ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/7418/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Суховий В.Г. - головуючий, Берднік І.С., Міщенко І.С.,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Державного підприємства "Санаторій "Конча-Заспа" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 (головуючий суддя Буравльов С.І., судді Калатай Н.Ф., Пашкіної С.А.) та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 (суддя Гулевець О.В.) у справі № 910/7418/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Державного підприємства "Санаторій "Конча-Заспа"

про стягнення заборгованості у розмірі 310 008,90 грн,

Історія справи

Короткий зміст вимог

1. В червні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Санаторій "Конча - Заспа" (далі - відповідач) про стягнення 310 008,90 грн, з яких:185 676,40 грн - заборгованість за надані послуги з приймання стічних вод через приєднані мережі, 65 695,81 грн - інфляційні втрати, 14 378,59 грн - 3 % річних, 25 690,46 грн - пеня, 18 567,64 грн - штраф.

1.1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором №12893/1-5-01 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 22.01.2015 та вказує на те, що у період з 01.08.2015 по 28.02.2018 у відповідача виникла заборгованість з оплати послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі у загальній сумі 185 676,40 грн (по коду 1-1246 за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 утворилася заборгованість розміром 174 002,39 грн; по коду 20-804 за період з 01.11.2016 по 28.02.2018 утворилася заборгованість розміром 11 674,01 грн).

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання за договором №12893/1-5-01 на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі від 22.01.2015, позивачем нараховані 65 695,81 грн інфляційних втрат, 14 378,59 грн - 3 % річних, 25 690,46 грн - пені, 18 567,64 грн штрафу.

Короткий зміст рішення, прийнятого судом першої інстанції

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості у сумі 185 676,40 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Санаторій "Конча - Заспа" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" інфляційні втрати у сумі 42 254,83 грн, 3% річних у сумі 12 676,12 грн, пеню у сумі 21 945,05 грн, штраф у сумі 18 567,64 грн та судовий збір у розмірі 1 431,65 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

2.1. Обгрунтовуючи рішення у даній справі, суд першої інстанції зазначив, що сума заборгованості у розмірі 185 676,40 грн сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі, з огляду на що закрито провадження у справі в частині основного боргу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору. Судом встановлено, що матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання, тому зазначено, що позивачем правомірно здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, штрафу. Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції вказав, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 42 254,83 грн та 3 % річних у сумі 12 676,12 грн, у зв`язку із чим вимоги підлягають частковому задоволенню.

До вимог про стягнення пені суд першої інстанції застосував позовну давність, а в частині вимог про стягнення штрафу на підставі п. 4.6 договору вказав про їх обгрунтованість.

Короткий зміст оскаржуваної постанови, ухваленої судом апеляційної інстанції

3. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 залишено без змін з аналогічних підстав. Крім того, апеляційний суд відхилив доводи скаржника про те, що розрахунок заборгованості відповідача було здійснено позивачем без врахуванням пільг та субсидій відповідача по оплаті послуг за договором, які Управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району м. Києва компенсує позивачу, оскільки позивач, як виробник послуг з водопостачання та водовідведення, не виставляє суми пільг, субсидій на оплату комунальних послуг.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. 21.03.2019 Державне підприємство "Санаторій "Конча-Заспа" подало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2018, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва в частині задоволених позовних вимог. В іншій частині просить залишити рішення без змін та скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду, справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Аргументи учасників справи

Доводи відповідача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)

5. Суд апеляційної інстанції зробив помилковий висновок стосовно того, що позивач, як виробник послуг з водопостачання та водовідведення, не виставляє суми пільг, субсидій на оплату комунальних послуг відповідачу, оскільки це спростовується наданими позивачем доказами. Суди першої та апеляційної інстанції не відняли суму пільг від заявленої позивачем суми боргу, в результаті чого неправомірно нарахували відповідачу завищену суму штрафних санкцій.

5.1. Суди попередніх інстанцій установили у своїх рішеннях те, що відповідач здійснював часткову оплату усіх рахунків, проте, застосували штраф як за відмову від оплати рахунків.

5.2. Господарськими судами не досліджено п. 2.2.2 договору та періоди прострочення, прийнято до уваги необгрунтований розрахунок позивача та не досліджено розрахунок, наданий відповідачем.

Позиція позивача у відзиві на касаційну скаргу

6. У відзиві на касаційну скаргу позивач просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувані рішення без змін, наголошуючи на тому, що наданий розрахунок позовних вимог є обгрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

7. Господарськими судами попередніх інстанцій установлено, що 22.01.2015 між ПАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" (постачальник) та Державним підприємством ДП "Санаторій "Конча-Заспа" (абонент) укладено договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №12893/1-5-01 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати абоненту послуги з постачання питної холодної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва за адресами об`єктів водоспоживання, зазначеними у дислокації об`єктів водоспоживання та водовідведення та на підставі пред`явлених абонентом умов (дозволу) на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва, а абонент зобов`язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

7.1. Відповідно до п. 2.1.2 договору зняття показів засобу (-ів) обліку здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показів, дані, що зняті постачальником, є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг.

7.2. Згідно із п. 2.1.4 договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показами засобів обліку стічних вод, або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показами засобів обліку води та/або іншими способами визначення об`ємів стоків у відповідності до Правил користування.

7.3. Пунктом 2.1.6 договору передбачено, що облікові дані абонента щодо кількості та вартості спожитих ним послуг підлягають обов`язковому звірянню у постачальника. Абонент щоквартально, не пізніше 10-го числа наступного за звітним кварталом місяця та в інші строки (за письмовою вимогою постачальника) направляє до останнього письмовий звіт по обсягам наданих послуг та проводить з останнім звіряння обсягів наданих послуг у відповідному обліковому періоді, а також звіряння по проведених розрахунках за надані послуги. Для проведення звіряння абонент направляє свого представника до постачальника із необхідними для цього обліковими та бухгалтерськими документами. Звіряння вважається проведеним з моменту отримання постачальником підписаного повноважними особами Акту звіряння розрахунків. В разі невиконання абонентом цього пункту договору, облікові дані Постачальника щодо кількості та вартості наданих послуг та проведених абонентом розрахунків вважаються безумовно погодженими абонентом.

7.4. За змістом п. 2.2.1 договору зазначено, що постачальник щомісячно направляє до банківської установи Абонента розрахункові документи (в електронному вигляді - дебетові повідомлення або у паперовому вигляді вимоги-доручення тощо) для оплати за надані послуги з постачання питної води та приймання від нього стічних вод у систему каналізації м. Києва відповідно до встановлених тарифів.

7.5. Відповідно до п. 2.2.2 договору оплата вартості послуг здійснюється абонентом щомісячно у безготівковій формі у п`ятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

7.6. Пунктом 2.2.3 договору сторонами погоджено, що у разі неотримання від постачальника поточного щомісячного розрахункового документу, Абонент здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості наданих йому послуг.

7.7. У разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі Абонент зобов`язаний у десятиденний строк з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонент письмово повідомити про це постачальника та у цей же строк направити представника з обґрунтовуючими документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною (п. 2.2.4 договору).

7.8. Судами встановлено, що на виконання умов договору №12893/1-5-01 від 22.01.2015, за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 позивач надав відповідачу послуги по коду 1-1246 на суму 1 582 678,19 грн та по коду 20-804 на суму 22 780,90 грн, що підтверджується актами про зняття показань з приладів обліку за спірний період, підписаними уповноваженими представниками сторін; розшифровками рахунків відповідача.

7.9. На виконання умов п. 2.2.1 договору позивачем виставлено платіжні документи до банківських установ за спірний період, що підтверджується реєстрами дебетових повідомлень та довідками ПАТ "КБ "Хрещатик", ПАТ "Банк Кредит Дніпро" щодо надсилання на адресу ДП "Санаторій "Конча-Заспа" дебетових повідомлень.

7.10. Відповідачем частково здійснено оплати по договору, що підтверджується банківськими виписками, витягами з реєстрів наданих пільг та субсидій та реєстром надходжень грошових коштів. Згідно із розрахунками заборгованості за договором №12893/1-5-01 від 22.01.2015 заборгованість відповідача перед позивачем за спірний період становила 185 676,40 грн.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

8. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини 2 статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини 1 вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

9. Предметом спору у справі, яка розглядається, є наявність/відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості з оплати послуг за договором від 22.01.2015 № 12893/1-5-01 у заявленому позивачем розмірі за період з 01.08.2015 по 28.02.2018.

10. За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

11. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК).

12. Згідно з приписами статей 525, 526, 629 ЦК і статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК) договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

13. Судами попередніх інстанцій установлено, що відносини сторін урегульовано договором від 22.01.2015 № 12893/1-5-01, який за своєю правовою природою є договором надання послуг з водопостачання та водовідведення, та є підставою для виникнення у сторін господарських зобов`язань відповідно до положень статей 173, 174 ГК та статей 11, 202, 509 ЦК.

14. Згідно зі статтями 901, 903 ЦК за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

15. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (стаття 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

16. За змістом статей 1, 20, 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" централізоване питне водопостачання це господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об`єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов`язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води. Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об`єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов`язаних єдиним технологічним процесом. Споживачі питної води зобов`язані, зокрема своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

17. Судами попередніх інстанцій установлено, що споживання відповідачем наданих позивачем послуг з водопостачання та водовідведення у період з 01.08.2015 по 28.02.2018 позивач надав відповідачу послуги по коду 1-1246 на суму 1 582 678,19 грн та по коду 20-804 на суму 22 780,90 грн, що підтверджується актами про зняття показань з приладів обліку за спірний період, підписаними уповноваженими представниками сторін та розшифровками рахунків відповідача.

18. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

19. Згідно із пунктом 3.7 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190, розрахунки за спожиту питну воду та скид стічних вод здійснюються усіма споживачами щомісячно відповідно до умов договору.

Отже, з урахуванням умов укладеного між сторонами договору, відповідач повинен здійснювати розрахунки у п`ятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документу до банківської установи абонента.

20. Відповідач частково оплатив надані позивачем послуги по договору, що підтверджується банківськими виписками, витягами з реєстрів наданих пільг та субсидій та реєстром надходжень грошових коштів. За розрахунком заборгованості за договором заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 становила 185 676,40 грн.

21. Суд першої інстанції вказав, що наявними у матеріалах справи платіжними дорученнями № 8833 від 15.06.2018, № 8834 від 15.06.2018, № 8835 від 15.06.2018 про оплату заборгованості за жовтень-грудень 2017 року підтверджується сплата відповідачем заборгованості у розмірі 185 676,40 грн після порушення провадження у справі, з огляду на що судом першої інстанції правомірно закрито провадження у справі у цій частині у зв`язку з відсутністю предмету спору.

22. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

23. Посилаючись на неналежне виконання умов укладеного договору, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 14 378,59 грн за періоди з 25.08.2016 по 28.02.2018 та з 08.11.2016 по 28.02.2018, а також інфляційні втрати у розмірі 65 695,81 грн за періоди з 25.08.2016 по 28.02.2018 та з 08.11.2016 по 28.02.2018.

24. Суд першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, встановив, що, здійснюючи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позивачем було допущено арифметичну помилку, а тому здійснив перерахунок та стягнув з відповідача інфляційні втрати у розмірі 42 254,83 грн та 3% річних у розмірі 12 676,12 грн.

25. Також позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 25 690,46 грн пені за період з 22.03.2017 по 28.02.2018 та за період з 18.03.2017 по 28.02.2018, а також штраф у розмірі 18 567,64 грн.

26. За змістом статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

27. Відповідно до статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

28. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно із ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

29. Судом першої інстанції здійснено перерахунок пені, оскільки відповідач заявив про застосування позовної давності, та встановлено, що оскільки позивач звернувся з даним позовом до суду 08.06.2018, нарахування пені до 08.06.2017, здійснено останнім поза межами строку позовної давності, задоволенню не підлягає, з огляду на що частково задоволено зазначені вимоги, стягнуто пеню у розмірі 21 945,05 грн.

30. У пункті 4.6 договору від 22.01.2015 № 12893/1-5-01 сторони передбачили, що за безпідставну відмову оплатити направлений рахунок або вимогу щодо оплати, абонент сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми, яку відмовився сплатити. Сплата штрафу не звільняє абонента від обов`язку оплатити рахунок постачальника.

31. З урахуванням того, що відповідачем не було сплачено основну заборгованість за укладеним договором у загальному розмірі 185 676,40 грн, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про обгрунтованість позовних вимог у цій частині та стягнули з відповідача 18 567,64 грн штрафу.

32. Водночас, колегія суддів зазначає про передчасність та необгрунтованість такого висновку судів попередніх інстанцій, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, відповідач протягом спірного періоду частково сплачував суми заборгованості, що виникла у нього за договором, що дає підстави для висновку про прострочення виконання договірних зобов`язань, а не про відмову їх виконувати. Будь-яких обставин, які б свідчили, що позивачем на адресу відповідача направлялися вимоги щодо оплати виставлених рахунків, а останній безпідставно відмовлявся від їх оплати судами встановлено не було.

33. Крім того, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи відповідач неодноразово наголошував на невідповідності розрахунку заборгованості позивача дійсним обставинам справи, зокрема, такі доводи викладені і в касаційній скарзі з посиланням на те, що господарськими судами не досліджено п. 2.2.2 договору та періоди прострочення, прийнято до уваги необгрунтований розрахунок позивача та не досліджено розрахунок, наданий відповідачем; не було віднято суму пільг від заявленої суми боргу в результаті чого неправомірно нараховано відповідачу завищену суму штрафних санкцій.

34. У відповідності до п. 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.1994 №94 "Про порядок надання пільг, передбачених законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" витрати державних органів, органів місцевого і регіонального самоврядування, підприємств, установ і організацій (далі організації), пов`язані з наданням пільг, передбачених Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", покриваються місцевими фінансовими органами на підставі розрахунків, поданих організаціями, шляхом перерахування коштів на їх рахунки в установах банків.

Пільги, передбачені зазначеним Законом, надаються організаціями за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх з бюджету за встановленими нормами у погоджені з фінансовими органами терміни.

Відшкодування організаціям витрат, пов`язаних з наданням пільг, фінансові органи провадять за рахунок коштів місцевих бюджетів на підставі перевірених ними розрахунків, поданих організаціями.

35. Чинним законодавством України обумовлено, що обов`язок по відшкодуванню різниці в тарифах покладено на орган, який їх затвердив, з огляду на що у розрахунках до споживачів (абонентів) позивач, як виробник послуг з водопостачання та водовідведення, не виставляє суми пільг, субсидій, оскільки відшкодування відбувається за рахунок коштів з державного та місцевого бюджетів.

36. Позивачем надано суду "Витяг з реєстрів фінансування управління праці та соціального захисту населення Голосіївського району за період з 01.08.2015 по 28.02.2018 року по ДП "Санаторій "Конча - Заспа", в якому помісячно розраховано пільги та субсидії, які надаються відповідачу.

37. Як зазначав позивач, Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не має зобов`язань перед Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал".

38. Проте, судами попередніх інстанцій не надано оцінки доводам відповідача щодо включення позивачем до розрахунку заборгованості суми пільг та субсидій, не було досліджено розрахунку відповідача, в якому він вказував, що до розрахунку заборгованості включені суми пільг та субсидій, які не можна включати в розмір заборгованості.

39. Отже, суди попередніх інстанцій припустилися порушення вимог частини 1 статті 86 ГПК України щодо оцінки доказів судом на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та частини 5 статті 236 названого Кодексу стосовно ухвалення рішення на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

40. Касаційний господарський суд бере до уваги й те, що за положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

41. Порушення попередніми судовими інстанціями відповідних норм процесуального права унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення даної справи.

42. З огляду на наведене, доводи касаційної скарги визнаються судом обгрунтованими, з огляду на що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

43. В силу приписів пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

44. З огляду на межі повноважень касаційної інстанції, визначені статтями 300, 310 ГПК України постанова апеляційної інстанції та рішення господарського суду підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, в зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню.

45. Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги наведене в цій постанові, всебічно, повно і об`єктивно дослідити наявні у справі докази і, в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством, прийняти відповідне рішення.

Щодо судових витрат

46. Оскільки справа передається на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат у порядку статті 129 ГПК України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Санаторій "Конча-Заспа" задовольнити.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2018 у справі № 910/7418/18 скасувати в частині задоволених позовних вимог, а справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Суховий В.Г.

Судді Берднік І.С.

Міщенко І.С.