ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.06.2019 Справа № 917/37/17

Суддя Мацко О.С. при секретарі судового засідання Дяченко Д.Б., розглянувши у судовому засіданні скаргу Фермерського господарства "Агрофірми "Віктор" на дії державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області при виконанні наказу по справі

за позовом Фермерського господарства "Агрофірми "Віктор", 52600, Дніпропетровська область, Васильківський район, селище міського типу Васильківка, провулок Театральний, будинок 8

до Публічного акціонерного товариства "АВТОКРАЗ", 39631, Полтавська область, м. Кременчук, вулиця Київська, будинок 62

про зобов`язання вчинити дії

Представники:

від стягувача: Колінько Н.О.

від боржника: відсутні

від органу виконання судових рішень: Шамало Ю.В.

У судовому засіданні 11.06.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено про дату складання повної ухвали.

ВСТАНОВИВ:

На виконання рішення господарського суду Полтавської області від 12.06.2017р. у даній справі видано наказ, який перебував на виконанні у Автозаводському ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області. Як стало відомо стягувачу з сайту Міністерства юстиції України, 07.05.2019р. державним виконавцем прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11.ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач вважає дану постанову незаконною, винесеною передчасно, з порушенням законного права стягувача на отримання виконання судового рішення, постановленого на його користь, у зв`язку з чим просить визнати дії державного виконавця неправомірними, постанову про закінчення виконавчого провадження скасувати, зобов`язати державного виконавця усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження №57472191.

Боржник явку представника у засідання не забезпечив, надіслав до суду пояснення до скарги від 04.06.2019р., згідно яких виконати рішення не має можливості через перебування підприємства у процедурі банкрутства та складний матеріальний стан; вважає дії державного стягувача законними та просить відмовити у задоволенні скарги.

Автозаводський ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області у відзиві на скаргу від 10.06.2019р. проти задоволення скарги заперечує, посилаючись на те, що державним виконавцем здійснено всі можливі та достатні дії для виконання судового рішення, а при винесенні оскаржуваної постанови права та інтереси стягувача не порушені. На виконання ухвали суду від 31.05.2019р. надано копії матеріалів виконавчого провадження №57472191.

Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження, заслухавши представників виконавчої служби, стягувача, врахувавши письмові пояснення боржника, дійшов наступних висновків:

1) Стосовно строку на оскарження дій ВДВС:

Стягувач наполягає на тому, що копії постанови від 07.05.2019р. не отримував, дізнався про її існування з сайту Міністерства юстиції України 24.05.2019р., тож саме з цієї дати слід відраховувати передбачений законодавством десятиденний строк на її оскарження. Судом досліджено матеріали виконавчого провадження та встановлено, що копія оскаржуваної постанови направлена стягувачу на адресу: Полтавська область, Кобеляцький район, с.Василівка, пров.Театральний,8, що не відповідає адресі реєстрації стягувача (Дніпропетровська область, Васильківський район, смт.Васильківка, пров.Театральний,8).

Виходячи з аналізу положень статей 116, 341 ГПК України, процесуальний закон пов`язує початок перебігу 10-денного строку для подання скарги на дії державного виконавця саме з днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права. Тож, враховуючи, що копія оскаржуваної постанови стягувачу фактично не направлялася, суд вважає, що стягувачем не пропущено строк на оскарження постанови.

2) Стосовно аргументів стягувача про порушення державним виконавцем ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» та направлення до органів досудового розслідування заяви (подання) про притягнення до кримінальної відповідальності в порядку ст.214 КПК України керівника боржника, а не повідомлення, як це передбачено Законом України "Про виконавче провадження" : суд дослідив заяву (подання) від 06.05.2019р. №33697 та вважає її доказом належного виконання державним виконавцем покладеного на нього обов`язку. Сама по собі назва документа "Заява (подання) про притягнення до кримінальної відповідальності в порядку ст.214 КПК України (заява, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення)" не свідчить про протиправність дій державного виконавця. З поданих до суду копій матеріалів виконавчого провадження неможливо достеменно встановивити, чи направлялося це подання органу досудового розслідування, проте доказів протилежного стягувач також не надав, його твердження про можливе ненаправлення даного документу до органів досудового розслідування є тільки припущенням.

3) Стосовно порушення державним виконавцем вимог ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»:

Судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалися дії, передбачені чинним законодавством для виконанння рішення. Так, 22.10.2018р. було відкрито виконавче провадження; здійснювалися неодноразові виходи державного виконавця до боржника; 08.04.2019р. боржнику направлена вимога щодо виконанння наказу; 16.04.2019р. здійснено вихід до ПАТ «Автокраз»; 17.04.2019р. винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн.; 03.05.2019р. здійснено вихід до боржника. 03.05.2019р. державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на боржника у розмірі 10200 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів, а вже 07.05.2019р. винесено оскаржувану постанову про закриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. На уточнююче питання суду стосовно причин недотримання державним виконавцем строку, передбаченого ч.3 ст.63 Закону, представник виконавчої служби пояснив, що державний виконавець керувався статтею 75 Закону, яка не передбачає обов`язку дотримання будь-яких строків. Крім того, на думку ВДВС, дане порушення не є важливим та суттєвим, оскільки на даний момент цей десятиденний строк сплив, а боржник все рівно не має можливості виконати судове рішення; всі можливі дії по виконанню цього рішення державним виконавцем вже здійснено, тож відновлення виконавчого провадження жодним чином не сприятиме захисту прав та інтересів стягувача.

Суд вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови про закриття виконавчого

провадження державним виконавцем порушено вимоги ст.63 Закону України, постанову винесено передчасно, не перевірено стану виконання боржником судового рішення після закінчення строку на добровільне виконання рішення суду, який встановлено п.2 постанови від 03.05.2019р.

Обов`язок державного виконавця дотримуватися процедури, встановленої ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" та строків, наданих на добровільне виконання рішення боржнику, не залежить від того, збирається чи ні боржник виконувати судове рішення, має чи ні він таку матеріальну можливість, тож сам по собі факт усвідомлення державним виконавцем того, що рішення все рівно не буде виконано боржником, не є підставою для спрощення процедури, встановленої імперативною нормою закону, та скорочення строку на добровільне виконання рішення з 10 до 1 робочого дня.

Вказаними діями порушені права стягувача на законне очікування отримати виконання судового рішення, постановленого на його користь. Посилання державного виконавця на те, що при вчиненні оскаржуваних дій державний виконавець керувався не ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», а ст.75 цього Закону, яка не передбачає дотримання будь-яки строків, суд вважає необґрунтованими: ст.75 Закону передбачає відповідальність за невиконання рішення, а сам процес виконання рішення немайнового характеру регламентовано саме ст.63 Закону.

З урахуванням викладеного, суд вважає оскаржувану постанову про закриття виконавчого провадження від 07.05.2019р. незаконною, прийнятою передчасно та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ч.2 ст.343 ГПК України, у разі обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За приписами частини 1 статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 13.03.2019 у справі №920/149/18, що під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI "Судовий контроль за виконанням судових рішень".

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 24.04.2019р. у справі № 914/3587/14) також наголошує, що відповідно до частини другої статті 343 Господарського процесуального кодексу України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Аналогічна позиція викладена у Постанові ВС КГС від 08.04.2019р. у справі №910/8550/14, від 02.10.2018р. у справі №901/2028/13 і ін.).

Отже, вимога скарги про зобов`язання Автозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 року № 917/37/17 про зобов`язання ПАТ "АВТОКРАЗ" виконати умови Договору № 653/15 від 17.08.2015 року не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем даного рішення є обґрунтованою.

При цьому Суд вважає за необхідне додати таке. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" no. 15729/07, від 05.07.2012 Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також ЄСПЛ зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Беручи до уваги те, що ситуація, яка склалася у цій справі вимагає забезпечення невідкладного належного правового захисту стягувача, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.233, 234, 342-344 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити. Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Автозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про винесенні постанови від 07.05.2019 року у виконавчому провадженні № 57472191 про закінчення виконавчого провадження.

2. Скасувати Постанову головного державного виконавця Автозаводського відділу Державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження № 57472191 від 07.05.2019 року.

3. Зобов`язати Автозаводський відділ Державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 12.06.2017 року № 917/37/17 про зобов`язання ПАТ "АВТОКРАЗ" виконати умови Договору № 653/15 від 17.08.2015 року не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем даного рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня складення повної ухвали (ст..ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повна ухвала складена 12.06.2019р.

Суддя Мацко О.С.