Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/86/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Сіра А.В., ордер серія ЖТ №060560 від 19.12.2018р на надання правової допомоги, свідоцтво №441 від 26.11.2007р,

від відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" (с.Висока Піч, Житомирський район, Житомирська область)

до Житомирської районної державної адміністрації (м.Житомир)

про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської РДА №598 від 01.11.2018.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" звернулось з позовною заявою (від 22.01.2019 за вих.№5) до Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013, укладеного з ТОВ "Сатурн-Агро" на території Василівської сільської ради Житомирського району".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 11.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.05.2019.

Судове засідання, призначене на 29.05.2019 о 15:00, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Кравець С.Г. на лікарняному.

Ухвалою від 05.06.2019 призначено розгляд справи по суті на 11.06.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 11.06.2019 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, а також відповіді на відзив від 10.04.2019, поясненнях від 08.05.2019, від 13.05.2019 та просила позов задовольнити.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 11.06.2019 не направив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення №568 (а.с.151). На адресу господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання від 10.06.2019 про розгляд справи без участі його представника, у зв`язку з його перебуванням у відпустці; проти позовних вимог відповідач заперечує в повному обсязі з підстав, викладених у поясненнях долучених до матеріалів справи (а.с.152-153).

У відзив на позовну заяву (а.с.57-61) та поясненнях (а.с.87-91) відповідач проти позову заперечує, вказуючи на таке:

- оскаржуване розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №598 від 01.11.2018р "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013р було прийнято у зв`язку із ухиленням орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди;

- листом від 28.11.2017 №К-1835/14, направленим на адресу ТОВ "Сатурн Агро", Житомирська райдержадміністрація повідомила товариство про необхідність надання витягів з документації із землеустрою про вартість земельної ділянки, виданих управлінням Держземагенства у Житомирському районі;

- листом від 20.06.2018 відповідач повідомляв про необхідність здійснення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на кожен орендований пай та прийняття рішення щодо внесення змін до договору оренди щодо підвищення орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки в строк до 20.08.2018;

- Житомирською райдержадміністрацією було підготовлено проект додаткової угоди з урахуванням відповіді, зазначеної у листі Головного управління Держгеокадастру у Житомирському районі та м.Житомирі від 30.11.2017 №32-6-0.15-2501/123-17 про середню вартість земельної частки (паю), розташованої на території Василівської сільської ради;

- за даними ГУ ДФС України у Житомирській області позивач у 2013 році кошти за оренду земельних ділянок не сплачував взагалі;

- ТОВ "Сатурн Агро" сільськогосподарська діяльність не здійснювалась відповідно до даних, наданих Головним управлінням статистики у Житомирській області.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 01.06.2013 між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області (орендодавець/відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" (орендар/позивач) було укладено договір оренди земельних ділянок (а.с.12-13).

Згідно п.1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв) в кількості 99 паїв (135 земельних ділянок) на території Василівської сільської ради за межами населених пунктів.

Відповідно до пункту 2 договору, в оренду передаються земельні ділянки в кількості 99 паїв (135 земельних ділянок) загальною площею 432,8673 га (перелік додається).

Пунктом 4 договору сторони передбачили, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок становить - 1 561 955грн згідно витягу з документації із землеустрою про вартість земельної ділянки (земельної частки паю) виданого управлінням Держземагентства у Житомирському районі.

Договір укладено на 10 (десять) років, але не довше ніж до моменту отримання власниками паїв свідоцтв на право власності на земельну ділянку. Після закінчення строку договору оренди орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У такому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 7 договору).

Пунктом 9 договору сторони погодили, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель. Встановлення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель є підставою для перегляду розміру орендної плати один раз на рік.

Відповідно до пункту 29 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Згідно пункту 31 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання:

- за взаємною згодою сторін;

- в односторонньому порядку;

- за рішенням суду;

- внаслідок випадкового пошкодження орендованої земельних ділянок, яке істотно перешкоджає їх використанню;

- з інших підстав, визначених законом.

Орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку у разі ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди (пункт 32 договору).

Відповідно до пункту 36 договору, цей договір набирає чинності після підписання сторонами.

Пунктом 38 договору сторони погодили, що невід`ємною частиною договору є акт приймання-передачі об`єкта оренди, та перелік земельних ділянок.

Договір зареєстровано у Василівській сільській раді 04.06.2013 за №1.

01.06.2013 між сторонами було підписано акт прийому-передачі земельної ділянки, відповідно до якого орендодавець - Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області в особі голови адміністрації Кулика Андрія Євтуховича, на підставі розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №201 від 01.06.2013 передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" в особі директора Ясінського Валерія Ярославовича приймає земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок (нерозділених) не витребуваних земельних часток (паїв) в кількості 99 паїв (135 земельних ділянок) загальною площею 432,8673 га на території Василівської сільської ради за межами населених пунктів (а.с.14).

01.11.2018 голова Житомирської районної державної адміністрації прийняв розпорядження №598 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н, укладеного з ТОВ "Сатурн Агро" на території Васильківської сільської ради Житомирського району", згідно з яким розірвав договір оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н, зареєстрований у Василівській сільській раді 04.06.2013 за №1, укладений між Житомирською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" на підставі якого надано у строкове платне користування земельні ділянки в кількості 99 паїв, загальною площею 432,8673га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Василівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, у зв`язку із ухиленням орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди (а.с.16).

Зі змісту даного розпорядження вбачається, що при його прийнятті голова керувався положеннями ч.3 ст.651 ЦК України, ст.141 Земельного кодексу України, ч.2 ст.31 Закону України "Про оренду землі", ст.41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", а також п.п.31, 32 договору оренди від 01.06.2013.

Позивач просить визнати недійсним та скасувати вказане розпорядження, посилаючись на порушення відповідачем процедури розірвання договору в односторонньому порядку. Стверджує, що він добросовісно та в повному обсязі виконував зобов`язання за договором оренди земельних ділянок від 01.06.2013; від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди не ухилявся, оскільки не отримував від відповідача будь-яких пропозицій про внесення змін до договору. Зазначає, що прийняттям оспорюваного розпорядження порушено права ТОВ "Сатурн Агро", оскільки відповідач не мав підстав для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку. Посилаючись на положення статті 188 ГК України позивач вказує, що передумовою дострокового розірвання договору оренди є необхідність направлення ініціюючою стороною іншій стороні пропозиції про зміну умов договору з проектом додаткової угоди. Разом з тим, позивач стверджує, що відповідач не направляв, а позивач не отримував пропозиції відповідача про внесення змін до договору оренди та проект такої угоди. У зв`язку з цим, позивач вважає прийняте головою Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області розпорядження №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н, укладеного з ТОВ "Сатурн Агро" на території Васильківської сільської ради Житомирського району" незаконним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що листами, направленими на адресу ТОВ "Сатурн Агро", Житомирська райдержадміністрація повідомляла товариство про необхідність: внесення змін до договору, укладеного між сторонами в частині розміру орендної плати; надання витягів з документації із землеустрою про вартість земельної ділянки, виданих Управлінням Держземагенства у Житомирському районі; надання статистичної звітності, що підтверджує факт ведення товарного сільськогосподарського виробництва за період з 2013 по 2017 роки на земельних ділянках, які перебувають в оренді, у строк до 01.12.2017 року. Доводить, що позивач ухилився від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди, що стало підставою для прийняття розпорядження №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н, укладеного з ТОВ "Сатурн Агро" на території Васильківської сільської ради Житомирського району".

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд враховує вищенаведене, а також таке.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст.2 Земельного кодексу України, суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

За приписами статті 13 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з п.п. "а", "в", "ж" ч.1 ст.17 Земельного кодексу України, до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить: розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом; координація здійснення землеустрою та державного контролю за використанням та охороною земель; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" передбачено, що нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження.

Згідно з п.12 Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 №122 "Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)", нерозподілені (не витребувані) земельні ділянки передаються в розпорядження сільських, селищних, міських рад чи райдержадміністрацій з метою надання їх в оренду.

Відтак, законодавством передбачена можливість раціонального використання земельних часток до оформлення їхніми власниками правовстановлюючих документів з можливістю надходження коштів до бюджету.

При цьому, оренда нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок не є сталою і не може забезпечити постійну площу орендованої земельної ділянки, оскільки земельні ділянки надаються на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку.

Законодавством не визначено спеціального порядку передачі не витребуваних земельних ділянок (паїв) відповідним державним адміністраціям, з яким пов`язане виникнення права на розпорядження ними згідно зі ст.13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

У даному випадку, за умовами укладеного між сторонами договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 передача позивачу в оренду була здійснена саме щодо нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв), зокрема, на підставі статті 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".

Статтею 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" голови місцевих державних адміністрацій видають розпорядження одноособово і несуть за них відповідальність згідно із законодавством.

Головою Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області прийнято розпорядження №598 від 01.11.2018 про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н, укладеного між Житомирською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро", зареєстрованого у Василівській сільській раді 04.06.2013 за №1. Підставою для видачі даного розпорядження, виходячи з його змісту, стало ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента і у визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України).

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та крім загальних норм цивільного законодавства, вони регулюються також актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

За приписами частин 1 та 3 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зазначені положення статті кореспондуються з нормами статті 188 Господарського кодексу України, яка передбачає, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором (пункт 1 статті 188 ГК).

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено також, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Стаття 30 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Згідно з п.31 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, в односторонньому порядку.

Пунктом 32 договору сторони погодили, що орендодавець має право розірвати договір в односторонньому порядку у разі ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди.

Виходячи зі змісту пункту 32 договору, сторони погодили право орендодавця виступати з ініціативою про розірвання договору оренди земельних ділянок, яке виникає у разі якщо орендар ухилився від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди.

Отже, у даному випадку в договорі сторони визначили підстави, які надають орендодавцю право на односторонню відмову від договору і такими підставами є ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди.

Відповідач доводить, що листом №К-1835/14 від 28.11.2017, направленим на адресу ТОВ "Сатурн Агро", він повідомляв позивача про необхідність надання витягів з документації із землеустрою про вартість земельної ділянки, виданих управлінням Держземагенства у Житомирському районі; статистичної звітності, що підтверджує факт ведення товарного сільськогосподарського виробництва за період з 2013 по 2017 роки на земельних ділянках, які перебувають в оренді, у строк до 01.12.2017 (а.с.100).

Під час підготовчого засідання представник відповідача вказувала на те, що даний лист було надіслано позивачу простою кореспонденцією. В свою чергу, представник позивача стверджувала, що ТОВ "Сатурн Агро" даного листа не отримувало.

Відповідачем факт надіслання ТОВ "Сатурн Агро" листа №К-1835/14 від 28.11.2017 відповідними доказами не доведено.

Відповідачем подано до справи лист №18-5/880 від 20.06.2018, адресований ТОВ "Сатурн Агро", в якому, посилаючись на необхідність приведення у відповідність до вимог законодавства договору оренди земельних ділянок, голова райдержадміністрації повідомляє ТОВ "Сатурн Агро" про необхідність здійснення розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на кожен орендований пай. В листі відповідач також просив позивача повідомити про рішення щодо внесення змін до договору оренди з підвищення орендної плати у розмірі 8% від нормативної грошової оцінки в строк до 20 серпня 2018 року (а.с.98-99).

Даний лист надіслано відповідачем на юридичну адресу позивача, що підтверджується довідкою пошти №26 від 11.12.2018 та копією поштового конверта (а.с.23,94). Проте, цей лист було повернуто відповідачу відділенням зв`язку з відміткою відділення поштового зв`язку "За закінченням встановленого строку зберігання" (а.с.94).

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, оскільки ініціатором внесення змін до договору оренди виступав саме відповідач, останній мав дотриматись порядку внесення змін до договору оренди та надіслати проект додаткової угоди, в якій би містились умови із визначеним на рівні пропозиції для погодження змістом кожної взятої окремо умови, які відповідач бажає змінити. При цьому, проект додаткової угоди має бути підписаний особою, яка його зробила. Саме підпис особи, яка зробила пропозицію укласти додаткову угоду, виконує функцію надання такій пропозиції зв`язку з конкретною особою. Особа, яка зробила пропозицію укласти додаткову угоду від імені юридичної особи, повинна мати відповідну правоздатність та повноваження органу юридичної особи.

Таким чином, намір особи вважати себе зобов`язаною у разі прийняття пропозиції випливає із факту надіслання відповідачем на адресу позивача проекту додаткової угоди договору, що належним чином підписаний уповноваженою особою відповідача та скріплений печаткою.

В той же час, до листа №18-5/880 від 20.06.2018 відповідачем не було додано проекту додаткової угоди зі зміненою ставкою орендної плати, її розміром тощо, яку було б запропоновано підписати позивачу і даний факт не заперечувався представником відповідача під час підготовчого провадження.

Слід зазначити, що у даному випадку, перегляд зміни розміру орендної плати ініціювався відповідачем не у відповідності до пункту 9 договору, який передбачає можливість перегляду розміру орендної плати один раз на рік у зв`язку із встановленням коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, а на виконання розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації №265 від 23.05.2018.

Згідно з розпорядженням голови районної державної адміністрації №265 від 23.05.2018:

- зобов`язано юридичний сектор апарату райдержадміністрації підготувати проекти додаткових угод про внесення змін до діючих договорів оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв), укладених між Житомирською райдержадміністрацією та орендарями, відповідно до рішення комісії, згідно протоколу засідання комісії по розпорядженню землями державної власності за межами населених пунктів та вирішенню інших питань у галузі земельних відносин від 26.04.2018 №4.

- орендарям згідно переліку, в тому числі ТОВ "Сатурн Агро", рекомендовано укласти відповідні додаткові угоди до договорів оренди та зареєструвати їх відповідно до вимог чинного законодавства.

Отже, за змістом розпорядження №265 підготовка проектів додаткових угод для внесення змін до договорів оренди нерозподілених (не витребуваних) земельних часток (паїв) повинна була здійснюватись юридичним сектором апарату райдержадміністрації, а не орендарями.

В матеріалах справи міститься проект додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н з доданим переліком не витребуваних земельних часток (паїв) та проектом акта приймання-передачі земельних ділянок (паїв) (а.с.136-140). Проте, цей проект не підписаний відповідачем та не скріплений його печаткою, а тому не можна дійти висновку, що зазначений проект виражає дійсний намір відповідача вважати себе зобов`язаним у разі прийняття позивачем умов додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н. Відповідно, він не є пропозицією укласти додаткову угоду до договору від 01.06.2013 в розумінні ст.181 ГК України, ст.641 ЦК України.

Водночас, матеріали справи не містять доказів надіслання відповідачем проекту додаткової угоди до договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 б/н позивачу, як і доказів на підтвердження факту звернення відповідача із відповідним позовом до суду або у позасудовому порядку з вимогами до ТОВ "Сатурн Агро" щодо внесення змін до договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013.

Таким чином, направлення відповідачем позивачу листа №18-5/880 від 20.06.2018, за відсутності доказів надіслання позивачу проекту додаткової угоди про внесення змін до договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 №б/н, не можна вважати дотриманням встановленого чинним законодавством порядку внесення змін до договору оренди від 01.06.2013.

Також, суд зауважує, що сам зміст пункту 32 договору передбачає наявність додаткової угоди, ухилення від підписання якої орендарем може мати наслідком реалізацію орендодавцем відповідного права розірвати договір в односторонньому порядку. Тож, за відсутності надісланого позивачу проекту додаткової угоди, застосування відповідачем цієї умови договору є необґрунтованим.

Судом також враховується, що відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Статтею 288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Як визначено ст.288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але, в силу пп. 288.5.1, 288.5.2 цієї норми, річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

У даному випадку, за умовами укладеного між сторонами договору від 01.06.2013 орендарю передавались земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва; нормативно грошова оцінка земельних ділянок становить 1 561 955грн; орендна плата за договором встановлена у розмірі 3% від нормативно грошової ціни - 46858,65грн на рік і складає 3904,89грн за місяць оренди. Наведені умови діючого між сторонами договору повністю узгоджуються з нормами Податкового кодексу України.

Згідно зі ст.632 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

При цьому, в рішенні №265 "Про внесення змін до діючих договорів оренди нерозподілених (невитребуваних) земельних часток (паїв)" Житомирською районної державною адміністрацією не встановлювались ні збільшення ставки орендної плати (до 8% від нормативно-грошової оцінки, на що відповідач посилається в листі від №18-5/880 від 20.06.2018), ні обов`язок орендаря, зокрема ТОВ "Сатурн Агро", укласти додаткову угоду до договору. В пункті 2 зазначеного рішення орендарям лише рекомендовано укласти відповідні додаткові угоди до договорів оренди та зареєструвати їх відповідно до вимог чинного законодавства, тобто дане рішення для орендаря, зокрема позивача у даній справі, носить лише рекомендаційний характер.

Наявність будь-яких інших, нормативних, правових тощо підстав, внаслідок яких у відповідача виник саме обов`язок, а не право, підписати додаткову угоду до договору оренди щодо зміни розміру орендної плати, з матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, за поданими доказами, відповідач, як орендодавець за договором оренди земельних ділянок від 01.06.2013, не довів факту ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та від укладення відповідної додаткової угоди щодо зміни розміру орендної плати, що стало підставою для прийняття оскаржуваного розпорядження. Відповідно, у відповідача були відсутні підстави на одностороннє розірвання договору оренди 01.06.2013.

Посилання відповідача на листи Головного управління ДФС у Житомирській області №710/9/06-25-07 від 20.12.2017, Головного управління статистики у Житомирській області №13.1-08/311 від 05.12.2017 щодо несвоєчасної сплати орендних платежів та не здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності судом оцінюються критично.

Так, лист Головного управління ДФС у Житомирській області №710/9/06-25-07 від 20.12.2017 не містить посилань на договір оренди земельних ділянок від 01.06.2013 та наявність заборгованості саме за ним.

Копія листа Головного управління статистики у Житомирській області №13.1-08/311 від 05.12.2017, що міститься в матеріалах справи взагалі ніким не підписана та не засвідчена у встановленому порядку, що не надає змоги суду його ідентифікувати як належно оформлений документ.

Подані до матеріалів справи докази (лист ГУ ДФС у Житомирській області №10090/6/06-30-51-17 від 15.11.2018, №10087 від 15.11.2018 (а.с.25) (а.с.24,25), банківські виписки по рахунку за період з 2013-2014рр (а.с.104-120), свідчать про те, що орендар сплачує орендну плату і заборгованості по її сплаті не має.

До того ж, у даному випадку підставою для односторонньої відмови від договору та прийняття оспорюваного розпорядження було саме ухилення орендаря від перегляду розміру орендної плати та укладення відповідної додаткової угоди, а не несвоєчасна сплати орендних платежів та/або не здійснення позивачем сільськогосподарської діяльності на об`єкті оренди.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом частини 3 статті 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Враховуючи те, що оспорюване розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013, укладеного з ТОВ "Сатурн-Агро" на території Василівської сільської ради Житомирського району" було прийнято за відсутності правових підстав, чим порушено законні права та інтереси позивача щодо належного користування орендованими земельними ділянками, вказане розпорядження підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, враховуючи факт невідповідності вимогам чинного законодавства розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013, укладеного з ТОВ "Сатурн-Агро" на території Василівської сільської ради Житомирського району", та порушення внаслідок прийняття незаконного розпорядження інтересів позивача, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим розпорядження підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Судові витрати, відповідно до ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області №598 від 01.11.2018 "Про розірвання договору оренди земельних ділянок від 01.06.2013 укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" на території Василівської сільської ради Житомирського району".

3. Стягнути з Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області (10003, Житомирська область, м.Житомир, вул.Лесі Українки, буд.1; ідентифікаційний код 04053476) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн Агро" (12424, Житомирська область, Житомирський район, село Висока Піч, вул. Іванова, буд.2А; ідентифікаційний код 38187493):

- 1921,00грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 18.06.19

Суддя Кравець С.Г.

Віддрукувати:

1 - до справи,

2 - 3 - сторонам (рек. з пов.)