У Х В А Л А

05 червня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/329/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Оленич Т. Г., в ході підготовчого засідання по розгляду справи №927/329/19, розгляд якої здійснюється за правилами загального позовного провадження,

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів:

1. Менської районної спілки споживчих товариств, вул. Чернігівський шлях, буд. 24 А , м. Мена, Чернігівська область, 15600

2. Державного реєстратора Відділу державної реєстрації та надання адміністративних послуг Менської районної державної адміністрації Білець Оксани Іванівні, вул. Героїв АТО, 6, м. Мена, Чернігівська область, 15600

про визнання недійсною постанови правління та скасування реєстраційної дії/запису,

у присутності представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - особисто;

від відповідача-1: Пономаренка О.П. - голови правління (постанова перших зборів Ради від 27.11.2018);

від відповідача-2: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до відповідача -1 - Менської районної спілки споживчих товариства з позовною вимогою про визнання недійсною постанови Правління Менської райспоживспілки від 15.07.2016 № 10 «Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства», та до відповідача-2 - Державного реєстратора Відділу державної реєстрації та надання адміністративних послуг Менської районної державної адміністрації Білець Оксани Іванівни з позовними вимогами про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 21.07.2; Білець Оксана Іванівна; Менська районна державна адміністрація Чернігівської області; зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів» відносно юридичної особи Березнянське споживче товариство.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем-1 постанови Правління Менської райспоживспілки від 15.07.ю2016 №10 порушені його корпоративні права, як голови правління Березнянського споживчого товариства, обраного уповноваженим органом управління цього споживчого товариства. Щодо позовних вимог в частині внесення оспорюваного ним запису, позивач зазначає, що ця вимога є похідною від вимоги до відповідача-1, й скасування реєстраційного запису, який внесений на підставі оспорюваної постанови Правління відповідача-1 має призвести до повного відновлення йог порушеного права.

Відповідач-1 у відзиві на позов від 22.02.2019, яка подана ним у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 07.05.2019 строк, проти позовних вимог заперечує, стверджуючи, що ОСОБА_1 є членом Березнянського споживчого товариства; позивачем не підтверджено належним чином розмір його частки в статутному капіталі (майні) Менської райспоживспілки. Заперечуючи проти обрання позивача головою правління Березнянського споживчого товариства на зборах 13.07.2016, відповідач-1 зазначає, що на зборах були присутні 45 членів товариства, що становить лише 38,8% загальної кількості членів споживчого товариства. В зв`язку з чим, за твердженням відповідача-1, з метою запобігання «рейдерському захопленню» Березнянського споживчого товариства Менською райспоживспілкою, до складу засновників якої входить саме Березнянське споживче товариство, прийнято оскаржувану позивачем постанову від 15.07.2016. Також, за твердженням відповідача-1, постановою Правління Менської райспоживспілки від 13.04.2017 «Про органі управління і контролю Березнянського споживчого товариства» з 14.04.2017 призначено в.о.голови правління Березнянського споживчого товариства, в зв`язку з чим, на думку відповідача-1, дія оскаржуваної позивачем постанови закінчилась.

Відповідач-2 у відзиви на позов від 22.05.2019 зазначає, що позивач фактично оскаржує дію державного реєстратора від 21.07.2016, а тому, на думку відповідача-1, справа з такого спору не належить до юрисдикції господарських судів. Крім того відповідач-2 стверджує, що на цей час оскаржувана позивачем дія уже скасована, що відображено у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В підготовче засідання, яке відбулось 05.06.2019, прибули позивач особисто, уповноважений представник відповідача-1 в особі голови правління, якого допущено до участі справи на підставі частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України. Заступника голови правління Менської райспоживспілки, головного бухгалтера ОСОБА_3 судом до участі у справі як представника віповідача-1 не допущено, оскільки в силу приписів вищезазначеної частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. ОСОБА_3 не надано суду належних доказів, а саме Статут Менської райспоживспілки в редакції, яка чинна станом на 05.06.2019, виходячи із якого суд може прийти до беззаперечного висновку, що положеннями Статуту передбачається наявність у заступника голови правління Менської райспоживспілки повноважень на здійснення функцій представника юридичної особи в судах разом із головою правління. Приймаючи до уваги, що повноваження ОСОБА_3 належним чино не підтверджені, ОСОБА_3 не є адвокатом, а тому суд доходить висновку про відсутність у ОСОБА_3 належних повноважень на представництво інтересів відповідача-1 в суді.

Відповідач-2 у підготовче засідання не з`явилась. До початку підготовчого засідання від відповідача-2 надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у її відсутність.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги, що неявка відповідача-2 у підготовче засідання не перешкоджає проведенню підготовчого засідання для з`ясування питань, які необхідно встановити в межах підготовчого провадження, суд вважає за доцільне задовольнити клопотання відповідача-2 та продовжувати підготовче засідання за відсутності відповідача-2.

Уточнивши в підготовчому засіданні зміст позовних вимог позивача до кожного з відповідачів окремо, уточнивши заперечення відповідачів проти позову, з огляду на заперечення відповідача-2 з`ясувавши у позивача щодо наявності у нього клопотань про заміну неналежного відповідача, суд доходить висновку, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, виходячи з такого.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юрисдикція господарських суді визначається в статті 20 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, зокрема, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Отже, положення статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачають визначення юрисдикції господарських судів у справі як за суб`єктним, так і за предметним критерієм.

Відтак в залежності від змісту права, на захист якого позивач подав позов, оскаржуючи постанову Правління Менської споживспілки від 15.07.2016 та дії по внесенню відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд має встановити дотримання позивачем при поданні даного позову як суб`єктного критерію, так й предметного критерію юрисдикції цієї справи.

Як зазначалось судом вище, позивач свої позовні вимоги обґрунтовує порушенням своїх корпоративних прав, які полягають у прийнятті відповідачем-1 оспорюваної постанови правління, внаслідок чого позивача позбавлено можливості виконувати обов`язки голови правління Березнянського споживчого товариства, загальними зборами членів якого його обрано на цю посаду.

В силу приписів частини 3 статті 167 Господарського кодексу України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

За змістом частини 1 цієї ж статті корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майна) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управління господарської організацією, отримання певної частки прибутки (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, виходячи із визначення понять «корпоративні відносини» та «корпоративні права», позивач насамперед має довести наявність у нього корпоративних відносин з відповідачем-1 - Менською районною спілкою споживчих товариств.

Правові, економічні та соціальні основи діяльності споживчої кооперації визначаються Закону України «Про споживчу кооперацію».

За змістом статті 1 цього Закону споживча кооперація в Україні - це добровільне об`єднання громадян для спільного ведення господарської діяльності з метою поліпшення свого економічного та соціального стану.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про споживчу кооперацію» первинною ланкою споживчої кооперації є споживче товариство - самостійна, демократична організація громадян, які на основі добровільності членства і взаємодопомоги за місцем проживання або роботи об`єднуються для спільного господарювання з метою поліпшення свого економічного і соціального стану.

В статті 6 цього Закону встановлюється, що членство у споживчому товаристві може бути індивідуальним і колективним. Індивідуальними членами споживчого товариства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку і виявили бажання брати участь у здійсненні цілей і завдань споживчого товариства.

Наведений у частині 4 ст. 6 Закону України «Про споживчу кооперацію» перелік основних прав члена споживчого товариства відповідає переліку корпоративних прав, які визначені у ст.167 Господарського кодексу України. Відповідна правова позиція викладені у постанові Великої Палати Верховного суду від 09.04.2019 у справі №916/1295/18, яка застосовується судом на підставі частини 4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України.

Отже суд доходить висновку, що корпоративні права у сфері споживчої кооперації виникають між фізичною особою, як індивідуальним членом споживчого товариства, та самим споживчим товариством.

Водночас, згідно зі статтею 8 Закону України «Про споживчу кооперацію» споживчі товариства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в місцеві спілки, Центральну спілку споживчих товариств України, і мають право вільного виходу з них.

Взаємовідносини між споживчими товариствами та їх спілками будуються на договірних засадах. Товариства можуть делегувати спілкам частину своїх повноважень та виконання окремих функцій.

Вказана норма кореспондується з частиною 4 статті 111 Господарського кодексу України, згідно з якою споживчі товариства можуть на добровільних засадах об`єднуватися в спілки, інші форми об`єднання, передбачені законом, єдину спілку споживчих товариства України та мають право вільного виходу з них.

Отже аналіз вищезазначених норм свідчить, що місцева спілка споживчих товариств, якою є Менська районна спілка споживчих товариств, є одним із видів об`єднання окремих юридичних осіб - споживчих товариств, й чинним законодавством не передбачається участь у місцевій спілки споживчих товариств фізичних осіб, як засновників спілки.

Як вбачається із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 03.05.2019 учасниками Менської районної спілки споживчих товариств є Стольненське споживче товариства Менського району та Березнянське споживче товариства Менського району.

При цьому суд звертає увагу, що на підтвердження наявності у позивача корпоративних прав у статутному капіталі (майні) Менської районної спілки споживчих товариств позивачем подано копію членського квитка НОМЕР_1 від 30.09.2009, із якого вбачається, що позивач є членом Березнянського споживчого товариства.

Таким чином, суд доходить висновку, що у позивача існують корпоративні права щодо Березнянського споживчого товариства.

Будь-яких належних доказів існування корпоративних прав у позивача по відношенню до відповідача-1 позивач суду не надав.

Посилання позивача на зазначення у наданої ним до заяви про усунення недоліків Детальної інформації про юридичну особу, отриману з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (Безкоштовний запит) фізичних осіб - членів споживчих товариств Менського району кінцевими бенефіціарними власниками Менської райспоживспілки судом до уваги не приймається, оскільки, виходячи із принципу належності та допустимості доказів в господарському процесі доказом, що може підтвердити факт наявності корпоративних відносин між юридичною особою та її учасником (засновником, членом) є лише Статут такої юридичної особи.

Відтак суд доходить висновку про відсутність корпоративних відносин між позивачем та відповідачем-1.

Враховуючи, що корпоративним є спір щодо управління, діяльності юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (член) такої юридичною особи, а матеріалами справи не підтверджуються наявності у позивача корпоративних прав щодо відповідача-1, тому суд доходить висновку, що даний спір не є корпоративним.

В зв`язку з тим, що в порядку господарського судочинства справи за участю фізичних осіб розглядаються у визначених господарським процесуальним законодавством випадках, зокрема, при наявності корпоративного спору, тому ця справа не відноситься до юрисдикції господарських судів.

Щодо позовної вимоги позивача про скасування реєстраційної дії, то суд звертає увагу, що така вимога має похідний характер від першої вимоги, а тому, оскільки спір стосовно першої вимоги про визнання недійсною постанові відповідача-1 не належить розглядати за правилами господарського судочинства, тому і похідна вимога не підлягає розгляду в господарському суді.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до статті 231 Господарського процесуального кодексу України якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства господарський суд закриває провадження у справі.

Отже, оскільки даний спір не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, тому провадження у справі має бути закрите.

Відповідно до статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд роз`яснює позивачу, що оскільки ним оскаржується постанова Правління Менської районної спілки споживчих товариств від 15.07.2016 № 10 «Про органи управління і контролю Березнянського споживчого товариства», яка за своєю правовою суттю є актом ненормативного характеру органу управління юридичною особою, учасником (членом) якої не є позивач, тому такий спір належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

За змістом частини 4 статті 231 Господарського процесуального кодексу України при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Заяв про розподіл судових витрат від сторін не надходило.

Питання повернення судового збору з державного бюджету здійснюється за правилами, встановленими ст.7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що позивачем не подано клопотання про повернення судового збору, тому вказане питання судом при постановленні ухвали про закриття провадження у справі не вирішується. Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що не вирішення питання повернення судового збору під закриття провадження у справі не позбавляє його права звернутися до господарського суду з відповідною заявою.

Керуючись ст.20, 185, 231, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: Менської районної спілки споживчих товариств і Державного реєстратора Відділу державної реєстрації та надання адміністративних послуг Менської районної державної адміністрації Білець Оксани Іванівні про визнання недійсною постанови правління від 15.07.2016 та скасування реєстраційної дії/запису від 21.07.2016 ЗАКРИТИ.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку з урахуванням приписів п.п.17.5 п.17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

В підготовчому засіданні 05 червня 2019 року на підставі ч.6 ст.233 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст ухвали складений 10 червня 2019 року.

З повним текстом даної ухвали можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Т. Г. Оленич