ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1461/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, Л.В. Лавриненко,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2019 (суддя Смородінова О.Г., м. Миколаїв, повний текст складено 15.04.2019)

у справі № 915/1461/18

за позовом Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства НІБУЛОН

про стягнення 4359,27 грн,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2018 Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Філії Октябрьск Державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація спеціалізованого морського порту Октябрьск) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства (далі ТОВ СП) НІБУЛОН, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про стягнення з останнього заборгованості за надання послуг служби капітана порту в сумі 4184,04 грн., суму індексу інфляції - 121,59 грн. та 3 % річних в сумі 53,64 грн.

Позов з посиланням на приписи ст.ст. 525, 526, 529, 530 ЦК України обґрунтований тим, що позивачем з метою отримання плати за оформлення приходу та виходу в/з акваторії спеціалізованого морського порту Ольвія та справляння необхідних портових зборів було виставлено відповідачу відповідні рахунки, проте, такі рахунки були оплачені відповідачем лише в частині портових зборів, а послуги служби капітану порту та інформаційні послуги оплачені не були.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2019 року в задоволенні позову Державному підприємству Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск відмовлено в повному обсязі, оскільки у позивача відсутні підстави для застосування вільних тарифів на послуги з оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, враховуючи, що оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту оплачено відповідачем у складі корабельного збору.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.04.19р., позивач звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На думку скаржника, рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки його прийнято із суттєвим порушенням норм матеріального та процесуального права при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Скаржник вважає неправомірним висновок суду про те, що у позивача відсутні підстави для застосування вільних тарифів на послуги з оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, враховуючи, що оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту оплачено відповідачем у складі корабельного збору. На його думку, у морському порту суб`єктам природних монополій дозволено самостійно встановлювати вільні тарифи на інші послуги, окрім спеціалізованих, які при цьому визначаються договором між суб`єктом господарювання, що надає відповідні послуги та їх замовником.

Крім того, скаржник звертає увагу на те, що капітан морського порту не має повноважень здійснювати державний нагляд, оскільки межі морського порту не визначені; оформлення приходу у морський порт і виходу з морського порту не є державним наглядом; позивач та його структурний підрозділ (служба капітану порту) виступають у спірних відносинах не як органи влади, а виключно як суб`єкти організаційно-господарських повноважень щодо вимог безпеки судноплавства об`єктів портової інфраструктури загального користування при використанні їх суб`єктами господарювання, які здійснюють свою діяльність у морському порту; забезпечення вимог безпеки судноплавства на суднах відповідача є обов`язком суб`єкта господарювання та повинно проводитись за рахунок відповідача та зазначає, що корабельний збір є доходом позивача, а не Державного бюджету України, тому за рахунок коштів цього збору не може здійснюватись діяльність капітана морського порту з державного нагляду.

Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Станом на час прийняття даної постанови до суду не надійшло клопотань від учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. За таких обставин, не вбачаючи підстав для розгляду апеляційної скарги в даній справі у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи з власної ініціативи, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги в порядку спрощеного письмового провадження в межах встановленого чинним процесуальним законодавством строку без проведення судового засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ СП Нібулон просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність вимог позивача і висновки Верховного Суду та судової практики з даного предмету спору.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія встановила наступне.

Службою капітану порту філії Октябрськ державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація спеціалізованого морського порту Октябрьск) було здійснено оформлення приходу та виходу в/з акваторії спеціалізованого морського порту Ольвія судна ТОВ СП Нібулон НІБУЛОН ЕКСПРЕСС-1, про що складено акт здачі-приймання виконаних робіт.

З метою отримання плати за оформлення приходу та виходу в/з акваторії спеціалізованого морського порту Ольвія, а також справляння необхідних портових зборів та послуг пов`язаних з суднозаходом, позивачем було складено акт здачі-приймання виконаних робіт, довідка-рахунок та виставлені рахунки відповідачу на загальну суму 4259,47 грн.

Позивач, вказані рахунки з актами наданих послуг надіслав відповідачу листом № 3/1.19/18-1709 від 19.06.2018, який отримано відповідачем 20.06.2018.

Відповідачем було частково сплачено виставлені рахунки, а саме - портові збори відповідно до рахунку № 401 від 22.05.2018 на суму 75,43 грн., з якої: корабельний збір (вхід) в сумі 26,29 грн., корабельний збір (вихід) в сумі 26,29 грн., причальний збір в сумі 14,09 грн., адміністративний збір в сумі 8,76 грн., а рахунок № 400 від 22.05.2018 року на суму 4184,04 грн., з якої: послуги служби капітана порту в сумі 4174,44 грн. та інформаційні послуги в сумі 9,60 грн. залишились не оплаченими. Вказаний факт сторонами не заперечується.

Крім того, листом № 11565/3-18/200 від 19.09.2018 відповідач повідомив позивача, що вважає рахунок № 400 від 22.05.2018 року незаконним, у зв`язку з чим відмовився оплачувати вказаний рахунок.

18.10.2018 на адресу ТОВ СП Нібулон за № 3/1.9/18-2651 направлена претензія про сплату заборгованості за рахунком № 400 від 22.05.2018 в сумі 4184,04 грн., нарахованих за період з 28.06.2018 по 19.10.2018 інфляційних втрат в сумі 49,62 грн. та 3 % річних в сумі 38,85 грн., яка залишена відповідачем без відповіді.

Несплата відповідачем отриманого рахунку в частині оплати послуг служби капітана та інформаційних послуг стала підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про морські порти України" законодавство про морські порти ґрунтується на Конституції України та складається з цього Закону, Кодексу торговельного мореплавства України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Бюджетного кодексу України, Податкового кодексу України, Земельного кодексу України, Водного кодексу України, законів України "Про транспорт", "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Пунктом 6 статті 1 Закону України "Про морські порти України" передбачено, що морський порт - визначені межами територія та акваторія, обладнані для обслуговування суден і пасажирів, проведення вантажних, транспортних та експедиційних робіт, а також інших пов`язаних з цим видів господарської діяльності.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про морські порти України" принципами функціонування та розвитку морських портів є розмежування адміністративних функцій щодо забезпечення безпеки мореплавства та нагляду (контролю) за безпекою мореплавства і господарської (комерційної) діяльності; забезпечення безпеки мореплавства та господарської діяльності, що провадиться у морському порту.

Статтею 21 Закону України "Про морські порти" визначено, що тарифи на послуги, крім спеціалізованих послуг, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

В частині першій статті 21 Закону України "Про морські порти України" зазначено: "Тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту".

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про морські порти України" у морському порту справляються такі портові збори: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, адміністративний та санітарний. Використання коштів від портових зборів допускається виключно за їх цільовим призначенням. Фінансування утримання гідротехнічних споруд в об`ємах, необхідних для підтримання їх паспортних характеристик, здійснюється за рахунок портових зборів, що справляються у морських портах, де розташовані такі гідротехнічні споруди. Розміри ставок портових зборів для кожного морського порту встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту, відповідно до затвердженої нею методики. Порядок справляння, обліку та використання коштів від портових зборів, крім використання коштів від адміністративного збору, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту. Кошти від адміністративного збору використовуються відповідно до закону. Портові збори сплачуються адміністрації морських портів України, крім випадків, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 73 Кодексу торговельного мореплавства України (далі КТМ України) правові, економічні, соціальні та організаційні основи діяльності в морських портах визначаються цим Кодексом та Законом України "Про морські порти України" . До функціонування морських рибних портів застосовуються норми цього Кодексу щодо морських портів з урахуванням особливостей, визначених Законом України "Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів".

Статтею 74 КТМ України встановлено, що організація та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту покладаються на адміністрацію морських портів України.

Згідно зі статтею 75 КТМ України державний нагляд за безпекою мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях здійснюється капітаном морського порту. Межі зони нагляду, на яку поширюються повноваження капітана морського порту щодо здійснення ним державного нагляду за безпекою мореплавства, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері безпеки на морському і річковому транспорті. Державний нагляд за безпекою мореплавства у морських терміналах, розташованих у межах територій та акваторій, відокремлених від основної території та акваторії відповідного морського порту, здійснює окремий підрозділ служби капітана морського порту. Капітан морського порту та служба капітана морського порту діють на підставі положення, яке затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах морського і річкового транспорту.

До функцій капітана морського порту належить, зокрема, оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту (стаття 78 КТМ України).

Наказом Міністерства інфраструктури України від 27.05.2013р. №316 було затверджено Порядок справляння та розміри ставок портових зборів (далі - Порядок справляння зборів №316), а також Порядок обліку та використання коштів від портових зборів (далі - Порядок використання коштів від зборів №316).

Відповідно до Порядку справляння зборів №316 портові збори справляються в морських портах із суден і плавучих споруд, що плавають під Державним Прапором України та іноземними прапорами, за групами згідно з додатком 1 до цього Порядку. Сплата портових зборів у морських портах здійснюється до виходу судна з морського порту.

Порядок використання коштів від зборів №316 регулює питання, пов`язані з обліком та використанням коштів від портових зборів, що справляються в установленому законодавством порядку, та є обов`язковим для застосування усіма суб`єктами господарювання різних форм власності, на користь яких справляються портові збори.

Міністерство інфраструктури України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Отже, визначення ставок портових зборів та послуг, які сплачуються у складі портових зборів, є виключною компетенцією держави. Портові збори установлюються по єдиних тарифах, носять цільовий характер і не можуть використовуватися з іншою метою.

У разі несплати портових зборів, капітан морського порту відмовляє судну у видачі дозволу на вихід з порту (стаття 91 Кодексу торговельного мореплавства України).

Відповідно до пункту 2.1 розділу II Порядку справляння зборів №316, корабельний збір справляється із суден груп А, Б і Г за одиницю умовного об`єму судна (за 1 куб. м об`єму судна) за кожний вхід в акваторію морського порту, операційну акваторію причалу (причалів), а також вихід з акваторії морського порту, операційної акваторії причалу (причалів) за ставками, наведеними у додатку 2 до цього Порядку.

Згідно із пунктом 2.3 розділу II Порядку справляння зборів №316, від сплати корабельного збору звільняються судна груп Д та Е.

Таким чином, оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту відноситься до заходів, пов`язаних із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах, при цьому, за кожний вхід суден у порт та вихід з порту нараховується та сплачується корабельний збір у розмірі, визначеному Порядком справляння зборів №316.

Процедура оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту передбачена Правилами контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 17.07.2003 №545, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 березня 2004 року за № 353/8952 (далі - Правила №545), та Порядком оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 27.06.2013 №430, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 липня 2013 року за № 1230/23762 (далі - Порядок №430).

Відповідно до Правил №545 та Порядку №430, оформлення приходу (виходу) в (із) порт (порту) судна та його перевірка (контроль) є заходами, пов`язаними із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах.

Вказаними нормативними документами плата за оформлення приходу (виходу) в (із) порт (порту) судна та його перевірку не передбачена.

Водночас, відповідно до Порядку використання коштів від зборів №316 заходи, пов`язані із забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах, оплачуються коштами від корабельного збору.

Відповідно до Порядку оформлення приходу суден у морський порт, надання дозволу на вихід суден у море та оформлення виходу суден із морського порту №430, оформлення приходу/виходу судна в/із порт(у) здійснюється наступним чином: до початку навантажувально-розвантажувальних операцій (або виходу із порту) усі судна, що прибули/відбувають до/із порту, оглядаються (перевіряються) уповноваженими особами служби капітана морського порту (далі - Служба); уповноважена особа Служби реєструє прихід кожного судна в Журналі реєстрації приходу суден, вихід судна - в Журналі реєстрації виходу суден; прихід та відхід суден, що плавають під Державним Прапором України, підтверджується штампом приходу/виходу, який проставляється на судновій ролі, що повертається капітану судна.

Таким чином, процедура оформлення приходу/виходу судна в/із порт(у) включає в себе як перевірку судна, його документів та реєстрацію кожного приходу/виходу судна в/з порт (у), що здійснюється службою капітана морського порту, так і проставляння капітаном порту відповідного штампа на судновій ролі.

Окрім того, Положенням про капітана морського порту та службу капітана морського порту, яке затверджено наказом Міністерства інфраструктури України від 27.03.2013 №190 (далі Положення), встановлено порядок діяльності капітана морського порту та служби капітана морського порту в частині здійснення ними нагляду та забезпечення безпеки мореплавства у морському порту, на підходах до нього та в суміжних акваторіях. Капітан морського порту очолює службу капітана морського порту (далі - Служба), яка входить до складу адміністрації морських портів України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення капітан морського порту виконує функції, які стосуються здійснення нагляду та забезпечення безпеки мореплавства.

Згідно з п. 2.1.3 Положення капітан морського порту здійснює нагляд за дотриманням вимог щодо порядку заходження суден у морський порт і виходу з морського порту.

Отже, оформлення проходу суден у морський порт і виходу з морського порту це законодавчо визначена функція капітана морського порту, який є посадовою особою, уповноваженою на здійснення державного нагляду за мореплавством у морському торгівельному порту України.

При цьому, як вірно зазначив місцевий суд, у позивача відсутні підстави для застосування вільних тарифів на послуги з оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, оскільки оформлення приходу суден у морський порт і виходу з морського порту, як різновид заходів пов`язаних з забезпеченням безпеки судноплавства на судноплавних шляхах оплачено відповідачем у складі корабельного збору. Встановлення портом будь-якої іншої плати за оформлення прибуття суден у порт та вихід з нього законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція міститься і в Постановах Верховного суду від 08.08.2018р. у справі № 916/2152/17 та від 27.02.2018р. у справі № 2а-6589/09/1570.

Відтак, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні його позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг служби капітана порту в сумі 4174,44 грн., а також правомірно відмовлено в стягненні з відповідача індексу інфляції у сумі 121,59грн. та 3% річних у сумі 53,64грн., враховуючи, що ці вимоги є похідними від основної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг служби капітана.

Крім того, судова колегія вважає, що місцевий суд вірно зазначив, що позивачем в порушення приписів ст.ст. 73,74 ГПК України не надано належних доказів того, що відповідач замовляв у позивача надання останнім судну «НІБУЛОН ЕКСПРЕС «АМПУ» інформаційних послуг 22.05.2015р. та доказів їх споживання відповідачем, а відповідно відсутні і підстави для стягнення заборгованості з відповідача у сумі 9,60 грн. за ці послуги.

При цьому слід зазначити, що доводи, на які скаржник посилається в апеляційній скарзі, фактично повторюють доводи, викладені у позові, яким місцевий суд дав належну оцінку та на переконання колегії суддів не доводять помилковість прийнятого місцевим господарським судом рішення, а тому не можуть прийматись до уваги та бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За таких обставин, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а тому рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2019 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск - без задоволення.

Згідно із ст.129 ГПК України витрати скаржника по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.04.2019 року у справі №915/1461/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства Адміністрація морських портів України в особі філії Октябрьск без задоволення.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя К.В. Богатир