ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/2562/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 03.06.2019

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Меркулова Дениса Юрійовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2019

за поданням Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни

про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Меркулова Дениса Юрійовича

у справі № 910/2562/18 (суддя Грєхова О.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Народний Капітал»

до Фізичної особи-підприємця Меркулова Дениса Юрійовича

про стягнення частини заборгованості за Кредитним договором № 41/15-К від 22.04.2015 в розмірі 640 240, 63 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Рух справи та короткий зміст подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України

У березні 2018 Публічне акціонерне товариство «Банк Народний Капітал» (далі - ПАТ «Банк Народний Капітал») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Меркулова Дениса Юрійовича (далі - ФОП Меркулов Д.Ю.) про стягнення частини заборгованості за Кредитним договором № 41/15-К від 22.04.2015 в розмірі 640 240, 63 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.06.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з ФОП Меркулова Д.Ю. на користь ПАТ «Банк Народний капітал» частину простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 250 000, 00 грн, частину простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 390 240, 63 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9 603, 61 грн.

Указане рішення залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.08.2018.

16.07.2018 на виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ.

У березні 2019 до Господарського суду міста Києва надійшло подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни (далі - приватний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Меркулова Дениса Юрійовича до повного виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.07.2018 у справі № 910/14280/17.

Подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України обґрунтовано тим, що боржник ухиляється від виконання рішення суду у даній справі, не вчиняє будь-яких дій, спрямованих на виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. При цьому, приватний виконавець зазначає, що 27.11.2018 боржник з`явився до приватного виконавця з метою ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та 22.01.2019 подано декларацію із зазначенням відкритих рахунків, проте боржником не зазначено щодо наявності за ним рухомого майна, тоді як згідно з відповіддю територіального сервісного центру № 8041 регіонального сервісного центру в м. Києві за боржником зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21061, на який накладено арешт та оголошено у розшук, що свідчить про формальний підхід боржника до законних вимог приватного виконавця та приховування наявного майна.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Меркулова Дениса Юрійовича задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - Меркулова Дениса Юрійовича до виконання зобов`язань, покладених наказом Господарського суду міста Києва № 910/2562/18 від 16.07.2018 про стягнення з ФОП Меркулова Д.Ю. на користь ПАТ «Банк Народний капітал» частини простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів в розмірі 250 000, 00 грн, частини простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 390 240, 63 грн та витрат по сплаті судового збору в розмірі 9 603, 61 грн.

Ухвала Господарського суду міста Києва обґрунтована тим, що за інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України повідомлено державного виконавця, що боржник перетинав державний кордон України, а саме: пункт пропуску Бориспіль, 05.08.2018 виїзд - 13.08.2018 в`їзд, Київ - Іракліон, Іракліон Київ; пункт пропуску Київ (Жуляни), виїзд 12.11.2018 - 15.11.2018 в`їзд, Київ - Варшава, Варшава - Київ; пункт пропуску Бориспіль, 20.12.2018 виїзд - 25.12.2018 в`їзд, Київ - Женева, Женева Київ; пункт пропуску Бориспіль, 07.02.2019 виїзд Київ - Тбілісі. Наведені обставини свідчать, про наявність у боржника майнових активів, які боржник спрямовує на подорожі, натомість будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду, не вчиняє.

А тому суд дійшов висновку, що поведінка боржника свідчить про його свідоме ухилення від виконання судового рішення у даній справі, що є підставою для застосування виключного примусового заходу у вигляді обмеження його у праві виїзду за межі України.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У березні 2019 ФОП Меркулов Д.Ю. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2019 прийнято апеляційну скаргу ФОП Меркулов Д.Ю. до провадження. Надано учасникам час для подачі відзивів та клопотань. Розгляд апеляційної скарги призначено на 03.06.2019.

У судове засідання 03.06.2019 з`явився представник скаржника. Представники позивача та приватного виконавця в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень 16.05.2019 на адресу позивача, 17.05.2019 - приватного виконавця.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити. Відповідно, оскаржувану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

До Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Меркулова Д. Ю . на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2019, в якій позивач просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Меркулова Д.Ю .

Скаржник зазначає, що суд однобічно досліджено обставини взаємодії боржника і приватного виконавця, без врахування заходів з боку боржника, направлених на сприяння здійсненню виконавчого провадження. Так, скаржник вказує, що 27.11.2018 з`явився до приватного виконавця і 22.01.2019 подав декларацію.

Крім того, скаржник зазначає, що перший виклик приватного виконавця було отримано Меркуловим Д.Ю. лише 05.03.2019. Після отримання вказаного виклику боржник двічі прибував до офісу приватного виконавця та надавав роз`яснення з приводу погашення боргу, як усній формі в офісі и виконавця так і в письмовій. У день отримання виклику до приватного виконавця, скаржник Меркулов Д.Ю. сплатив частину боргу, про що надає копію квитанції, після чого 13.03.2019 дізнався про ухвалу суду про заборону виїзду за кордон.

Скаржник зазначає, що вказані в поданні приватного виконавця подорожі були спрямовані на налагодження ділових контактів та відновлення господарської діяльності підприємця у сфері телекомунікацій. А грошові кошти на вказані подорожі були надані матір`ю та рідним братом боржника з метою відновлення призупиненої підприємницької діяльності.

Щодо наявності майна, про яке не зазначив боржник, а саме автомобіля ВАЗ 21061, 1985 року випуску, скаржник зазначає, що продав такий автомобіль, однак, документи на підтвердження такого фату не збереглися. Крім того, зважаючи на вік автомобіля, останній, на переконання боржника, не становить цінності.

Також скаржник вважає, що вчинювані ним дії навпаки свідчать про сприяння виконанню судового рішення, а тому звернення приватного виконавця з поданням про тимчасову заборону виїзду за межі України є необґрунтованим.

29.05.2019 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшли доручення до апеляційної скарги, зокрема, документи на підтвердження доводів апеляційної скарги.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Відзивів від інших учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходили. Клопотань про продовження строку для подачі відзиву до суду не надходило.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

За приписами ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 337 ГПК України унормовано, що тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Аналіз наведених норм, дає підстави для висновку про те, що вказаний захід є виключним заходом забезпечення виконання судового рішення, обов`язковою ж умовою задоволення такого подання є ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Поняття ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог Закону України «Про виконавче провадження», 29.10.2018 приватним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №57538222, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно.

Також 29.10.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у загальному розмірі 716 028, 66 грн.

29.10.2018 приватний виконавець звернувся до сторін виконавчого провадження із вимогою про надання інформації щодо наявності відкритих рахунків боржника; до банківських установ із вимогами про надання інформації щодо наявності відкритих рахунків.

29.10.2018 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

27.11.2018 Меркулов Денис Юрійович звернувся до приватного виконавця із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

27.11.2018 приватним виконавцем отримано від Територіального сервісного центру № 8041 Регіонального сервісного центру в м. Києві отримано відповідь № 31/26-22312 від 23.11.2018, відповідно до якої, за боржником зареєстровано право власності на транспортний засіб марки «ВАЗ 21061» д.н.з. НОМЕР_1 .

Викликом приватного виконавця № 26 від 10.01.2019 зобов`язано боржника з`явитись до виконавця 15.01.2019 та надати перелік документів згідно вимоги.

15.01.2019 приватним виконавцем складено акт, яким встановлено, що боржник на виклик приватного виконавця не з`явився. Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів надсилання цього листа на адресу боржника. А тому, дійти беззаперечного висновку про обізнаність боржника з таким викликом неможливо.

При цьому, 22.01.2019 боржником на виконання вимоги № 2339 від 29.10.2018 подано інформацію щодо наявності рахунків та додано податкову декларацію платника єдиного податку.

06.02.2019 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та постанову про розшук вказаного транспортного засобу.

Крім того, відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна боржник не має у власності нерухомого майна та земельних ділянок.

06.02.2019 приватним виконавцем отримано відповідь від Головного управління державної міграційної служби в місті Києві № 7654 від 03.12.2018, відповідно до якої, Меркулов Денис Юрійович , 14.05.2012 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , орган, що видав 8026 та 05.02.2018 був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , орган, що видав 8026.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.02.2019 боржником було частково погашено заборгованість в розмірі 2 485, 92 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 495 від 21.02.2019, з призначенням платежу: «часткове стягнення боргу з Меркулова Д.Ю. , ВП 57538222, наказ ГСК 910/2562/18 від 16.07.18», наявне в матеріалах виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 14.02.2019 (отриманий приватним виконавцем 26.02.2019 за вх. № 409) повідомлено державного виконавця, що боржник перетинав державний кордон України, зокрема, пункт пропуску Київ (Жуляни), виїзд 12.11.2018 - 15.11.2018 в`їзд, Київ - Варшава, Варшава - Київ; пункт пропуску Бориспіль, 20.12.2018 виїзд - 25.12.2018 в`їзд, Київ - Женева, Женева Київ; пункт пропуску Бориспіль, 07.02.2019 виїзд Київ - Тбілісі.

Крім того, викликом приватного виконавця № 288 від 26.02.2019 зобов`язано боржника з`явитися до виконавця щодо сплати бору та надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа та повідомити про заходи, що вживаються. Також приватний виконавець зобов`язав боржника надати інформацію про майно.

Вказаний виклик отримано боржником поштою 04.03.2019 (на момент постановлення оскаржуваної ухвали), що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту Укрпошти за трек-номером 014. На виконання виклику приватного виконавця боржник надіслав листа та докази часткової оплати.

Скаржник зазначає, що раніше викликів не отримував, доказів на спростування чого матеріали справи не містять. Так, звертаючись до суду із заявою приватний виконавець не надала жодних доказів направлення виклику на 15.01.2019 (виклик приватного виконавця від 10.01.2019). Натомість передчасно складено акт від 15.01.2019 про нез`явлення боржника за відсутності доказів обізнаності боржника про такий виклик. Не перевіривши зазначеного, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про ухилення боржника від виконання вимог приватного виконавця, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

Так, з матеріалів справи вбачається, що боржником вчинялися дії зі сприяння виконання судового рішення (хоча і останнє не виконано в повній мірі). Зокрема, про таке свідчить заява про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, 22.01.2019 боржником на виконання вимоги № 2339 від 29.10.2018 подано інформацію щодо наявності рахунків та додано податкову декларацію, 21.02.2019 боржником було частково погашено заборгованість та вчинено ряд інших дій після звернення приватного виконавця до суду першої інстанції.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, в розумінні ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», матеріалами справи не підтверджується. Більше того, матеріали справи містять докази часткового виконання рішення. А тому висновок суду першої інстанції про наявність усіх обставин, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 337 ГПК України для можливості застосування такого виключного заходу забезпечення виконання рішення, як обмеження права виїзду за кордон є передчасним, а тому визнається необґрунтованим.

Посилання суду першої інстанції лише на перетин кордону, що може свідчити про наявність майнових активів без належних, достатніх та допустимих доказів в розумінні ст. 73, 76 - 79, 269 ГПК України, як на достатню самостійну підставу для застосування обмежень щодо виїзду за кордон, також не може визнаватися належним обґрунтуванням для застосування такого виключного заходу забезпечення виконання рішення як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, оскільки не підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставність застосування судом першої інстанції такого виключного заходу виконання судового рішення як тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без наявності всіх обов`язкових умов для вжиття таких заходів. А тому висновок суду про задоволення подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника визнається помилковим та, відповідно в задоволенні такого подання слід відмовити.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обґрунтована, а ухвала суду першої інстанції така, що прийнята з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у ній, обставинам справи, що призвело до порушенням норм матеріального права, зокрема ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Отже, на підставі ст. 2, 20, 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, 344 ГПК України ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги у даній справі та скасування ухвали суду першої інстанції.

8. Судові витрати

Враховуючи задоволення апеляційної скарги та визнання подання приватного виконавця необґрунтованим, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладається на приватного виконавця в порядку ст. 129, 344 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271 п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, ст. 281 - 283, 344 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Меркулова Дениса Юрійовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 910/2562/18 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 у справі № 910/2562/18 скасувати.

У задоволенні подання Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника Меркулова Дениса Юрійовича відмовити.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерину Валеріївну.

Стягнути з Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шмідт Катерини Валеріївни (04053, м. Київ, вул. Стрітенська, 13, оф. 2, код ) на користь Фізичної особи-підприємця Меркулова Дениса Юрійовича ( АДРЕСА_1 ; код НОМЕР_4) 1 921 (тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

4. Матеріали справи № 910/2562/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено - 13.06.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко