ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Справа № 911/1025/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДІ-ТРАНС

(адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21 код 39314304)

до Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕТРІВКА 35

(адреса: 08114, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська 10 код 40876284)

про стягнення 22711,42 грн.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю ДІ-ТРАНС звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕТРІВКА 35 про стягнення 22711,42 гривень, у тому числі 20408,65 гривень основного боргу, 1085,68 гривень пені, 827,50 гривень 20% річних, 389,59 гривень інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого згідно договору поставки № П112/8774 від 13.10.2017 товару.

Ухвалою від 22.04.2019 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву із додержанням вимог ст. 165 Господарського процесуального кодексу України п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

13.10.2017 між ТОВ «Петрівка-35» (покупець) та ТОВ «Ді-Транс» (постачальник) був укладений договір поставки товару №П112/8774, відповідно до п. 1.1. якого постачальник продає та поставляє, а покупець купує та оплачує на умовах та у порядку визначених цим договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в додатках (специфікаціях) або накладних, що засвідчують прийом-передачі товару від постачальника до покупця та є невід`ємними частинами цього договору. Сторони застосовують до даного договору умови DDP доставка постачальником товару в пункт, вказаний покупцем (Редакція «Інкотермс» 2010 року). Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання уповноваженими представниками сторін накладної, яка засвідчує момент передачі товару (п.п. 1.2., 1.3. договору).

Ціна на товар встановлюється на підставі прайс-листів постачальника, що є додатками до цього договору. Оплата здійснюється в національній валюті України. Фактом погодження покупцем ціни та вартості товару вважається підписана сторонами накладна. Загальна сума цього договору відповідає загальній сумі всіх накладних на підставі яких здійснюється постачання товару, відповідно до умов цього договору. Покупець перераховує кожні 5 банківських днів гроші за реалізований товар. В разі порушення покупцем строків оплати товару вказаного в цьому пункті, постачальник вправі зупинити послідуючі поставки, аж до моменту повного погашення покупцем заборгованості за поставлений раніше товар. За результатами кожного місяця постачальник має право надати акти звірки взаєморозрахунків покупцеві. Покупець повинен протягом п`яти календарних днів з моменту отримання акту звіряння підписати його та надіслати постачальникові чи заявити письмові вмотивовані зауваження до акту. У випадку, якщо протягом п`яти календарних днів з моменту отримання акту покупець не надасть постачальникові підписаний примірник, чи не заявить письмові зауваження, акт буде вважатися визнаним зі сторони покупця (п.п. 3.1., 3.2., 3.3., 3.6. договору).

Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, а у фінансовій частині до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. У разі, якщо жодна сторона протягом 30 календарних днів до закінчення терміну дії даного договору не заявить про намір його розірвання, цей договір вважається пролонгованим на тих же умовах терміном на один календарний рік (п. 8.5. договору).

На виконання умов договору №8774 від 13.10.2017 позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 24276,98 гривень, що підтверджується видатковою накладною №№ВДС-112900 від 20.11.2018 на суму 8622,88 гривень, №ВДС-114824 від 04.12.2018 на суму 15654,10 гривень, які підписані в двосторонньому порядку повноваженими представниками сторін та скріплені печаткою позивача та відповідача, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи

23.01.2019 відповідачем було повернуто, а позивачем було отримано товар, що не було реалізовано, загальною вартістю 3868,33 гривень.

Таким чином, з урахуванням повернутого товару, саму заборгованості покупця перед постачальником зменшилася і складає 20408,65 гривень.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманого товару, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 20408,65 гривень, 389,59 гривень інфляційних втрат, 20% річних у сумі 827,50 гривень та 1085,68 гривень пені.

В матеріалах справи відсутні належні докази сплати відповідачем заборгованості за вищевказаною видатковою накладною.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Так, ст. 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось, покупець перераховує кожні 5 банківських днів гроші за реалізований товар (п. 3.3. договору).

23.01.2019 відповідачем було повернуто, а позивачем було отримано товар, що не було реалізовано, загальною вартістю 3868,33 гривень.

Таким чином, з урахуванням повернутого товару, саму заборгованості покупця перед постачальником зменшилася і складає 20408,65 гривень, яку відповідач повинен був сплатити після реалізації товару з 23.01.2019. Отже, кінцева дата сплати за товар становить 30.01.2019.

Враховуючи те, що сума боргу в розмірі 20408,65 гривень за поставлений товар підтверджується належними доказами (видатковою накладною №№ВДС-112900 від 20.11.2018 на суму 8622,88 гривень, №ВДС-114824 від 04.12.2018 на суму 15654,10 гривень, копії яких наявні в матеріалах справи) відповідачем, станом на час розгляду справи в суді, існування заборгованості у стягуваному розмірі 20408,65 гривень належними та допустимими доказами не спростованою, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 20408,65 гривень є обґрунтованими.

За розрахунком позивача, що знаходиться в матеріалах справи, станом на день розгляду справи сума нарахованої пені за період з 31.01.2019 по 15.04.2019 становить 1085,68 гривень, 20% річних з 31.01.2019 по 15.04.2019 складає 827,50 гривень, інфляційних втрат за період з січня 2019 по березень 2019 року складає 389,59 гривень.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 20% річних (п. 5.3. договору).

Розмір 20% річних, заявлених до стягнення позивачем, 827,50 гривень, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 31.01.2019 по 15.04.2019, є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Розмір інфляційних втрат, заявлених до стягнення позивачем, 389,59 гривень, нарахованих на прострочену заборгованість за січень-березень 2019 року, є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частиною шостою статті 232 ГК України.

У випадку несвоєчасної оплати поставленої партії товару, покупець зобов`язаний сплатити на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії товару за кожний день прострочення платежу, та окрім того 20% річних (п. 5.3. договору).

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язань, то вимога про стягнення з відповідача пені у розмір 1085,68 гривень є обґрунтованою та підлягає задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 22711,42 гривень, з яких: 20408,65 гривень основного боргу, 389,59 гривень інфляційних втрат, 827,50 гривень 20% річних, 1085,68 гривень пені.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ПЕТРІВКА 35 (адреса: 08114, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Стоянка, вул. Київська 10 код 40876284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ДІ-ТРАНС (адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 21 код 39314304) 20408,65 гривень основного боргу, 389,59 гривень інфляційних втрат, 827,50 гривень 20% річних, 1085,68 гривень пені та 1921,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.06.2019

Суддя Т.Д. Лилак