ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 918/827/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Крейбух О.Г. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Орла С.С. , адвоката за довіреністю від 05.06.2019р. №14-258

відповідача: Ярмольчука В.С., адвоката, ордер серія РН-152 №114 від 11.06.2019р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Рівненської області, ухваленого 19.03.19р. суддею Войтюком В.Р. о 10:24 у м.Рівному, повний текст складено 21.03.19р. у справі № 918/827/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

про стягнення заборгованості в сумі 4 938 417 грн. 27 коп.

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про стягнення заборгованості в сумі 4 938 417 грн. 27 коп.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 1715/14-БО-28 купівлі-продажу природного газу від 28 листопада 2013 року, а саме відповідач здійснював несвоєчасно оплату за переданий газ чим порушив строк оплати передбачений у договорі № 1715/14-БО-28 купівлі-продажу природного газу від 28 листопада 2013 року, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в сумі 4 938 417 грн. 27 коп., з яких 1 519 047 грн. 83 коп. - пені, 270 618 грн. 06 коп. - 3 % річних та 3 148 751 грн. 38 коп. - інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.03.2019 року у справі №918/827/18 в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" про стягнення заборгованості в сумі 4 938 417 грн. 27 коп. відмовлено.

В обґрунтування рішення суд, з посиланням на ст.ст. 258, 259, 526, 530, 546, 549, 598, 599 - 601, 604 609, 610, 625 ЦК України, ст.ст. 202 205, 230, 232 ГК України, ст. ст. 1, 3, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", п. 14 Порядку ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 93, постанови Верховного Суду від 06 вересня 2018 року №925/106/18р., від 23.01.2018р. у справі №914/3131/15, від 29.01.2018р. у справі № 904/10745/16 та від 07.02.2018р. у справі № 927/1152/16 вказує, що нараховані неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню згідно ч. 3 ст. 7 Закону 1730-VІІІ від 03 листопада 2016 року, що становлять разом у сумі 4 250 123 грн. 13 коп., а саме: за зобов`язаннями жовтня 2014 року, пеня - 6104 грн. 10 коп., 3 % річних - 654 грн. 01 коп.; за зобов`язаннями листопада 2014 року, пеня - 17 589 грн. 34 коп., 3 % річних - 1 884 грн. 56 коп.; за зобов`язаннями грудня 2014 року, пеня - 1 495 354 грн. 39 коп., 3 % річних - 228 915 грн. 69 коп., інфляційні збитки - 2 499 621 грн. 04 коп.

Зважаючи на викладене, списання нарахованих боржникам санкцій на борг по газу за зобов`язаннями 2013 року який погашений до 30 листопада 2016 року є безумовним. Тому нарахування позивачем санкцій, що є предметом позову у даній справі за всі визначені позивачем періоди, є безпідставним і до стягнення не підлягають.

Крім того, з посиланням на ч.1 ст. 5, ч.1. ст. 7 Закону України від 03 листопада 2016 року №1730-VІІІ, постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 918/1203/16 суд вказує, що відповідно до акту звіряння розрахунків, узгодженого між сторонами, станом на 25 травня 2017 року сума боргу відповідача перед позивачем по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу відсутня, що не заперечується позивачем.

Разом з тим, суд вказує, що погашення боргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" перед Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу відбулося на підставі листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" від 10 квітня 2017 року № 01-02/1079/1083. Згідно вказаного листа, переплата відповідачем, яка виникла станом на 01 квітня 2017 року по договору № 3846/1617-БО-28 від 27 жовтня 2016 року про купівлю-продаж природного газу в сумі 3 378 267 грн. 60 коп., зарахована як оплата основного боргу по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу разом із ПДВ. Відповідачем не укладено договір про реструктуризацію заборгованості, оскільки зважаючи на викладені обставини заборгованість по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу погашена.

Таким чином, оскільки відповідач погасив суму боргу по договору №1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу, що підтверджується вищевикладеними обставинами, суд прийшов до висновку, що у позивача відсутнє право нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних та інфляційних втрат після набрання законної сили Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а тому прийшов до висновку про відмову у позові повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 19.03.2019 року у справі №918/827/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Вважає неправомірним посилання суду першої інстанції на ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» оскільки сума основної заборгованості за поставлений природний газ за спірним правочином станом на 30.11.2016 року відповідачем не була погашена і складала 3 434 477,86 грн., що по суті не заперечується самим відповідачем у справі, а тому не має правових підстав стверджувати про те, що спірний договір купівлі - продажу природного газу від 28.11.2013р. №1715/14-БО-28 підпадає під дію Закону України №1730.

Разом з тим, з посиланням на постанову Верховного Суду у справі №908/3211/16 від 14.02.2018р., ч. 2 ст. 3 Закону, Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, затвердженого постановою КМУ №93 від 21.02.2017р., вказує, оскільки, відповідачем не надано доказів відображення ним обсягів заборгованості по спірному договору на день набрання чинності цим Законом (тобто станом на 30.11.2016р.) при включенні його до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, тому відсутні підстави вважати, що дана заборгованість може бути врегульована у відповідності до цього Закону.

Зазначає, що враховуючи ст.ст.1-3, 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», порушення при прийнятті рішення судом вимог ст. 598-599 Цивільного кодексу України, вважає рішення таким, що підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого, вказує, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №142 від 08.06.2017 року включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Відповідно до додатку до цього Наказу, в перелік суб`єктів господарювання, які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії включено під №14 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" з наступними даними, а саме: код згідно з ; основний вид діяльності (згідно ліцензії) - виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, виробництво та постачання електричної енергії за регульованими тарифами; фактичне місцезнаходження підприємства -33027, м.Рівне, вул. Данила Галицького, 27; обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно Закону (грн.) - 107 398 071,42; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року (грн.) та не погашеної станом на 31 грудня 2016 року -28 846 289,29 грн.

Ці обставини встановлені Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №918/1203/16.

З посиланням на ч. 2 ст. 5, ч. ч. 1, 3 ст. 7 Закону №1730, постанову Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 918/1203/16, ст. 75 ГПК України, зазначає, що місцевий господарський суд прийшов до правомірного висновку, що всі нараховані позивачем суми пені, інфляційних та трьох відсотків річних підлягають списанню.

Просить рішення господарського суду Рівненської області від 19 березня 2019 року в справі №918/827/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" без задоволення.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення господарського суду Рівненської області від 19.03.2019 року у справі №918/827/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

Представник відповідача заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з підстав викладених у відзиві та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить рішення господарського суду Рівненської області від 19 березня 2019 року у справі №918/827/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" без задоволення.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець), та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі - покупець), укладено 28 листопада 2013 року договір № 1715/14-БО-28 купівлі-продажу природного газу (далі - договір).

Відповідно до умов договору продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00 (який використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами), обсягом до 20 781,024 тис. куб.м. з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п. п. 1.1, 1.2, 2.1 умов договору).

Пунктом 3.4. договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна за 1000 куб.м природного газу становить 5 900 грн. 00 коп. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регулювання тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384 грн. 70 коп., крім того ПДВ - 20% - 1 276 грн. 94 коп., всього з ПДВ - 7 661 грн. 64 коп. (п. 5.2. договору, в редакції додаткової угоди № 7 від 09 грудня 2014 року).

Згідно п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2. договору сторонами погоджено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості невиплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 9.3. договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.

Згідно розділу 11 умов договору, такий набуває чинності з дати його підписання і скріплення печатками і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Додатковою угодою № 7 від 09 грудня 2014 року змінено пункт 5.2 договору та змінено ціну на газ, зокрема до сплати за 1000 куб.м. природного газу 7 661 грн. 64 коп. з ПДВ.

Як встановлено матеріалами справи, постачальник на виконання умов договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 55 423 735 грн. 36 коп., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, а саме: від 31 січня 2014 року на суму 8 021 239 грн. 09 коп., від 28 лютого 2014 року на суму 7 604 139 грн. 51 коп., від 31 березня 2014 року на суму 4 975 649 грн. 21 коп., від 30 квітня 2014 року на суму 2 661 818 грн. 03 коп., від 31 травня 2014 року на суму 308 360 грн. 10 коп., від 30 червня 2014 року на суму 286 956 грн. 15 коп., від 31 липня 2014 року на суму 141 281 грн. 64 коп., від 31 серпня 2014 року на суму 240 382 грн. 87 коп., від 30 вересня 2015 року на суму 204 063 грн. 68 коп., від 31 жовтня 2014 року на суму 2 109 601 грн. 75 коп., від 30 листопада 2014 року на суму 9 494 430 грн. 80 коп., від 31 грудня 2014 року на суму 19 375 812 грн. 53 коп., які підписані представниками сторін без заперечень, підписи яких скріплені печатками сторін договору.

Відповідачем здійснено оплату за поставлений природний газ, що не заперечується позивачем, однак, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений договором строк, чим порушив умови пункту 6.1 договору, факт невчасного розрахунку підтверджується "операціями за договором" (а.с. 46), згідно яких відображено рух коштів по договору.

Враховуючи зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню, інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

30.11.2016р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" від 03.10.2016р., який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів статті 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі статтею 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства (ст. 3 Закону).

За приписами частини першої статті 5 Закону №1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

На реструктуризовану заборгованість не нараховуються неустойка (штрафи, пені), проценти річних, інфляційні нарахування, крім випадків повного або часткового нездійснення платежів за договором про реструктуризацію заборгованості, укладеним відповідно до Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 93 від 21.02.2017р. затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 вказаного Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з Законом № 1730-VIII; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016р..

Так, з матеріалів справи убачається, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" відповідно до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №142 від 08.06.2017 року включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

На підтвердження включення до реєстру відповідачем подано копію заяви в порядку ст.3 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», у якій просить включити ТОВ «Рівнетеплоенерго» до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, копію наказу від 08.06.2017р. №142 «Про включення до реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, акт звіряння розрахунків між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ТОВ «Рівнетеплоенерго» від 31.01.2017р., сальдо на 31.12.2016р., відповідно до якого за договором №1715/14-БО-28 числиться заборгованість на суму 3434477,86 грн., акт звіряння розрахунків від 15.03.2017р., сальдо на 30.06.2016р. відповідно до якого за договором №1715/14-БО-28 числиться заборгованість на суму 3434477,86 грн., акт звіряння розрахунків від 01.12.2016р., сальдо станом на 30.11.2016р. відповідно до якого за договором №1715/14-БО-28 числиться заборгованість на суму 3434477,86 грн., (а.с. 72-73, 100, 100, зворот,102, 101,103, 103 зворот).

Отже, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії з сумою боргу 3434477,86 грн. відповідно до договору №1715/14-БО-28 від 28.11.2013р..

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним покликання апелянта про те, що відповідачем не надано доказів відображення ним обсягу заборгованості по спірному договору на день набрання чинності цим Законом при включенні його до реєстру підприємств, що беруть участь в процедурі врегулювання заборгованості.

Так, відповідно до додатку до наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №142 від 08.06.2017 визначено обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно з зазначеним Законом в сумі 107 398 071,42 грн., в тому числі і заборгованість за спожитий природний газ за договором №1715/14-БО-28 від 28.11.2013, яка станом на 01.07.2016 року становила 3 434 477,86 грн., що підтверджено актом звіряння розрахунків від 31.03.2017, узгодженого сторонами.

Отже, заборгованість по спірному Договору враховувалася при внесені ТОВ «Рівнетеплоенерго» до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Відповідно до вказаного вище додатку, в перелік суб`єктів господарювання які включаються до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії включено під №14 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" з наступними даними, а саме: код згідно з ; основний вид діяльності (згідно ліцензії) - виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, виробництво та постачання електричної енергії за регульованими тарифами; фактичне місцезнаходження підприємства - 33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, буд.27; обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно Закону (грн.) - 107398071,42; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року (грн.) та не погашеної станом на 31 грудня 2016 року - 28 846 289,29.

Також, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" надано повідомлення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, про включення боржника (відповідача) до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.

Отже, ТОВ "Рівнетеплоенерго" є учасником процедури врегулювання заборгованості, в розумінні положень Закону України №1730-VIII.

У відповідності до актів звіряння розрахунків, узгоджених між сторонами, станом на 25.05.2017р., сума основного боргу за договором 1715/14-БО-28 від 28.11.2013р., погашена повністю.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України №1730-VIII, реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

Таким чином, сума основного боргу ТОВ "Рівнетеплоенерго", по договору №1715/14-БО-28 від 28.11.2013р. підлягала врегулюванню у відповідності до норм Закону України №1730-VIII, в тому числі і шляхом реструктуризації на 60 місяців, з можливістю дострокового погашення, як це визначено ч.2 ст.5 Закону України №1730-VIII.

При цьому, як убачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами, ними не укладено договір про реструктуризацію заборгованості, оскільки заборгованість по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу погашена, що убачається із акту звіряння розрахунків, відповідно до якого станом на 25.05.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем по договору № 1715/14-БО-28 від 28 листопада 2013 року про купівлю-продаж природного газу відсутня.

Відповідно до ч.1. ст. 7 Закону України від 03 листопада 2016 року №1730-VІІІ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 01 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості.

В силу ч.1 ст.7 Закону України №1730-VIII, сума неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на погашену заборгованість, підлягають списанню.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведеного, судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у позові.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Рівненської області від 19.03.2019р. у даній справі.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на рішення господарського суду Рівненської області від 19.03.19р. у справі № 918/827/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 19.03.19р. у справі № 918/827/18 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №918/827/18 повернути до господарського суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "13" червня 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.