ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"18" червня 2019 р.м. Одеса № 916/1620/19
Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.,
розглянувши матеріали позовної заяви за вх.№1662/19 та клопотання про відстрочення сплати судового збору за вх.№2-2740/19
про стягнення 32494900 грн., -
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-УТН» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛЕНЕРДЖІ» про стягнення 32494900 грн. боргу.
Відповідно до ч.1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з ч.2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, виходячи з наступного.
Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Суд звертає увагу, що до позову ТОВ «ГАРАНТ-УТН» не додано доказів сплати судового збору, водночас позивач в порядку ст. 8 Закону України «Про судовий збір» надав до суду клопотання за вх.№2-2740/19 про відстрочення сплати судового збору із посиланням на складний майновий стан ТОВ «ГАРАНТ-УТН».
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір».
За ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:
1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або
а) військовослужбовці;
б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;
в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;
г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;
ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Враховуючи, що позивач не підпадає під категорію осіб, визначених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», яким суд, враховуючи майновий стан, може своєю ухвалою за їх клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору, а позов не спрямований на захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору - відсутні.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.
Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання позовної заяви певних дій, в тому числі щодо сплати судового збору, такі дії мають бути вчинені. Суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов`язувати позивача усувати виявлені недоліки.
У ст. 129 Конституції України та ст. 42 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Отже, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб`єктів господарювання та громадян поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку сплачувати судовий збір, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору, окрім випадків, встановлених ст. 8 Закону України «Про судовий збір», призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу рівності перед законом і судом.
За таких обставин, оскільки за суб`єктним та предметним критерієм підстави для застосування до клопотання позивача приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відсутні, суд дійшов висновку про відмову позивачу в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Порядок сплати судового збору та його розмір передбачені Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-V-І. При цьому, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви до господарського суду із позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше 1921 грн., і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не більше 672350 грн.
Таким чином, позивач при зверненні до господарського суду з даним позовом мав сплатити судовий збір у розмірі 487423,50 грн., що становить 1,5%*32494900 грн.
Натомість позивач в порушення вимог п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України не сплатив судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі, на що господарський суд вказує як на недолік позовної заяви.
Водночас відповідно до ч.2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Частинами 1, 2 ст. 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
За положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Господарський суд звертає увагу позивача на необхідність подання до суду в додатку до позовної заяви належним чином засвідчених копій документів, які є доказами у розумінні ст. 91 ГПК України.
Окрім того, згідно з п.9 ч.3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Дослідивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не містить попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч.3 ст. 174 ГПК України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Керуючись ст.ст. 162, 164, 174, 232, 234, 235, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд
2.Залишити позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАРАНТ-УТН» без руху.
3.Встановити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення цієї ухвали.
4.Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви наступним чином:
- подати до суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі - 487423,50 грн.;
- подати до суду належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003»;
- подати до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Ухвала набирає чинності 18.06.2019 та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Суддя Ю.С. Бездоля