ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/8156/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Чорної Л.В.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Браславець Ю.Ю.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання від 23.05.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 (повний текст складено 15.11.2018)

у справі №910/8156/18 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савітар Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вусо"

про стягнення 156 064,81 грн.

В судовому засіданні 23.05.2019 відповідно до ст.ст. 240, 283 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» задоволено частково, вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» 117 130, 80 грн. - суму боргу, 23 555, 23 грн. - інфляційні втрати, 5 514, 73 грн. - 3 % річних; в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних; ухвалити нове рішення, за яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю «Савітар Груп» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (відповідач) про стягнення суми витрат на медичне обслуговування 126 994, 85 грн., суми інфляційних нарахувань у розмірі 23 555, 23 грн., три проценти річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 5 514, 73 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою страховика сплатити заборгованість за направленим для оплати рахунком та актом звірених збитків № 9-6 SEP-Tur-2 від 05.12.2017, що стало підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості щодо 15 страхових випадків, зазначених у акті врегульованих збитків від 24.10.2016, а саме: SGM-15-9686, SGM-15-9719; SGM-159737; SGM-15-10408; SGM-15-10260; SGM-15-9747; SGM-15-9752; SGM-15-9760; SGM-15-9768; SGM-15-9773; SGM-15-9788; SGM-15-9789; SGM-15-9795; SGM-15-9811; SGM-15-9832.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18 позовні вимоги задоволені частково.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, місцевий господарський суд виходив з того, що відповідачем частково проведено оплату сервісної винагороди по запланованим збиткам, відповідачем не доведено, що у позивача були відсутні обов`язок та можливість надати застрахованим особам за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 медичне обслуговування при настанні страхового випадку, наявність заборгованості відповідача у сумі 117 130, 80 грн. (по сумі витрат щодо 15 страхових випадків внесених до акту від 24.10.2016 №3в/9/6в) компенсації понесених позивачем витрат на оплату врегулювання страхових випадків, медичних послуг, наданих застрахованим особам, підтверджується наявними в матеріалах справи документами та відповідачем належними засобами доказування не спростовано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В апеляційній скарзі відповідач вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню.

Згідно доводів апеляційної скарги:

- суд першої інстанції належним чином не дослідив умов договору про надання асистанських послуг, які регламентують порядок залучення агентом третіх осіб для надання послуг застрахованим особам;

- у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що позивач у відповідності до п. 3.3 договору про надання асистанських послуг від свого імені укладав договори з третіми особами - з медичними клініками, які надавали послуги застрахованим особам та оплачував їх послуги; в свою чергу, умовами договору не передбачено можливості делегування агентом третім особам зобов`язання щодо оплати послуг медичних клінік, оскільки таке зобов`язання відсутнє в переліку, визначеному у пунктах 3.1, 3.2 договору;

- судом першої інстанції неправильно застосовані положення договору, які регламентують порядок відшкодування витрат агента на оплату послуг третіх осіб;

- листи компанії Medexpert (Туреччина) про те, що позивач через залученого агента «Savitar Group Ltd» (Кіпр) врегулював страхові випадки та розрахувався з медичними установами, які надавали послуги застрахованим особам, не є належними та допустимими доказами здійснення такої оплати, оскільки страховик зобов`язаний відшкодувати витрати саме агента, а не будь-якої іншої особи;

- висновок суду першої інстанції відносно того, що достатньою підставою для виникнення зобов`язань страховика щодо відшкодування витрат агента є надання агентом «гарантій оплати» послуг медичних установ суперечить умовам укладеного договору, а надані позивачем листи під назвою «гарантійні» не несуть ніякої юридичної сили;

- між сторонами виникли правовідносини на підставі рахунків та актів звірених збитків, у яких вартість послуг медичних установ визначена у іноземній валюті (долари США) і лише відображений її гривневий еквівалент, у зв`язку із чим суд першої інстанції помилково застосував до таких грошових зобов`язань положення закону в частині нарахування індексу інфляції, який регулює порядок сплати боргу, визначеного у гривнях.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

09.01.2019 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, яке вмотивоване необхідністю захисту прав та законних інтересів відповідача, відстоювання правової позиції апелянта, подання аргументованих пояснень у справі, достовірності і достатності досліджуваних у ході судового засідання доказів та надання всебічності, повноти і об`єктивності дослідженню у даної справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2019 у справі №910/8156/18 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, розгляд справи призначено на 28.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 у справі №910/8156/18 відкладено розгляд справи на 19.03.2019, приймаючи до уваги неявку представника відповідача та задоволення його клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалами від 19.03.2019, від 28.03.2019, від 18.04.2019 у справі №910/8156/18 оголошувалась перерва.

До справи під час апеляційного провадження позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, клопотання про зупинення провадження від 03.01.2019 та заява від 18.01.2019 про залишення вказаного клопотання без розгляду, пояснення щодо клопотання про долучення доказів відповідачем, доводи та міркування стосовно обставин справи; 27.03.2019 відповідачем надані письмові пояснення стосовно обставин справи; до справи залучені письмові докази за клопотаннями відповідача від 27.02.2019, від 18.03.2019, судом розглянуті клопотання сторін.

Явка представників сторін

Представником відповідача у справі в судових засіданнях апеляційної інстанції підтримано доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, та додаткових письмових поясненнях, що надавались в ході апеляційного перегляду, оскаржуване рішення відповідач просив скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до ПАТ «СК «ВУСО».

Представники позивача в судових засіданнях апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвал в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень (ч. 3 ст. 120 ГПК України).

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

11.11.2014 між позивачем (агент по договору) та відповідачем (страховик) був укладений договір 65-К про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14.

Додатковими угодами № 1 від 11.03.2015, № 2 від 01.10.2015, № 3 від 01.10.2015 до договору внесені зміни.

За умовами вищевказаних договору та угод позивач (агент) зобов`язався за дорученням відповідача (страховика) надавати послуги з організації сервісного та медичного обслуговування при настанні страхових випадків на території України та за кордоном за договорами, укладеними між страхувальниками та страховиком відповідно до законодавства України та Закону України «Про страхування», в яких визначено перелік послуг та умов, які отримує застрахована особа в межах та у термін дії договору згідно відповідних Правил (Додаток № 3 до договору), а відповідач - оплачувати надані послуги на умовах договору.

Відповідно до умов п. 3.3 договору, для реалізації зобов`язань за договором агент має право на залучення третіх осіб (медичні установи, транспортні компанії, в т.ч. авіакомпанії, організації, що реалізують медичні препарати та товари медичного призначення, бюро, що представляють послуги перекладачів, кур`єрські служби і юридичні компанії тощо.)

Агент від свого імені укладає договори з третіми особами, надає гарантійні листи та проводить оплату послуг і медичних препаратів третім особам, в разі їх залучення до процесу врегулювання страхових подій, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Відповідно до умов п. 6.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.10.2015) за виконання агентом своїх обов`язків, згідно з цим правочином, страховик зобов`язався виплачувати товариству винагороду за кожний врегульований агентом страховий випадок, у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору.

Умовами розділу 6 договору сторони визначили, що сплата страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків, здійснюються наступним чином:

- звітним періодом по договору є декади: з 01 по 10 число, з 11 по 21 число кожного календарного місяця дії договору (п.6.4.1 договору);

- оплата послуг здійснюється в два етапи: протягом 3 робочих днів з дати закінчення чергової декади агент складає та направляє страховику Акт заявлених збитків, в якому зазначаються страхові випадки, що стались із конкретними застрахованими особами протягом звітної декади та орієнтовні суми вартості послуг, наданих цим особам, що підлягають відшкодуванню страховиком (п.6.5.1), в свою чергу страховик протягом 5 робочих днів з дати отримання Акта заявлених збитків погоджує і підписує цей документ, а також на свій розсуд протягом цього ж строку перераховує агенту попередню оплату вартості послуг, вказаної у акті у розмірі до 100% загальної суми (п.6.5.2);

- остаточний розрахунок за конкретними страховими випадками страховик здійснює після отримання агентом від підрядника і кореспондентів повного пакету документів, внесення агентом відповідних відомостей до акту врегульованих збитків (виконаних робіт), який надсилається страховику у строки, визначені у п.6.5.1 разом з Актом заявлених збитків, до актів надаються рахунки на сплату вартості фактично наданих послуг (п.6.6.1-6.6.2).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача щодо оплати суми заборгованості в розмірі 126 994, 85 грн. за актом звірених збитків № 9-6 SEP-Tur-2 від 05.12.2017, до якого включено витрати по 15 страхових випадках, внесених раніше до актів запланованих збитків № 3В 9/2/1, № 3В 9/2/2з, № 3В 9/2/3з, та акту звірених збитків по застрахованим особам від 24.10.2016 №3в/9/6в.

Відповідно до порядку, установленого договором, з метою здійснення розрахунків за звітний період - вересень 2015 року, сформовано Акти заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з, у т.ч. щодо застрахованих осіб за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 із зазначенням дати страхового випадку, країни, комплексу послуг та заявленого збитку, а також, виставлено рахунки на відшкодування медичних витрат №№454, 456, 458 та сервісної винагороди №№455, 457, 459 від 11.09.2015.

Рахунок № 455 було сплачено відповідачем 06.10.2015, рахунки №№ 457, 459 сплачені відповідачем 30.10.2015, що підтверджується банківськими виписками, наданими як додатки до позову, рахунки на відшкодування медичних витрат №№ 454, 456, 458 оплачені не були.

Спір щодо стягнення заборгованості за договорами від 11.11.2014 про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14 та від 10.02.2016 № SGU-VUSO-10/02/16 з підстав несплати рахунків на отримання винагороди ТОВ «Савітар Груп» з підстав несплати страховиком рахунків з вересня 2015 розглянуто судом в межах справи № 910/9055/16.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016 у справі № 910/9055/16 за позовом ТОВ «Савітар Груп» до ПрАТ «СК «Вусо» про стягнення 7 593 520,97 грн. відмовлено в задоволенні позову з підстав недоведеності, що спірні послуги були надані особам, перелік яких було надано страховиком в порядку, визначеному п.п. 4.4, 5.1.1 договору.

Під час розгляду вказаної справи не встановлено обставин щодо безпідставного включення до актів заявлених збитків №3в 9/2 /1 з, №3 в 9/2/ 2з, №3в 9/2/3з витрат, здійснених по страхових випадках щодо застрахованих осіб за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735, а відмовляючи в позові, суд виходив з того, що позивачем належними доказами не доведено факту направлення відповідачу всіх необхідних документів визначених розділом 6 договору в порядку, передбаченому договором та враховуючи недоведеність даного факту, а також факту надання послуг застрахованим особам, перелік яких надавався саме відповідачем.

Тобто, виходячи з положень ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини щодо відсутності підстав для оплати витрат, включених до актів заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з, витрат, здійснених по страхових випадках щодо застрахованих осіб за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735, не є такими, що не доказуються при розгляді даної справи (оскільки не встановлені при розгляді справи № 910/9055/16), а виходячи з підстав заявленого у даній справі позову підлягають дослідженню з метою вирішення спору, який виник між сторонами.

Оскільки вимоги позивача у даній справі (предмет позову) обґрунтовуються обставинами нездійснення компенсації медичних витрат застрахованих осіб, переданих на асистанське обслуговування відповідачем згідно полісів №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 з посиланням на включення таких витрат до акту звірених збитків № 9-6 SEP-Tur-2 від 05.12.2017 (підстави позову), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі згідно п.3 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки з огляду на обставини справи, спір по суті щодо заявлених вимог у даній справі не є вирішеним між цими сторонами.

При прийнятті рішення у справі, судом першої інстанції:

- враховано відсутність зауважень відповідача щодо включення до Актів заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з відомостей про осіб та поліси, що не є предметом договору, та відомостей, по яких агент не отримував, на страхування не приймав;

- обґрунтовано, з посиланням на умови укладеного між сторонами договору (п.п. 1.1, 2.1, 4.1, 4.3) відхилені заперечення відповідача, зокрема про те, що поліси, щодо яких заявлено стягнення заборгованості за медичне обслуговування у даній справі, не передавалися позивачу на обслуговування в порядку п.п. 2.1, 5.1.1, 4.4 договору (у конкретний спосіб передачі полісів).

Відхиляючи доводи відповідача, суд виходив з того, що відповідачем не спростовано факту звернення застрахованих осіб за медичною допомогою до агента, не спростовано факту дійсного отримання застрахованими особами медичної допомоги після звернення до ТОВ «Савітар Груп», не надано доказів неможливості надання та відмови у наданні послуг застрахованим особам з підстав відсутності у агента необхідної та достатньої інформації щодо застрахованих осіб, відповідачем не надані докази на підтвердження того, що ним дані застраховані особи передані на обслуговування іншій асистанській компанії.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність обставин відсутності у позивача обов`язку та можливості надати застрахованим особам за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 медичне обслуговування при настанні страхового випадку.

Окрім того, судом не прийняті заперечення відповідача стосовно того, що позивач в порушення п.п. 3.1-3.3 договору делегував третім особам свої зобов`язання по оплаті послуг медичних закладів, які надавали послуги застрахованим особам та не уклав прямі договори з медичними закладами, оскільки:

- відповідно до пп. 5.4.1 договору позивач має право залучати підрядників на власний розсуд;

- для виконання доручення позивача відповідач через залученого агента SavitarGroup LTD, врегулював страхові випадки з третіми особами (медичними установами, які безпосередньо надавали послуги застрахованим особам);

- відповідачем не доведено, що укладення договору з SavitarGroup LTD протирічить умовам договору, що знайшло своє відображення в постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №910/9394/17.

Після отримання всіх необхідних документів щодо страхових випадків, які були включені до Актів заявлених збитків №3в 9/2/1з, №3в 9/2/2з, №3в 9/2/3з, позивачем було сформовано та направлено відповідачу Акт врегульованих збитків по застрахованим особам від 24.10.2016 №3в/9/6в, всього на суму 1 073 461,90 грн., рахунок № 892 на відшкодування медичних витрат на суму 1 073 461,90 грн., рахунок на оплату сервісної винагороди №893 від 24.10.2016, які отримані відповідачем 01.11.2016.

За вказаним актом врегульованих збитків від 24.10.2016 №3в/9/6в сума витрат на врегулювання 15 заявлених страхових випадків складає 4 429 дол. США та 200 євро (відповідно до курсу валют НБУ станом на дату виставлення рахунку №892 від 24.10.2016, вартість 1 долару США становила 25,2 грн., вартість 1 євро - 27,6 грн.); заборгованість станом на 24.10.2016 відносно 15 страхових випадків складає 117 130, 80 грн.

05.12.2017 позивачем повторно складено та направлено відповідачу акт звірених збитків №9-6SEP-Tur-2, до якого включено витрати лише по 15 страховим випадкам на суму 4 429 дол. США та 200 євро, що в перерахунку на дату виставлення рахунку №941 від 05.12.2017 відповідно до курсу НБУ: 1 долар США - 27,53 грн., 1 євро - 32,09 грн., складає 126 994,85 грн. (сума основного боргу, заявлена до стягнення за поданим позовом).

Виходячи з умов договору, а саме порядку розрахунків, встановленого розділом 6 договору (з урахуванням додаткової угоди №3 від 01.10.2015), зокрема п.п. 6.4.1, 6.5.1, 6.5.2, 6.6.1, 6.6.2, 6.5.5, суд зазначив, що компенсації підлягають витрати позивача на врегулювання 15 страхових випадків за Актом врегульованих збитків від 24.10.2016 №3в/9/6в по сумі 117 130,80 грн., що стало підставою для часткового задоволення вимог позивача в цій частині.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи вимоги про стягнення з відповідача нарахованих за прострочення сплати боргу в сумі 117 130, 80 грн. сум інфляційних збитків та 3% річних, суд першої інстанції виходив із періоду прострочення з 09.11.2016, встановивши настання строку виконання зобов`язання 08.11.2016 за положеннями договору (п.п. 6.5.2, 6.6.1, 6.6.2), при отриманні 01.11.2016 відповідачем акту врегульованих збитків №3в/9/6в від 24.10.2016 та рахунку №892 від 24.10.2016.

Оскільки нараховані позивачем 3% річних у сумі 5 514,73 грн. та інфляційні втрати у сумі 23 555,23 грн. не перевищують розмір цих нарахувань за розрахунком суду на суму заборгованості 117 130,80 грн. за період з 09.11.2016 по 08.06.2018, враховуючи межі заявленого позову у цій частині, судом прийнято рішення про задоволення вимог щодо їх стягнення з відповідача відповідно до сум, заявлених у позові.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що рішення суду підлягає залишенню без змін, виходячи з наступного.

Доводи апелянта про відсутність належних доказів, що позивач у відповідності до п. 3.3 договору про надання асистанських послуг від свого імені укладав договори з третіми особами - з медичними клініками, які надавали послуги застрахованим особам та оплачував їх послуги, не спростовують факту надання застрахованим особам за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 таких послуг у відповідності з умовами договору від 11.11.2014 № 65-К про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14, відповідно не звільняють відповідача від здійснення компенсації витрат позивача, понесених у зв`язку з виконанням договору в цій частині.

При цьому, апеляційний господарський суд приймає до уваги посилання позивача на положення п. 6.4 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.10.2015), якими передбачено сплату страховиком грошових коштів, суми яких були гарантовані або виплачені агентом кореспондентам і підрядникам, тобто медичним та іншим установам, що здійснили надання відповідних послуг застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків.

Виходячи із змісту п.п. 3.3, 5.2.1, 5.3.4, 5.4.2, 6.4 (в редакції додаткової угоди №3 від 01.10.2015) агент, при виконанні своїх обов`язків з надання послуг медичного обслуговування застрахованим особам може надавати гарантійні листи третім особам, або проводити оплату послуг і медичних препаратів третім особам, з метою попередження затримки в наданні необхідного, з медичної точки зору, лікування або транспортування застрахованої особи.

Умовами договору не передбачено, що пакет документів, який подається агентом страховику для відшкодування вартості послуг підрядників, що надавали медичні послуги застрахованим особам, повинен містити документи на підтвердження фактичної оплати агентом послуг підрядників, за наявності гарантійних листів від імені агента.

Посилання апелянта на положення ст.ст. 560, 561, 562, 563 ЦК України, Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про банки і банківську діяльність» судом не приймаються, оскільки такі не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, обумовлені договором сторін гарантійні листи від імені ТОВ «Савітар Груп» не є банківською гарантією в розумінні параграфу 4 глави 49 Цивільного кодексу України, не виступають окремим видом забезпечення зобов`язання як те визначено у ст. 547 ЦК України і щодо вказаних посилань судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права.

Факт оплати медичних послуг медичним та іншим установам, що надавали послуги застрахованим особам при настанні з ними страхових випадків та гарантування здійснення таких виплат позивачем у зв`язку з настанням страхових випадків згідно полісів №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 підтверджено матеріалами справи, що є підставою для оплати страховиком в порядку, встановленому умовами договору (6.5.5, 6.6.1, 6.6.2, 6.6.4), грошових сум агенту.

Посилання апелянта на судове рішення, прийняте 18.02.2019 у справі №910/17261/16, яким задоволені вимоги про розірвання договору № 65-К про надання асистанських послуг № SGU-VUSO-06/11/14 від 11.11.2014 та стягнуто з ТОВ «Савітар Груп» на користь ПАТ «СК «ВУСО» попередню оплату в сумі 2 021 547, 88 грн., суму ротаційного фонду у сумі 30 000,00 грн. не є такими, що впливають на правильність вирішення спору у даній справі з огляду на наступне.

В межах справи № 910/17261/16 судами не вирішувались питання по невиконаних зобов`язаннях сторін в частині оплати вже наданих послуг, а виходячи з предмету позову в частині стягнення коштів спір розглянуто щодо наявності підстав для повернення попередньої оплати в сумі 2 021 547, 88 грн. та суми ротаційного фонду у сумі 30 000,00 грн.

Правові наслідки розірвання договору визначені ст. 653 ЦК України, і передбачають припинення зобов`язань сторін за таким договором, що не є підставою для звільнення від виконання зобов`язань, які виникли до моменту такого розірвання.

В силу положень п. 8.6 договору усі зобов`язання сторін, що виникли під час дії цього договору, залишаються в силі до їх фактичного виконання; а п. 6.7 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 01.10.2015) передбачено, що обов`язки страховика щодо сплати грошових сум, згідно цього договору, вважаються виконаними з моменту зарахування відповідних грошових коштів на рахунок агента.

При прийнятті оскаржуваного у справі рішення, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 117 130,80 грн. компенсації медичних послуг по договору, наданих застрахованим особам за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 та з огляду на встановлені обставини правомірно задовольнив в цій частині позовні вимоги.

Твердження апелянта щодо неправомірного нарахування суми інфляційних збитків на заборгованість, яка визначена на підставі рахунків та актів звірених збитків, у яких вартість медичних установ визначена в іноземній валюті (долари США), апеляційним господарським судом відхиляються у зв`язку з наступним.

В іноземній валюті за складеними первинними документами (акт звірених збитків від 24.10.2016 №3в/9/6в, рахунок № 892 на відшкодування медичних витрат на суму 1 073 461,90 грн.) було визначено вартість наданих медичних послуг, сплата яких у відповідності до умов договору (п. 6.6.4 в редакції додаткової угоди № 3 від 01.10.2015) проводиться у гривнях.

За рішенням суду суму заборгованості стягнуто у гривні, як те визначено у акті та рахунку від 24.10.2016, тобто за курсом долара США на дату виставлення рахунку.

Вартість наданих послуг щодо медичного забезпечення застрахованих осіб за полісами №№ 2310063, 2270362, 2155748, 2279108, 2312753, 1995344, 2305732, 2311413, 2308248, 2212290, 1593, 2311964, 2310096, 2315402, 2306735 не визначалась за курсом долара на момент прийняття судового рішення чи звернення позивача до суду, а отже до цього часу (у заявленому в позові періоді прострочення з 09.11.2016 по 08.06.2018) через несплату рахунку по сумі боргу 117 130,80 грн. позивач зазнав матеріальних втрат від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного у справі судового рішення, оскільки їм вже було надано належну оцінку судом першої інстанції, який обґрунтовано їх відхилив, і такі не спростовують зроблених судом висновків про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 117 130,80 грн. компенсації медичних послуг по договору відповідно до звіту звірених збитків/акту наданих послуг №9-6SEP-Tur-2 від 05.12.2017 (які частково увійшли до акту №3в/9/6в від 24.10.2016 та рахунку №892 від 24.10.2016).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18.

У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2018 у справі №910/8156/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8156/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено 10.06.2019.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Л.В. Чорна

А.І. Тищенко