РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.06.2019Справа № 910/3562/19
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», м. Київ

про стягнення 12 866,16 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (відповідач) суми страхового відшкодування в розмірі 12 866,16 грн, посилаючись на те, що в силу приписів статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України, у межах фактичних витрат у позивача виникло право вимоги до відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 року у справі №910/3562/19 позовну заяву б/н від 18.03.2019 року Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

03.04.2019 року позивачем до суду була подана заява про усунення недоліків позовної заяви б/н від 18.03.2019 року.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито провадження у справі №910/3562/19, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву. Окрім того, вказаною ухвалою було витребувано у Моторного (транспортного) страхового бюро України інформацію з централізованої бази щодо страхового полісу №АК/8273269.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №439 отримав ухвалу суду від 08.04.2019 про відкриття провадження у справі 11.04.2019.

18.04.2019 року від Моторного (транспортного) страхового бюро України на запит суду надійшла відповідь №9-09/12187 від 16.04.2019 з інформацією щодо страхового полісу №АК/8273269.

Через відділ автоматизованого документообігу суду, моніторингу виконання документів (канцелярію) 02.05.2018 відповідач подав письмовий відзив, в якому проти позову заперечував зазначаючи про те, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей. Відповідно до висновку експерта №77 від 19.04.2019, долученого відповідачем до відзиву коефіцієнт фізичного зносу автомобіля марки «Suzuki SX4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) складає 0,505. Таким чином, за розрахунками відповідача розмір страхового відшкодування складає 20 363,84 грн = 5 666,00 грн (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) + 3 660,82 грн (сума вартості необхідних для ремонту матеріалів) + 26 074,04 грн (сума вартості складових, що підлягають заміні) * (1-0,5000) - 2 000,00 грн (франшиза). Відповідачем зазначена сума (20 363,84 грн) була сплачена на рахунок позивача, а тому позовні вимоги є безпідставними.

11.05.2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, відповідно до змісту якого він наголошує на тому, що запасні частини зазначені у рахунку на оплату №3031018гг від 03.10.2018 року не є новими (б/у), тому фактично фізичний знос щодо них вже застосовано. Також позивачем зазначено, що особистий огляд транспортного засобу «Suzuki SX4» (державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ) представниками відповідача та експертом Сумцовим С.С. не проводився, а висновок останнім був складений на основі проколу огляду від 02.10.2018 року, який йому було надано замовником, однак до переліку додатків даний протокол огляду додано не було, тому не можливо встановити, які саме вихідні дані були надані відповідачем експерту для проведення дослідження.

20.05.2019 року до суду від відповідача надійшли заперечення, згідно яких наданий позивачем рахунок на оплату №3031018г від 03.10.2018 року не відповідає вимогам передбаченим актами законодавства та не може бути підставою для розрахунку суми страхового відшкодування. Відповідач зазначає, що позивачем не надано жодного належного доказу, який би визначив вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням фізичного зносу. Щодо висновку експерта Сумцова С.С. відповідачем зазначено, що даний експерт має вище технічну кваліфікацію судового експерта, стаж роботи за спеціальністю - 24 роки, стаж експертної діяльності - 20 років та кваліфікацію оцінювача по оцінці транспортних засобів.

Окрім того, судом розглянуто подане відповідачем клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відхилено його з огляду на те, що в силу приписів ст. ст. 247, 250 ГПК України даний спір підлягає розглядові в порядку спрощеного провадження, а незначна складність справи, не потребує призначення справи до розгляду з викликом сторін в судове засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Посилання відповідача на те, що дана справа потребує з`ясування обставин справи щодо встановлення та зібрання відповідних доказів з питання визначення вартості відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням зносу, проведення розрахунків, тощо, суд не може прийняти в якості достатньої підстави для призначення судового розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, оскільки судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, покладених на них нормами процесуального законодавства, і доведення чи спростування тих чи інших обставин в справі покладено на сторони.

Відповідач у своїх запереченнях проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання не навів суду будь-яких обґрунтувань та не надав будь-яких доказів в чому саме полягає складність даного спору та в чому полягають особливості предмету доказування у даному спорі.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 03.06.2019 року по 10.06.2019 року у відпустці, суд підписує рішення в перший день по виходу з відпустки - 11.06.2019 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.07.2018 між позивачем (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Пряме врегулювання до автоцивілки» №06-TR/AM-4858210 (надалі - Договір страхування), відповідно до якого позивач прийняв на себе обов`язок по страхуванню автомобіля «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 (надалі також - застрахований автомобіль), зі строком дії з 00:00 год. 21.07.2018 до 20.07.2019 року включно.

Вигодонабувачем за договором страхування є страхувальник (п. 3. Договору страхування).

28.09.2018 приблизно о 17:40 годині в м. Києві по вул. Берковецька, 6-в, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ДАФ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з причепом реєстраційний номер НОМЕР_4 , не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів.

01.10.2018 страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання події, відповідно до якої за Договором страхування страхове відшкодування просив виплатити на рахунок СТО.

Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 30.11.2018 у справі №759/15881/18 ОСОБА_1 , за здійснення вказаного ДТП було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Згідно рахунку на оплату (ФОП Гранацький Ігор Вікторович) №3031018г від 03.10.2018 року вартість ремонту автомобіля «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 33 230,00 грн.

Відповідно до складеного позивачем Страхового акту №СТ/18/0239 від 22.11.2018 та Розрахунку страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику, становить 33 230,00 грн.

З урахуванням рахунку на оплату, позивач на виконання умов Договору страхування виплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування в сумі 33 230,00 грн з ПДВ, перерахувавши його на рахунок СТО, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №ID-112354 від 22.11.2018 на вказану суму.

Позивачем було направлено на адресу відповідача заяву на виплату страхового відшкодування (в порядку регресу) №3747 від 25.01.2019 про відшкодування шкоди по полісу №АК/8273269 на суму 33 230,00 грн.

Відповідачем було здійснено перерахування позивачу частини суми страхового відшкодування, а саме в розмірі 20 363,84 грн, доказом чого в матеріалах справи міститься платіжне доручення №534267 від 07.02.2019 року.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до позивача перейшло у межах фактично здійсненої страхової виплати право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується винною особою.

Згідно пункту 2 статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Даф», реєстраційний номер НОМЕР_3 з причепом, реєстраційний номер якого НОМЕР_4 , застрахована відповідачем відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/8273269.

Враховуючи, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність особи, винної у заподіянні збитків, була застрахована у відповідача, останній відповідно до статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повинен відшкодувати нанесену його страхувальником шкоду у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Позивач, 25.01.2019 року направив на адресу відповідача вимогу з додатками про сплату страхового відшкодування. Відповідач, частково сплатив страхове відшкодування у розмірі 20 363,84 грн, що підтверджується платіжним дорученням №534267 від 07.02.2019, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

У письмовому відзиві відповідач зазначив про те, що ним здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20 363,84 грн. з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу в розмірі 0,5000, що підтверджений у висновку експерта №77 від 19.04.2019.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статті 29 "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 зазначеної Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою: Сврз = С р + С м + С с Х (1- Е З), де: С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн.; С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.; С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн.; Е з - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (відповідач у справі) відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Тому, пред`явлення позивачем (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до відповідача (страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним.

У даному випадку позивачем пред`явлено до відповідача вимогу про виплату страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, що є правомірним з огляду на вищевикладене.

Так, з рахунку на оплату №3031018г від 03.10.2018 року вбачається, що такі запчастині як боковина задня права (чверть), двері задні праві та ліхтар задній правий були встановлені на автомобіль «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 не нові а бувші у вжитку.

Таким чином, при здійсненні відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Suzuki SX4», реєстраційний номер НОМЕР_1 застосовувалися запасні частини, що раніше перебували у використанні.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

Пункт 3.9. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092 фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації.

Отже, сума страхового відшкодування у розмірі 33 230,00 грн. є сумою вартості відновлювального ремонту застрахованого позивачем автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, з ПДВ.

Як вже вказувалося, до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, до позивача, який виплатив суму страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 33 230,00 грн, перейшло право вимоги до відповідача у межах фактичних витрат.

З огляду на викладене, обґрунтованою сумою, яку відповідач повинен відшкодувати позивачу є 31 230,00 грн (фактичні витрати понесені позивачем за мінусом франшизи), а не 20 363,84 грн, як вважає відповідач. З урахуванням наведеного доводи відповідача, викладені у письмовому відзиві до уваги судом не приймаються.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства.

Виходячи з наведеного, суд встановлює, що позивач має право на відшкодування за рахунок відповідача страхового відшкодування у розмірі 12 866,16 грн, (33 230,00 грн - 20 363,84 грн (сума виплачена відповідачем з врахуванням франшизи в розмірі 2 000,00 грн)). Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

Заявлені відповідачем до стягнення з відповідача судові витрати в розмірі 1 200,00 грн на оплату послуг судового експерта розподіленню не підлягають, з огляду на задоволення позовних вимог та відхилення доводів відповідача.

Судовий збір у розмірі 1 921,00 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (ідентифікаційний код 20474912, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (ідентифікаційний код 32382598, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26) суму страхового відшкодування в розмірі 12 866,16 грн (дванадцять тисяч вісімсот шістдесят шість гривень 16 копійок) та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривна 00 копійок).

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов