ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/939/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Літвінова С.В.

при секретарі судового засідання Липі Т.О.

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Гордієнко М.В. по довіреності

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ"; (вул.Красноармійська,1-А,Білицьке,Добропільський район, Донецька область,85043)

до відповідача:Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, 5, Київ, Південна Частина Києва, Київ, 03680) в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Пантелеймонівська, 19, Одеса, 65012) про стягнення 8045,2 грн.;

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі, якою є Регіональна філія "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", в якому просить господарський суд: про стягнення 8045,2 грн..

Так, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ", зазначає, що відповідно до умов договору поставки вугільної продукції №607-ПУ-ПТП, від 28.12.2017р., укладеного ним з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, на адресу ДТЕК Ладижинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго» по залізничній накладній №52539038 у вагоні №67681502 відправлено вугілля у кількості 65800 кг.

Проте, як вказує позивач, по прибуттю поїзда на станцію Покровськ Донецької залізниці комерційним актом №482004/518 від 30.10.2018рр. встановлено, що при комісійному переважуванні вагона №67681502 виявилось: вага брутто - 87450 кг, тара за документом - 25000 кг, маса нетто - 62450 кг, що менш вказаної в документі на 3350 кг.

При комерційному огляді виявилося поверхня вантажу нижче бортів на 20см., вкатана без маркування. Над 5-7 люками виїмка 450см х 140см х 30см. Вагон бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний.

За ствердженнями позивача, фактично вантаж видано отримувачу з нестачею 3350 кг. Так, посилаючись на ст. 110 Статуту залізниць України, позивач зазначає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу. При цьому в ст. 113 Статуту залізниць України визначено, що за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Водночас, позивач вказує, що ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України, зазначає, що з врахуванням норми природної втрати під час перевезення, яка згідно п. 27 Правил видачі вантажів для мінерального палива складає 1%, нестача вантажу у вагоні № 67681502 становить 3550-658=2692кг. Згідно довідки власника вантажу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля вартість 1 тони відвантаженого вугілля у полувагоні № 67681502 по накладній № 52539038 становить 2988,56 грн. з урахуванням ПДВ. Таким чином, позивач зазначає, що вартість недостачі, виявленої у полувагоні № 67681502 з урахуванням норми природної втрати складає 8045,20 грн. (2692 кг (нестача з урахуванням норми природної втрати 1%) х 2988,56 грн. (вартість 1 т вугілля з ПДВ).

З огляду на вказане, позивач стверджує, що відповідачем завдано позивачу збитки на суму 8045,20 грн., які підлягають відшкодуванню залізницею.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.04.2019року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначити на "03" травня 2019 р. о 11:15.

15.05.2019р. до канцелярії суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого останній заявлені позовні вимоги не визнає.

Обґрунтовуючи таку позицію, відповідач стверджує, що згідно залізничної накладної №52539038 вагон № 67681502 з вантажем прибув на станцію Покровськ Донецької залізниці в технічно справному стані, що документально підтверджується комерційним актом №482004/518/79 від 30.10.2018.

При цьому у поданому відзиві відповідач вказує, що завантаження вагону проводилося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вантажу перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці. Відповідно до ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням технічних умов. Також відповідач посилається на положення п. а) ст. 111 Статуту Залізниць України, за якими якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу залізниця звільняється від відповідальності за втрату або нестачу вантажу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 10.05.2019 року у зв`язку з перебуванням судді Господарського суду Одеської області Літвінова С.В. на лікарняному з 22.04.2019 року по 03.05.2019 року, з 06.05.2019 року по 08.05.2019 року у відпустці справу призначено до розгляду по суті у засіданні на 27.05.2019року.

У судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву у судовому засідані до 05.06.2019 року, про що було відображено в протоколі судового засідання та повідомлено Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Октябрська ЦЗФ" про дату та час судового засідання.

Під час розгляду справи відповідач проти заявлених позовних вимог заперечував та просив в їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні 05.06.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, надані в ході судового розгляду справи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, між Приватним акціонерним товариством ДТЕК Павлоградвугілля (замовник) та Публічним акціонерним товариством „ДТЕК Октябрська ЦЗФ (виконавець) було укладено договір № 607-ПУ-ПТП від 28.12.2017 року, відповідно до п. 1.1 якого замовник зобов`язаний передати (поставити) виконавцю вугілля для збагачення, оплатити послуги виконавця, пов`язані зі збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов`язаний прийняти вугілля, провести його збагачення та передати (поставити) отриманий в результаті збагачення концентрат замовнику, в строки та на умовах, обумовлених дійсним договором та/або специфікаціями.

Специфікацією від 01.10.2018 р. до договору № 607-ПУ-ПТП від 28.12.2017 року в якій сторони обумовили кількість вугілля, що підлягає поставці (передачі) замовником для його збагачення виконавцем у відповідності з умовами даного договору, яка складає 388000,00 грн за ціною 2 342,40 грн. з ПДВ.

За умовами вказаного договору поставка вугілля здійснюється залізничним транспортом.

Так, згідно залізничної накладної № 52539038 від 27.10.2018 р. вантажовідправником ПАТ „ДТЕК Октябрська ЦЗФ зі станції Родинська Донецької залізниці на станцію Нікель-Побузький Одеської залізниці було відправлено вантаж вугілля кам`яне ДГ 0-100 у кількості 65800 кг у вагоні № 67681502.

Як свідчать матеріали справи, під час перевезення залізницею був складений акт загальної форми № 1859 від 30.10.2018 р. на станції Покровськ Донецької залізниці, згідно якого була проведена перевірка маси вантажу у вагоні № 67681502, та за наслідками контрольного переважування вантажу встановлено: фактична маса брутто вагону склала 87450 кг, тара вагону - 25000 кг, маса вантажу нетто - 62450 кг, що менше документу на 3350 кг. У зв`язку із зазначеним на станції Покровськ Донецької залізниці згідно ст. 129 Статуту залізниць України був складений комерційний акт № 482004/518/79 від 30.10.2018 р. Наразі в комерційному акті зазначено, що поверхня вантажу нижче бортів на 20 см, вкатана без маркування. Над 5-7 люками мається виїмка 450см х 140см х 30см. Вагон бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає. У технічному відношенні вагон справний.

За таких обставин, позивач вказує, що при перевезенні вугільної продукції у вагоні № 67681502 перевізником не забезпечено збереження ввіреного йому вантажу, тому відповідач як перевізник має відшкодувати вартість втраченого вантажу, що за наведеним у позові розрахунком позивача складає 8045,20 грн.

Разом з тим, згідно залізничної накладної № 52539038 від 27.10.2018 р. АТ "ДТЕК Західенерго" передало переуступним підписом право на пред`явлення позову вантажовідправнику ПАТ ДТЕК Октябрська ЦЗФ.

Так, у відповідності з ч. 1, 2 ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відтак, з посиланням на факт виявлення нестачі вантажу, який було прийнято залізницею до перевезення, що встановлено в комерційному акті, позивач просить суд стягнути з відповідача як перевізника вищевказану вартість втраченого вантажу саме на користь позивача.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача. Наявна в матеріалах справи залізничні накладна №52539038 свідчать про встановлення між сторонами договірних правовідносин з перевезення вантажу.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 909 ЦК України та ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту Залізниць України).

Відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення. Вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення і має право застрахувати вантаж у порядку, встановленому законодавством (ч.ч. 2, 3 ст. 308 ГК України).

Статтею 924 Цивільного кодексу України визначено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 Цивільного Кодексу України визначено, що разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Відповідно до ст. 12 Закону України Про залізничний транспорт залізниця повинна забезпечувати збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Ст. 23 Закону Про залізничний транспорт передбачено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Виходячи з наведених положень, підставою для покладення на залізницю відповідальність у вигляді відшкодування вартості прийнятого до перевезення вантажу є саме втрата вантажу з вини залізниці.

Згідно із ст. 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України.

В силу вимог ч. 1 ст. 918 Цивільного кодексу України завантаження вантажу здійснюється відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

У залізничній накладній № 52539038 в графі 28 вказано, що завантаження вантажу у вагон здійснювалося вантажовідправником, маса визначена вантажовідправником на вагонних вагах (150-тонних).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 308 ГК України, яка кореспондуються з вимогами ч. 2 ст. 917 ЦК України, вантажовідправник зобов`язаний підготувати вантаж до перевезення з урахуванням необхідності забезпечення транспортабельності та збереження його в процесі перевезення. Аналогічні вимоги щодо обов`язку вантажовідправника підготувати вантаж до перевезення містяться і у п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082, а також у ст. 32 Статуту залізниць України, згідно з якою навантаження вантажу здійснюється відправником з виконанням Технічних умов.

При цьому згідно ст. 37 Статуту залізниць України, п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Згідно п.1.3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644, усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником до відповідних граф.

Також згідно п. 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001 р., у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Як зазначено в п. 3.21 Роз`яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. N 04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею, з метою забезпечення збереженості вантажу відповідно до пункту 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу на їх поверхню наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу. Конструкція відповідних пристроїв і установок, порядок ущільнення вантажів, застосування захисної плівки (емульсії), кріплення та маркування, що забезпечують збереження і свідчать про відсутність втрати вантажу при перевезенні, визначається інструкцією, розробленою відправником і узгодженою з залізницею (пункт 7 названих Правил).

Згідно залізничної накладної № 52539038 вантаж укатаний катком, маркований у формі поперечних смуг трикутної форми, навантаження навалом, маса вантажу визначена вантажовідправником на вагонних статичних вагах (150 т).

Викладене свідчить про визначення вантажовідправником маси вантажу у відповідності з Правилами приймання вантажів до перевезення, а також засвідчено обставину вжиття вантажовідправником всіх необхідних заходів для збереження вантажу під час здійснення його перевезення, як це передбачено вимогами чинного законодавства. Також матеріали справи свідчать, що залізниця прийняла вантаж без будь-яких застережень.

Статтею 52 Статуту залізниць України визначено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. № 644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу. Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

В ст. 3 ч. 8 Правил складання актів Міністерства Транспорту України № 334 від 28.05.2002 р. зазначено, що акт загальної форми складається у випадку пошкодження або втрати залізницею перевізних пристосувань. З цього випливає те, що такі пошкодження фіксуються у випадку, коли вони сталися в процесі перевезення, саме про це йдеться в ч. 1 ст. 33: „Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності.

Відповідно до акту загальної форми акту загальної форми № 1859 від 30.10.2018 р., який був складений на станції Покровськ Донецької залізниці, згідно якого була проведена перевірка маси вантажу у вагоні № 67681502, та за наслідками контрольного переважування вантажу встановлено: фактична маса брутто вагону склала 87450 кг, тара вагону - 25000 кг, маса вантажу нетто - 62450 кг, що менше документу на 3350 кг.

Наведені обставини стали підставою для складання залізницею комерційного акту від 30.10.2018 р. № 482004/518/79, яким підтверджено вищевикладене та встановлено різницю маси вантажу проти перевізного документа в сторону зменшення на 3350 кг із зазначенням того, що вказаний вагон у технічному стані є справним, а також вказано, що поверхня вантажу нижче бортів на 20 см, вкатана без маркування. Над 5-7 люками виїмка 450смх140смх30см. Вагон бездвірний, люка закриті, течі вантажу немає.

З огляду на викладене, господарський суд вважає, що недостача вантажу при його перевезенні виникла з причин, що залежать саме від залізниці з огляду на таке. Так, прийняття відповідачем до перевезення вказаного вантажу свідчить про погодження з вказаною у залізничній накладній масою вантажу. Натомість зі змісту комерційного акту випливає, що фактично наявні поглиблення, а не протікання (просипання) вантажу, також у перевізному документі міститься відмітка про нанесення маркування, а в місцях поглиблення маркування відсутнє.

Виходячи з викладеного, суд доходить до висновку про недоведеність залізницею обставини відсутності її вини у нестачі вантажу, а тому доводи позивача щодо наявності підстав для покладення на залізницю матеріальної відповідальності за нестачу вантажу є правомірними.

Таким чином, господарський суд вважає правомірним покласти відповідальність за недостачу вантажу у вагоні № 67681502 саме на відповідача як перевізника.

Водночас вимогами ст. 113 Статуту залізниць України встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Згідно до ст.114 Статуту Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

В підтвердження вартості відправленого вантажу у вагоні № 67681502 позивачем надано до суду довідку, в якій зазначена вартість вугілля у розмірі 2490,47 грн. без ПДВ та 2988,56 грн. з ПДВ за 1 тонну продукції.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить:

- 2% маси, зазначеної в перевізних документах:

вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0-6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м`ясо свіже;

- 1,5% маси, зазначеної в перевізних документах:

вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива;

- 1% маси, зазначеної в перевізних документах:

мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м`ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м`ясні всякі;

- 0,5% маси всіх інших вантажів.

Так, з урахуванням викладеного, суд вважає цілком обґрунтованим здійснений позивачем розрахунок вартості нестачі вантажу 3550 кг вугілля у полувагоні № 67681502, що складає 8045,20грн. з урахуванням ПДВ, за вирахуванням норми природної втрати ((3350 кг (65800 кг х 1%)) х 2988,56 грн.).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, господарський суд доходить висновку про доведеність вказаними доказами та наявність законних підстав для покладання матеріальної відповідальності в порядку ст. 129 Статуту залізниць України саме на перевізника у вигляді відшкодування вартості нестачі вантажу, що за правильним розрахунком позивача, зробленим у відповідності до вимог п. 27 Правил видачі вантажів, становить 8045,20 грн. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги ПАТ „ДТЕК Октябрська ЦЗФ обґрунтованими та такими, що відповідають фактичним обставинам справи і вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд -

1. Позов Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Октябрська ЦЗФ до Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця про відшкодування збитків в сумі 8045,2 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ) в особі регіональної філії Одеська залізниця ПАТ Укрзалізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд 19; ) на користь Публічного акціонерного товариства „ДТЕК Октябрська ЦЗФ (85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, буд. 1А; ) суму вартості нестачі вугілля в розмірі 8045/вісім тисяч сорок п`ять /грн. 20 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921/одна тисяча дев`ятсот двадцять одна/грн. 00 коп.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повне рішення складено 10 червня 2019 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов