільської ради за межами населеного пункту с. Байбузи Черкаського району Черкаської області (п. 1 договору).

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка площею 119,0064 га, кадастровий номер :02:004:0021 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у відповідності з «Технічною документацією із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельними ділянками СТОВ «Іскра» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності в адмінмежах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області» (на схемі розміщення ділянок порядковий номер № 9).

Цільове призначення земельної ділянки - земля сільськогосподарського призначення (п. 3 договору).

Пунктом 5 договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок згідно з «Технічною документацією з нормативної грошової оцінки земельних ділянок СТОВ «Іскра» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель державної власності в адмінмежах Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області», розробленої ДП «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», затвердженої Головним управлінням Держкомзему у Черкаській області (висновок державної експертизи землевпорядної документації від 18 листопада 2011 №2124), та витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку, наданим міськрайонним управлінням Держкомзему у м. Черкаси та Черкаському районі Черкаської області від 28.02.2012 № 01-07/504 з урахуванням коефіцієнту індексації 3,20 та 1,756 на час укладення договору складає 2160839,53 грн.

Сторони у пункті 8 договору встановили, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 180 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований у реєстраційній службі Черкаського районного управління юстиції, про що у Державному реєстрі вчинено запис від 27.08.2013 за № 2254346.

Згідно з п. 39 договору оренди від 01.08.2013 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Речове право на орендовану земельну ділянку відповідачем зареєстровано 07.08.2013, що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (т. 1; а.с. 26).

Отже, враховуючи наведені умови договору, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що п`ятирічний термін користування земельною ділянкою за договором від 01.08.2013 встановлюється з 07.08.2013 по 07.08.2018 включно, а строк його дії закінчується 08.08.2018.

01.08.2013 між Черкаською районною державною адміністрацією та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Іскра» підписано акт приймання-передачі земельної ділянки загальною площею 119,0064 га в користування, яка знаходиться в адміністративних межах Байбузівської сільської ради за межами населеного пункту с. Байбузи, Черкаського району Черкаської області. (т. 1; а.с. 21).

Згідно з частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України (в редакції Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності») з 01 січня 2013 року повноваження щодо передачі у власність або у користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, перейшли від районних державних адміністрацій до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин, яким на той час було Державне агентство земельних ресурсів України, та до його територіальних органів.

Наказом від 25.01.2013 №40 Міністерство аграрної політики України затвердило зміни до Положення про Головні управління Держземагенства в областях, згідно з пунктом 4.32 якого Головні управління Держземагенства в областях наділені повноваженнями передавати відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб в межах областей.

Відповідно до пункту 2 та пункту 5 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» Державне агентство земельних ресурсів України реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, є правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

05.04.2015 проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

26.05.2015 наказом Держгеокадастру України №84 «Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області» погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

Отже, з 26 травня 2015 року внаслідок реорганізації Головного управління Держземагенства у Черкаській області його повноваження перейшли до правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та саме останнє з 26 травня 2015 року є фактичним орендодавцем за спірним договором оренди землі.

Тобто, відповідач у справі обраний правильно.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, що позивач просить задовольнити позовні вимоги на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі». Проте, попередньо позивач вчинив дії з метою реалізації своїх переважних прав на поновлення договору оренди землі у відповідності до частин 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, 28.12.2017 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра» направило до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області лист - повідомлення № 155 (т. 1; а.с. 27-28), у якому пропонувало відповідачу укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 01.08.2013. До листа - повідомлення позивачем був доданий проект додаткової угоди (т. 1; а.с. 29) про поновлення договору оренди землі, у якій, зокрема, пропонував викласти у новій редакції пункти щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки, щодо розміру орендної плати, а також - щодо строку дії договору (на 15 років).

Отже, маючи намір поновити умови договору оренди землі, позивач одночасно пропонував змінити його умови, однак, за доводами позивача, відповіді на вказаний лист-повідомлення він не отримав.

Однак, як зазначає відповідач, 23.01.2018 за вих. №369/0/95-18 він направив позивачу відповідь на вказаний лист із зустрічною пропозицією про зміну умов договору, а саме, - термін дії договору встановити 7 років, річна орендна плата становить 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (т. 1; а.с. 148-149). Відповідь на зазначений лист у матеріалах справи відсутній.

Таким чином, сторони не досягли згоди про реалізацію переважного права позивача на поновлення договору оренди землі від 01.08.2013 на підставі частин 1-5 статті 33 Закоку України «Про оренду землі».

В свою чергу, 31.08.2018 відповідач направив позивачу лист-повідомлення за вих. №27-23-0.32-5521/2-18 (т. 1; а.с. 30) про заперечення у поновленні договору оренди землі, оскільки позивачем не дотримано вимог статей 15, 33 Закону України «Про оренду землі» та статті 18 Закону України «Про оцінку земель». Цей лист позивач отримав 06.09.2018, що підтверджується відміткою про реєстрацію на штампі СТОВ «Іскра» на вказаному листі.

24.09.2018 позивачем направлено відповідачу лист - повідомлення №117 про поновлення договору оренди землі з прикладеним проектом додаткової угоди (т. 1; а.с. 31-33), в якому позивач пропонує поновити договір від 01.08.2013 на тих же умовах і на той же строк.

12.10.2018 відповідачем направлено позивачу лист за вих. №3941/0/95-18 (т. 1; а.с. 34-36), в якому відповідач заперечив проти поновлення договору оренди землі від 01.08.2013, вказавши, зокрема, що сторони попередньо не дійшли згоди про зміну умов договору, термін дії договору оренди землі вже закінчився і документів, які підтверджують його пролонгацію, у позивача не має.

Звертаючись із позовною заявою до суду Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Іскра» просило визнати поновленим договір оренди від 01.08.2013 та визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Укладений між позивачем та Черкаською районною державною адміністрацією договір від 01.08.2013 за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Предметом спору в даній справі є поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих же умовах після закінчення строку договору оренди.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Законом України «Про оренду землі» договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов`язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами вчинялись дії щодо поновлення договору оренди землі в порядку, встановленому частинами 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренди землі», однак, відповідна додаткова угода ними не була укладена.

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця з дня закінчення строку договору заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на поновлення договору).

При цьому, повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», не вимагається.

Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема, у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк.

Тобто, орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Стосовно прав та обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити щодо поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди, а орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто, договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав сформульовано Верховним Судом України, зокрема, у Постанові від 25.02.2015 у справі № 6-219цс14, Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц та у Постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17 від 29.11.2018 у справах №920/752/17, №920/737/17, № 920/747/17, №920/751/17, №920/746/17, №920/744/17, №920/748/17, №920/749/17, від 16.01.2019 у справах №920/738/17, №920/743/17.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідач, як орендодавець, в межах місячного строку після закінчення дії договору (з 08 серпня 2018 року по 08 вересня 2018 року) направив позивачу лист від 31.08.2018 з повідомленням про заперечення щодо поновлення договору оренди землі і позивач отримав вказаний лист також в межах місячного строку - 06 вересня 2018.

Таким чином, вказані обставини унеможливлюють поновлення договору оренди землі між сторонами на підставі частини 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі», а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Крім того, як вбачається з правових позицій Верховного Суду, викладених у Постанові від 22.02.2018 у справі № 912/686/17, вчинення орендарем дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі у межах процедури, передбаченої частиною 5 статті 33 Закону України «Про оренду землі», виключає у подальшому можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини 6 зазначеної статті.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Таким чином, місцевий господарський суд правильно зазначив, що, оскільки права та охоронювані законом інтереси позивача, за захистом яких той звернувся до суду, не порушено відповідачем, то позовні вимоги про визнання договору оренди землі поновленим та додаткової угоди укладеною не підлягають задоволенню.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 N3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 у справі №925/1265/18 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 у справі №925/1265/18 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Іскра» на рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 у справі №925/1265/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 04.03.2019 у справі №925/1265/18 залишити без змін.

Матеріали справи №925/1265/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 14.06.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка