УХВАЛА

про відмову в задоволенні відводу

м. Київ

12.06.2019Справа №910/16280/18

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи"
провідвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи №910/16280/18
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології"
до1. Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи"
провизнання недійсним договору і рішення тендерного комітету
Суддя Бойко Р.В.

Представники сторін:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду міста Києва у складі колегії суддів: головуючий суддя Підченко Ю.О., судді Баранов Д.О. та Чебикіна С.О., перебуває справа №910/16280/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні інформаційні технології" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" про:

- визнання недійсним оформленого протоколом №881 рішення тендерного комітету регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 26.10.2018 про намір укласти договір про закупівлю інформаційної системи за кодом ДК 021:2015:48810000-9;

- визнання недійсним укладеного Акціонерним товариством "Українська залізниця" за місцезнаходженням його відокремленої регіональної філії "Південно-Західна залізниця" договору №ПЗ/ДН-6-1841 з Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" про закупівлю організації залізничного пасажирського сполучення м. Київ міжнародний аеропорт "Бориспіль" із спеціалізованою пасажирською інформаційною системою з оформлення квитків за маршрутом Київ-Пасажирський-Бориспіль-Аеропорт, засобами АСК ПП УЗ, у тому числі через ЕКО, з використанням довідкового серверу (включаючи розробку необхідної НДІ та інших АРМів), - з моменту його укладення за переговорною процедурою 26.11.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 було проведено публічну закупівлю з істотним порушенням галузевого законодавства, а вчинений за її результатами договір про закупівлю, як наслідок неспроможності процедури закупівлі має вади свого змісту і підлягає визнанню недійсним згідно ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України.

05.06.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" надійшла заява про відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи №910/16280/18.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.06.2019 визнано необґрунтованим заявлений представником відповідача-2 відвід, у зв`язку з чим матеріали поданої заяви передано уповноваженій особі для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі №910/16280/18 зупинено.

а приписамиЗЗа приписами ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 справу №910/16280/18 передано судді Бойко Р.В. для розгляду поданої заяви про відвід.

Згідно із ч. 8 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

На підставі викладеного, розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" про відвід судді, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких вона ґрунтується, дослідивши необхідні докази для її розгляду, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Заява про відвід мотивована тим, що 05.06.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" було подано до Вищої ради правосуддя скаргу щодо дисциплінарного проступку судді Підченка Ю.О., який полягає в тому, що суддею було постановлено ухвалу господарського суду міста Києва від 06.12.2018 у справі №910/16280/18 про вжиття заходів до забезпечення позову, чим було порушено, на думку відповідача-2, права людини і основоположні свободи. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" вказує, що ним також було подано до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України повідомлення щодо судді Підченка Ю.О. про вказані обставини в межах кваліфікаційного оцінювання суддів.

Відтак, на думку відповідача-2, після подання відповідних скарги та повідомлення головуючий суддя у справі №910/16280/18 - Підченко Ю.О. буде діяти в умовах конфлікту інтересів з Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" як скаржником до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та не може вважатись безстороннім та неупередженим у здійсненні правосуддя у даній справі.

В той же час, суд відзначає, що запровадження законодавцем інституту відводу судді, унормованого в положеннях ст.ст. 35-40 Господарського процесуального кодексу України, мало на меті в першу чергу уникнення будь-яких ризиків можливості порушення основних засад (принципів) господарського судочинства, якими є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, та забезпечення гарантії дотримання декларованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року прав на судовий захист при зверненні особи до суду з метою їх реалізації.

У зв`язку з чим було визначено перелік випадків, за наявності яких може виникати можливість порушення наведених принципів та гарантій, які було визначено в ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення у справі "Hauschildt v. Denmark").

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії", рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії").

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії").

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 18.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН №2006/23 від 27.07.2006, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, заявлений учасником справи відвід складу суду/судді від розгляду справи має ґрунтуватися не на особистих переконаннях заявника щодо певних обставин, а саме на оцінці особистих переконань конкретного судді у конкретній справі та його фактичної поведінки (вчиненні певних дій, які б свідчили про його упередженість) при вирішенні такої справи.

Натомість заява про відвід мотивована виключно вчиненням відповідачем-2 дій - подання скарги до Вищої ради правосуддя та повідомлення до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в той час як про жодні дії судді, які б свідчили про його упередженість підчас розгляду даного спору щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" у зв`язку з поданням останнім відповідних скарги та повідомлення в заяві про відвід не зазначено.

Тобто, відповідач-2 мотивує наявність упередженості у судді Підченка Ю.О. вчиненими ним же діями: подянням скарги та повідомлення, а також негайним інформуванням судді Підченка Ю.О. про подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" вказаних скарги та повідомлення, що може свідчити про спрямованість таких дій виключно для заявлення відводу головуючому судді у справі №910/16280/18.

В той же час, висновок про упередженість та небезсторонність судді не може грунтуватись на вчинених Товариством з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" діях зі створення обставин для заявлення відводу та негайного повідомлення про них суду.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність зазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Підченка Ю.О. в результаті розгляду цієї справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід судді не вбачається.

Суд також зауважує, що в заяві про відвід судді Підченка Ю.О. не наведено обґрунтованих та переконливих доводів, які б вказували на вчинення суддею дій, які б свідчили про певну упередженість при розгляді справи, або наявність зацікавленості в результаті розгляду справи.

Натомість наведені у заяві про відвід судді обставини не можуть слугувати підставами для відводу судді як такі, що викликають сумнів у його неупередженості.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи, суд відзначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного, однак, в даному випадку представником позивача жодних доводів та доказів на підтвердження особистої упередженості судді Підченка Ю.О. у вирішенні спору в даній справі та/або наявності у нього упередженого ставлення до відповідача-2 не надано.

Водночас, слід зазначити, що учасники судового процесу зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів.

В свою чергу, реалізація учасником справи свого права на звернення до Вищої ради правосуддя із скаргою на дії судді, або повідомленням щодо судді до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України не є свідченням наявності конфлікту інтересів у судді під час розгляду ним справи та не може мати своїм безумовним наслідком відвід/самовідвід судді від розгляду справи, інакше б це створило б підґрунтям для зловживання такими правами з метою затягування розгляду справи та/або заміни складу суду.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" про відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи №910/16280/18.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 35, 39, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Віртуальні технології і системи" про відвід судді Підченка Ю.О. від розгляду справи №910/16280/18 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (12.06.2019) та не підлягає оскарженню.

Суддя Р.В. Бойко