ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 року м. Дніпро Справа № 904/1180/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р.

про відмову у відкритті провадження

( суддя: Татарчук В.О., м. Дніпро, повний текст ухвали підписано 19.04.2019 р.)

у справі:

за позовом: ОСОБА_1

( с. Підгородне, Дніпропетровська область )

до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр"

( м. Дніпро )

до товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент"

( м. Дніпро )

про визнання спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку

у справі за позовом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр"

( м. Дніпро )

до товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент"

( м. Дніпро )

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: акціонерне товариство "ДТЕК Дніпровські електромережі"

( м. Дніпро )

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Дніпровські Вежі"

( м. Дніпро )

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", про визнання права власності на:

- обладнання: РУ 10 кВ РП-35 у кількості 1шт (технічна характеристика: комірки КВ-2001М-18од, вимикачі вакуумні BB/TEL - 10-13од, блок живлення BB/TEL - 220 -0,2 А-13од, блок керування BB/TEL - 220 -0,2 А-11од, УЗА- 10А 2,00-11од, УЗА- 10В 2 111211-2од, ОПН - KP/TEL-30шт, трансформатор напруги НТАМИ-2од, трансформатори струму-34од, роз`єднувачі-33шт); РУ 0,4кВ ТП-2326 у кількості 1шт (технічна характеристика: 1 та 2 секції шин -7 комірок ЩО-90, Автоматичний вимикач Legrand DMX 4000, 3200 А-2од, Автоматичний вимикач Legrand DMX 2500, 1600 А-5од, Автоматичний вимикач Legrand DPX 630, 630 А-4од, Автоматичний вимикач Legrand DPX 12, 800 А-2од, пристрій ЯТП-0,25-220/36-1од.); Трансформатор силовий сухий Siemens 2500/10/0,4 зав. № 175430 ТП 2326 Т1 (технічна характеристика: Трансформатор 3-х фазний сухий Siemens - 4GB6444 2500/10/0,4 Зав.№175430); Трансформатор силовий сухий Siemens 2500/10/0,4 зав. № 175429 ТП2326 Т2 (технічна характеристика трансформатор 3-х фазний сухий Siemens - 4GB6444 2500/10/0,4 зав. №175429);

- допоміжне приміщення - розподільчу підстанцію літ. Д-1, диспетчерське найменування РП-35-ТП-2623, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0674 га, кадастровий номер :03:328:0148.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 18.04.2018 р.

16.04.2019 р. ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в якій просив залучити його до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр", товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", про визнання спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Позовні матеріали повернуто Позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу про скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р. у справі № 904/1180/19 та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник не погоджується з висновком господарського суду про те, що «наведений спір віднесено до юрисдикції загального суду», оскільки звернення ОСОБА_1 із позовом про визнання спірного майна спільною сумісною власністю співвласників багатоквартирного будинку до загального суду може в подальшому призвести до необгрунтованої конкуренції судових рішень, коли одне і те ж саме майно буде визнане приватною власністю юридичної особи в господарському суді та спільною сумісною власністю співвласників в загальному суді.

При цьому Скаржник зазначає, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , Дніпро . Звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою до Господарського суду Дніпропетровської області було обумовлене тим, що майно, право власності на яке має намір визнати за собою ОСББ «Амфітеатр», є спільним майном багатоквартирного будинку, а отже - спільною сумісною власністю всіх власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку. А визнання права власності на це майно за юридичною особою - ОСББ «Амфітеатр» суперечитиме нормам законодавства України.

Скаржник наголошує на тому, що керуючись ч. 1 ст. 49 ГПК України, ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою, маючи намір вступити у якості третьої особи до справи, провадження у якій вже відкрито, і рішення по якій може зокрема вплинути і на його права та обов`язки, як співвласника багатоквартирного будинку.

Відтак, на думку Скаржника, ОСОБА_1 , як особа, чиї права та законні інтереси щодо спільного майна багатоквартирного будинку не визнані та оспорюються, мав право на звернення до Господарського суду Дніпропетровської області та вступ у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, до справи № 904/1180/19, провадження по якій вже відкрито.

Від об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому об`єднання співвласників не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, об`єднання співвласників посилається на те, що Апелянтом як фізичною особою без статусу фізичної особи-підприємця було подано позов до господарського суду, який в силу суб`єктного складу не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, а тому, прийняття його до розгляду та об`єднання у одне провадження із первісним позовом суперечило б приписам процесуального законодавства, а отже, судом першої інстанції було правомірно винесено ухвалу, якою відмовлено у прийнятті до розгляду позову апелянта як третьої особи із самостійними вимогами. При цьому ухвала суду першої інстанції про відмову у прийнятті до розгляду позову апелянта не обмежує та не позбавляє його доступу до судочинства, адже не позбавляє можливості звернутись до суду в порядку цивільного судочинства.

Інші учасники справи не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначити апеляційну скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено в судове засідання на 04.06.2019 р.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2019 р. про відкриття апеляційне провадження у справі № 904/1180/19 та призначення апеляційної скарги до розгляду на 04.06.2019р. у даній справі направлялась на адресу учасників судового процесу в порядку приписів ст. 242 ГПК України та з дотриманням вимог ч. 4 ст. 120 ГПК України.

Крім того, ухвалу суду від 17.05.2019р. було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні 04.06.2019 р., хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить відбиток штампу реєстрації вихідної кореспонденції, що міститься на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

З огляду на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, та враховуючи що інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою, зокрема, Єдиного державного реєстру судових рішень, і сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень, а також те, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 273 ГПК України, а чергове відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Застосовуючи згідно статті 3 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

У судовому засіданні 04.06.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи Центральний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 27.03.2019 р. відкрито провадження у справі за позовною заявою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр" до товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент" про визнання права власності на: обладнання: РУ 10 кВ РП-35 у кількості 1шт (технічна характеристика: комірки КВ-2001М-18од, вимикачі вакуумні BB/TEL - 10-13од, блок живлення BB/TEL - 220 -0,2 А-13од, блок керування BB/TEL - 220 -0,2 А-11од, УЗА- 10А 2,00-11од, УЗА- 10В 2 111211-2од, ОПН - KP/TEL-30шт, трансформатор напруги НТАМИ-2од, трансформатори струму-34од, роз`єднувачі-33шт); РУ 0,4кВ ТП-2326 у кількості 1шт (технічна характеристика: 1 та 2 секції шин -7 комірок ЩО-90, Автоматичний вимикач Legrand DMX 4000, 3200 А-2од, Автоматичний вимикач Legrand DMX 2500, 1600 А-5од, Автоматичний вимикач Legrand DPX 630, 630 А-4од, Автоматичний вимикач Legrand DPX 12, 800 А-2од, пристрій ЯТП-0,25-220/36-1од.); Трансформатор силовий сухий Siemens 2500/10/0,4 зав. № 175430 ТП 2326 Т1 (технічна характеристика: Трансформатор 3-х фазний сухий Siemens - 4GB6444 2500/10/0,4 Зав.№175430); Трансформатор силовий сухий Siemens 2500/10/0,4 зав. № 175429 ТП2326 Т2 (технічна характеристика трансформатор 3-х фазний сухий Siemens - 4GB6444 2500/10/0,4 зав. №175429); допоміжне приміщення - розподільчу підстанцію літ. Д-1, диспетчерське найменування РП-35-ТП-2623, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці загальною площею 0,0674 га, кадастровий номер :03:328:0148.

До Господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява в якій він просить залучити його до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником квартири у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , а тому визнання права власності на обладнання та розподільчу підстанцію за ОСББ "Амфітеатр" суперечитиме нормам законодавства, оскільки дане обладнання та приміщення розподільчої підстанції є спільним майном багатоквартирного будинку.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р. відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр", товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", про визнання спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Позовні матеріали повернуто Позивачу.

В основу оскаржуваної ухвали покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для відмови у відкритті провадження, оскільки даний спір не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 є фізичною особою і обґрунтовує свої вимоги наявністю прав на спірне майно саме як фізичної особи. Наведений спір віднесено до юрисдикції загального суду.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р. у справі № 904/1180/19 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: ОСОБА_1 , як особа, чиї права та законні інтереси щодо спільного майна багатоквартирного будинку не визнані та оспорюються, мав право на звернення до господарського суду у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр", товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Інвестмент", про визнання спільною сумісною власністю власників квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, норми господарського процесуального законодавства закріплюють право фізичних осіб звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли їх справа віднесена до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав у юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно з підпунктом 14.1.90 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Спір по цій справі не пов`язаний з корпоративними відносинами.

Разом з тим за приписами ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Як убачається зі змісту позовної заяви - ОСОБА_1 є фізичною особою і обґрунтовує свої вимоги наявністю прав на спірне майно саме як фізичної особи.

У відповідності до ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Оскільки позов заявлений фізичною особою, а передбачене ст. 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним і таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства, колегія суддів апеляційного суду погоджується з судом першої інстанції, що вимога третьої особи, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 ГПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсі.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Амфітеатр" у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.04.2019 р. у справі № 904/1180/19 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст складено 10.06.2019 р.

Головуючий суддя І.М.Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд