ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1901/18
Господарський суд Одеської області у складі судді Грабован Л.І.,

за участі секретаря судового засідання Майданик Ю.В.

дослідивши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Французький бульвар-Еліт" (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, 47)

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостайл" (65005, м. Одеса,

вул. Чорноморського козацтва, 66/3, оф. 1)

2) Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул.

Ковпака, буд. 29)

про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва недійсним та скасування права власності

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача: ліквідатор ТОВ „Французький бульвар-Еліт" арбітражний керуючий Степаненко І.Є.;

від відповідача 1): Кочмар В.В. на підставі договору про надання послуг адвоката від 10.10.2018р.;

від відповідача 2): Мус В.П. за довіреністю № 02-36/2701 від 20.11.2017р.

СУТЬ СПОРУ: про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва недійсним та скасування права власності

Встановив:

У судовому засіданні 03.06.2019р. оголошувалась перерва до 12 год. 00 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

06.09.2018р. за вх.№2054/18 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ТОВ „Французький бульвар-Еліт" до ТОВ „Автостайл" та ПАТ „Укрсоцбанк" про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва серія НМІ №713018 від 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" недійсним; скасування права власності ТОВ „Автостайл" на об`єкт незавершеного будівництва, ступінь готовності - 15 відсотків, загальною площею 793, 7 кв.м., курортно-рекреаційного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (т. 1 а.с. 5-11).

18.09.2019р. за вх. 18962/18 (т.1 а.с.70-72) позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 11.09.2018р.

17.10.2018р. за вх. 321157/18 позивач подав уточнену позовну заяву (т.1 а.с.114-121) з первісними вимогами.

Доводи позивача

В обґрунтування вимог позивач вказує, що під час укладення спірного договору між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Автостайл» було порушено норми чинного законодавства, тому він є недійсним, а саме: на момент укладення договору право власності ПАТ «Укрсоцбанк» на цей об`єкт було незаконним; рішенням суду у справі №916/2909/14, на підставі якого внесено запис про право власності до державного реєстру, визнано право власності на майнові права на нерухомість, а не на об`єкт незавершеного будівництва проданого за спірним договором; у рішенні суду не вказані характеристики об`єкту, що унеможливлює провадження реєстрації права власності на підставі рішення суду; дії державного реєстратора по внесенню відомостей про право власності за ПАТ «Укрсоцбанк» є такими, що порушують встановлену законодавством процедуру, а саме ст. 27, 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, на думку позивача, реєстрація рішення у справі №916/2909/14, яке набрано законної сили 18.08.2016р. в жовтні 2017р. (більш ніж через рік), а не автоматично, є порушенням відповідної процедури. Позивач вказує, що реєстратор не мав права проводити реєстраційні дії, адже декларація про початок виконання будівельних робіт, на яку наявне посилання, як на підставу виникнення права власності, була отримана ТОВ «Французький бульвар-Еліт», як замовником будівництва, а не ПАТ «Укрсоцбанк», тому дії державного реєстратора та як результат право власності ПАТ «Укрсоцбанк» оформлено з порушенням чинного законодавства. ПАТ «Укрсоцбанк» не є законним власником об`єкту незавершеного будівництва, тому він не мав права проводити продаж цього майна, договір купівлі-продажу об`єкта є таким, що порушує вимоги законодавства.. Посилається на довідки КП «Одеське МБТІ» про ступінь готовності об`єктів 40,5 відсотків, за договором продано об`єкт незавершеного будівництва - 15 відсотків ступінь готовності, в оцінку, що була здійснена в рамках оформлення договору купівлі-продажу об`єкта не було внесено ряд конструктивних елементів. Крім того, позивач вказує, що об`єкт незавершеного будівництва є фактично цілісним майновим комплексом та здійснення його продажу окремими частинами є неможливим, тому такі дії відповідачів є незаконними. Як наслідок позивач просить скасувати право власності ТОВ «Автостайл» на об`єкт.

Позивач посилається на норми ч.1 ст. 173 ГПК України, вказує, що вимога про скасування права власності є похідною від основної - визнання договору недійсним, та перша вимога стосується обох відповідачів, а друга - похідна - тільки ТОВ «Автостайл».

Позивачем надано заперечення на відзив АТ „Укрсоцбанк" (вх. №21908/19 від 26.10.2018р.) (т. 1 а.с. 152-153), в якому зазначено, що в тексті позовної заяви визначаються факти, які підтверджують оформлення права власності за АТ „Укрсоцбанк" з порушенням вимог законодавства України; зміст позовних вимог полягає у визнанні недійсним договору купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна та скасуванні права власності ТОВ „Автостайл". Позивач зазначає, що враховуючи суб`єктний склад учасників та предмет позову, даний спір підсудний саме господарському суду. Враховуючи те, що питання підсудності справи вирішується саме на етапі відкриття провадження по справі та те, що ухвалою було прийнято справу до провадження, питання підсудності вже вирішено. Позивач вказує що рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14 переглядається в апеляційному порядку, а тому до цього не може застосовуватись підстави звільнення від доказування, які передбачені чинним ГПК України.

Доводи відповідачів

Відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» у відзиві на позов (вх. №21141/18 від 17.10.2018р.) (т.1 а.с.108-110) просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи це наступним. Позовна заява не містить правових підстав визнання недійсним договору купівлі-продажу серії НМІ №713018 від 20.12.2017р., укладеним між АТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл". Посилаючись на положення ст.ст.16, 203, 204, 215 ЦК України відповідач вказує, що позивач не навів жодної підстави визнання правочину недійсним, як то вимагають зазначені статті ЦК України. На думку відповідача, господарський суд не повинен брати доводи позивача стосовно наявності порушень при реєстрації права власності за АТ Укрсоцбанк", оцінюючи при цьому рішення суду, яке набуло законної сили, на предмет його законності та достатності, оскільки в цій частині спір є підвідомчим суду адміністративної юрисдикції. Підставами заявленого позову є порушення державним реєстратором вимог ст.ст. 26, 27, 31-1 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень", однак, місцевий господарський суд позбавлений можливості оцінки обставин наявності чи відсутності порушень вимог зазначеного Закону України, оскільки буде порушена юрисдикція господарського суду щодо суті спору. Судове рішення, на підставі якого державним реєстратором було прийнято рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно, на момент вчинення такої дії набуло законної сили, а тому висновки позивача щодо наявності вад вказаного судового рішення є такими, що не заслуговують на увагу господарського суду.

Відповідач ТОВ «Автостайл» подав заперечення на позовну заяву (вх. №20649/18 від 10.10.2018р.) (т.1 а.с.78-80), в яких просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 17.05.2007р. між ТОВ „Французький бульвар-Еліт" та АТ „Укрсоцбанк" був укладений договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №660/007-516, відповідно до п. 1.2. якого кредит надавався позичальнику на наступні цілі: рефінансування витрат позичальника на придбання земельної ділянки площею 0, 5291 га та фінансування витрат по будівництву курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, благоустрою прилеглої території за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського. Умовами р. 1.3. зазначеного договору сторони передбачила, що в якості забезпечення позичальником своїх зобов`язань, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої заставою вимоги кредитор укладає з позичальником іпотечний договір іпотеки земельної ділянки загальною площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: м . Одеса, вул. Дача Ковалевського , що належить позичальнику, вартістю предмету іпотеки 13 359 775 грн., відповідно до якого іпотека розповсюджується на всі об`єкти нерухомості, що будуть побудовані на земельній ділянці. Майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене та, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме: курортно-рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського випливають із рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №887 від 26.12.2006р. „Про надання дозволу ТОВ „Французький бульвар-Еліт" на проектування та будівництво курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського; договору на право забудови, укладеного між іпотекодавцем та виконавчим комітетом Одеської міської ради 26.12.2006р.; дозволу на виконання будівельних робіт 387/07 від 31.08.2007р. Умовами іпотечного договору (п.п.2.4.3., 4.1., 4.2., 4.6.) сторони передбачали, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріусу, або шляхом продажу предмета іпотеки банком від свого імені будь-які особі. ПАТ „Укрсоцбанк" свої зобов`язання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, однак ТОВ „Французький бульвар-Еліт" в порушення норм законодавства та умов договору припинив сплату відсотків за користування кредитом у зв`язку з чим станом на 02.06.2014р. виникла заборгованість та у зв`язку з чим ПАТ „Укрсоцбанк" звернулося з позовом, за наслідками розгляду якого рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14 було звернуто стягнення в рахунок часткового погашення заборгованості на належний позивачу предмет іпотеки та визнано право власності ПАТ „Укрсоцбанк". Враховуючи викладене, жодних прав позивача по справі з боку ПАТ „Укрсоцбанк" порушено не було. У грудні 2017р. ТОВ „Автостайл" придбало вищезазначене майно - земельну ділянку та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва у ПАТ „Укрсоцбанк" шляхом укладення та нотаріального посвідчення відповідних договорів купівлі-продажу, а тому жодних вимог стосовно цих об`єктів та підстав їх набуття у позивача до відповідачів не може бути, оскільки ПАТ „Укрсоцбанк" продав належну йому нерухомість ТОВ „Автостайл".

Рух справи

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.09.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1901/18; ухвалено розгляди справу №916/1901/18 за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 1-3).

Ухвалами Господарського суду Одеської області від 09.11.2018р. (т.1 а.с. 170-174) та від 17.12.2018р. (т. 2 а.с. 60-63) відмовлено позивачу у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження по справі №916/1901/18 на етапі підготовчого провадження до остаточного вирішення господарської справи №916/2909/14.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. повернуто заявнику уточнену позовну заяву ТОВ „Французький бульвар-Еліт" за вх. №25901/18 від 14.12.2018р. (т. 2 а.с. 64-66).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.12.2018р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1901/18; призначено справу № 916/1901/18 до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 91-92).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.01.2019р. провадження у справі №916/1901/18 зупинено до розгляду Південно-західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги ТОВ „Французький бульвар-Еліт" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. (т. 2 а.с. 117).

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019р. апеляційну скаргу ТОВ "Французький бульвар-Еліт" залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. у справі № 916/1901/18 залишено без змін (т. 3 а.с. 60-64).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.04.2019р. поновлено провадження у справі №916/1901/18; зупинено провадження у справі №916/1901/18 до розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного суду касаційної скарги ТОВ „Французький бульвар-Еліт" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019р. (т.3 а.с. 98-99).

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.05.2019р. відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою ТОВ "Французький бульвар-Еліт" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 17.12.2018р. та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.02.2019р. у справі № 916/1901/18.

Згідно вказаної ухвали суд дійшов висновку про існування підстав для застосування до ТОВ "Французький бульвар-Еліт" заходу процесуального примусу за зловживання процесуальними правами і, зважаючи на характер дій скаржника та обставини їх вчинення, застосовав захід у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 921 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.06.2019р. поновлено провадження у справі №916/1901/18 (т. 4 а.с. 32-33).

Клопотання учасників

03.06.2019р. позивач звернувся із клопотанням про зупинення розгляду справи №916/1901/18 до винесення остаточного рішення по справі №916/2909/14 (т. 4 а.с. 34-35). Позивач вказує, що в 2018р. одним із засновників ТОВ „Французький бульвар-Еліт" було подано апеляційну скаргу на вказане рішення суду, яке постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. було скасовано та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 23.05.2019р. постановою Верховного Суду по справі №916/2909/14 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні 03.06.2019р. судом оголошено ухвалу (протокольну) про відмову у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі, про що свідчить протокол судового засідання від 03.06.2019р., з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

З аналізу п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України слідує, що підставою для зупинення провадження в справі за такою обставиною є об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.

Під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Суд встановив, що підставою для звернення позивача із клопотанням про зупинення провадження у справі №916/1901/18 стали обставини скасування постановою Верхового Суду по справі №916/2909/14 постанови Південно-західного апеляційного господарського суду та подальшого її перебування у вказаному суду; встановлюючи обставини пов`язаності справи №916/2909/14 та справи №916/1901/18 суд зазначає, що предметом спору в першій справі було звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності та в другій справі - визнання недійсним договору та скасування права власності.

Враховуючи відсутність факту неможливості розгляду справи №916/1901/18 до вирішення справи №916/2909/14, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про зупинення розгляду справи №916/1901/18 до винесення остаточного рішення по справі №916/2909/14.

Обставини, встановлені судом

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №108361802 від 20.12.2017р. (т. 2 а.с. 13) вбачається, що власником об`єкту нерухомого майна, а саме незавершеного будівництва, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена) є ПАТ „Укрсоцбанк" на підставі довідки №483215.72.17 від 28.03.2017р., виданої КП „БТІ ОМР", технічного паспорту від 28.03.2017р., виданого КП „БТІ ОМР", рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/4, декларації про початок виконання будівельних робіт серії та номер ОД2, виданої 19.09.2011р. ДАБК в Одеській області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14 (т. 1 а.с. 91-100) позовні вимоги задоволено; звернуто стягнення в рахунок часткового погашення (у сумі 18 135 400,00 грн.) заборгованості ТОВ „Французький бульвар - Еліт" перед ПАТ „Укрсоцбанк" за договором кредиту №660/007-516 від 17.05.2007р., загальний розмір якої становить 166 744 612,04 грн., що еквівалентно 14 038 620,38 дол. США на належний ТОВ „Французький бульвар - Еліт" предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.05.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Луняченко Н.В. та зареєстрований у реєстрі за № 89, а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м . Одеса , вул . Дача Ковалевського (район пляжу Свято - Успенького чоловічого монастиря), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення: для будівництва курортно - рекреаційного комплексу (2- 3 поверхи), яка належить ТОВ „Французький бульвар - Еліт" на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №915253, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради 18.09.2006р., зареєстрованого 18.09.2006р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №37 майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене та що стане власністю Іпотекодавця в майбутньому, а саме: курортно - рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район Свято - Успенського чоловічого монастиря); визнано право власності ПАТ „Укрсоцбанк" на земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м . Одеса, вул. Дача Ковалевського ( район пляжу Свято - Успенького чоловічого монастиря), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009, цільове призначення: для будівництва курортно - рекреаційного комплексу (2- 3 поверхи).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.08.2016р. рішення господарського суду Одеської області від 15.09.2014 р. у справі №916/2909/14 залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014 року у справі № 916/2909/14 задоволено; рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014 року у справі №916/2909/14 скасовано; у задоволенні позовних вимог ПАТ "Укрсоцбанк" до ТОВ "ФРАНЦУЗЬКИЙ БУЛЬВАР-ЕЛІТ" про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності відмовлено повністю; стягнути з АТ "Укрсоцбанк" на користь ОСОБА_1 109 650,00 грн. судового збору; постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.08.2016 року у справі № 916/2909/14 скасовано.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.05.2019р. касаційну скаргу АТ "Укрсоцбанк" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 у справі №916/2909/14 задоволено частково; постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 у справі № 916/2909/14 скасовано повністю, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В п. 39. зазначеної постанови вказано, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд мав відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч.1 ст. 261 ГПК України, а помилково відкривши апеляційне провадження суд апеляційної інстанції мав закрити останнє.

В подальшому 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" був укладений договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва (т. 1 а.с. 87-89), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором ПАТ „Укрсоцбанк" зобов`язується продати та передати у власність ТОВ „Автостайл", а ТОВ „Автостайл" зобов`язується сплатити обумовлену грошову суму в обумовлені строки та прийняти у власність об`єкт нерухомого майна, а саме: незавершене будівництво, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю - 15%, розмірі загальної площі (фактично) - 793, 7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна I, реєстраційний номер 101.

П. 1.1.1. зазначеного договору передбачено, що нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, цільове призначення земельної ділянки - Е.07.01 для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення; категорія земель - землі рекреаційного призначення; вид використання земельної ділянки - для будівництва курортно-рекреаційного комплексу (2-3 поверхи), кадастровий номер земельної ділянки :35:002:0009. Одночасно з посвідченням цього договору посвідчується договір купівлі-продажу земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно.

Відповідно до п.1.2. вказаного договору нерухоме майно належить ПАТ „Укрсоцбанк" на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р., справа №916/2909/14, рішення набрало законної сили 18.08.2016р.; довідки щодо відсотку готовності об`єкту незавершеного будівництва №483215.72.17 від 28.03.2017р., виданої Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради; технічного паспорту, виготовленого за станом на 28.03.2017р., виданого 31.10.2017р., Комунальним підприємством „Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради; декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р., зареєстрованої інспекцією ДАБК в Одеській області 19.09.2011р. №ОД2. Державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за ПАТ „Укрсоцбанк" в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено Іскровим О.В., державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства „Центр державної реєстрації" Одеської області згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37407015 від 04.10.2017р., номер запису про право власності: 22661492, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, про що 04.12.2017р. Іскровим О.В., державним реєстратором Одеської обласної філії комунального підприємства „Центр державної реєстрації" Одеської області видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №106146091.

Згідно п. 1.4. зазначеного договору ПАТ „Укрсоцбанк" стверджує, що відчужуване нерухоме майно належить йому на праві власності, на момент укладення цього договору нікому іншому не продане, не подароване, як внесок до статутного капіталу господарських товариства не передане, не відчужене іншим способом, не заставлене, під податковою заставою, під забороною (арештом) не перебуває, прихованих недоліків не має, а також прав щодо неї у третіх осіб (у тому числі за договорами найму, тощо) як в межах, так і за межами України не має, судової суперечки у відношенні до нерухомого майна не має, самовільних переобладнань не має.

П. 1.5. вказаного договору ПАТ „Укрсоцбанк" погоджується, що володіє інформацією про нерухоме майно, що набувається в тому об`ємі, яка надана ПАТ „Укрсоцбанк", що зазначена в даному договорі, задоволений станом нерухомого майна, встановленим шляхом належного огляду до укладення цього договору.

Відповідно до п. 2.1. зазначеного договору сторони дійшли домовленостей, що вартість вказаного в цьому договорі нерухомого майна загалом становить 223 074, 43 грн.

В декларації про початок виконання будівельних робіт від 14.09.2011р. (т. 2 а.с. 5) вказано інформацію про замовника, а саме ТОВ „Французький бульвар-Еліт".

У довідці КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" №3440-11/3/с від 31.03.2008р. (т. 2 а.с. 83) вказано, що процент готовності об`єкту незавершеного будівництва - курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського становить 29% станом на 31.03.2008р.

У довідках КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" №5772 від 26.06.2008р. (т. 2 а.с. 84), №1297/0 від 23.12.2008р. (т. 2 а.с. 85), №32867.58 від 17.06.2009р. (т. 2 а.с. 86), №120739.58 від 11.12.2009р. (т. 2 а..с 87) повідомлено про ведення будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу на земельній ділянці площею 5291 кв.м., яка належить ТОВ „Французький бульвар-Еліт".

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №108407980 від 20.12.2017р. (т. 1 а.с. 90) вбачається, що власником об`єкту нерухомого майна, а саме незавершеного будівництва, курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, розташованого за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена) є ТОВ „Автостайл" на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р.

20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (т. 1 а.с. 83-85), відповідно до п. 1.1. якого за цим договором ПАТ „Укрсоцбанк" передає у власність ТОВ „Автостайл", а ТОВ „Автостайл" приймає у власність належну ПАТ „Укрсоцбанк" на праві власності земельну ділянку площею 0, 5291 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., м. Одеса, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, та сплачує за неї погоджену грошову суму.

П. 1.4. зазначеного договору передбачено, що відчужувана земельна ділянка належить ПАТ „Укрсоцбанк" на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р., справа №916/2909/14, рішення набрало законної сили 18.08.2016р.

Рішенням Господарського суду Одеської області за позовом ТОВ "Французький бульвар-Еліт" до ТОВ „Автостайл" про визнання права власності по справі №916/367/18 від 21.06.2018р. (т. 1 а.с. 101-104), залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2018р. (т. 2 а.с. 105-116), відмовлено у задоволенні позовних ТОВ "Французький бульвар-Еліт" до ТОВ "Автостайл" про визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва (будівельні матеріали) /вх. № 397/18 від 27.02.2018р.

У рішенні судом встановлено, що рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. у справі №916/2909/14, яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.08.2016р., звернуто стягнення в рахунок часткового погашення (у сумі 18 135 400,00 грн.) заборгованості ТОВ „Французький бульвар - Еліт" перед ПАТ „Укрсоцбанк" за договором кредиту №660/007-516 від 17.05.2007р., на належний ТОВ„Французький бульвар - Еліт" предмет іпотеки за іпотечним договором від 23.05.2007р., а саме: земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район пляжу Свято - Успенького чоловічого монастиря), яка належить ТОВ „Французький бульвар - Еліт" на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку №915253, виданого Одеським міським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради 18.09.2006р., зареєстрованого 18.09.2006р. в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди за №37 майнові права на нерухомість, будівництво якої незавершене та що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме: курортно - рекреаційний комплекс сімейного типу, що будується за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (район Свято - Успенського чоловічого монастиря); визнано право власності ПАТ „Укрсоцбанк" на земельну ділянку, загальною площею 0,5291 га, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського .

Відповідно до рішення суду 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ "Автостайл" укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва, а саме незавершеного будівництва курортно-рекреаційного комплексу сімейного типу, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, вул. Дача Ковалевського (вул. Амундсена), будівельною готовністю 15 %, розмір загальної площі (фактично) - 793,7 кв.м., матеріали стін: залізобетон, складові частини об`єкта нерухомого майна: курортно-рекреаційний комплекс А, фундамент Б, підпірна стіна І, реєстраційний номер 101. Договір зареєстровано в реєстрі № 3294. 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ "Автостайл" укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки, а саме земельної ділянки площею 0,5291 га, кадастровий номер :35:002:0009. Договір зареєстровано в реєстрі № 3295. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем за ТОВ "Автостайл" на підставі договорів купівлі-продажу від 20.12.2017 року зареєстровано право власності на об`єкта незавершеного будівництва та земельну ділянку кадастровий номер :35:002:0009. Вказані обставини підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У вказаному рішенні суд критично оцінив доводи позивача про те, що фактично в рамках одного об`єкту нерухомого майна та однієї земельної ділянки має місце наявність двох власників - ТОВ "Автостайл" та ТОВ "Французький бульвар-Еліт", оскільки всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України позивачем не надано доказів належності ТОВ "Французький бульвар-Еліт" об`єктів незавершеного будівництва (будівельні матеріали). Та напроти судом встановлено, що відповідач ТОВ "Автостайл" є законним власником об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки кадастровий номер :35:002:0009 на підставі договорів купівлі-продажу від 20.12.2017р.

Предметом позову є вимога про визнання недійсним договору та скасування права власності.

Підставою вказаного позову є факти, якими позивач обґрунтовує вимогу про захист, а саме відсутність підстав для визнання права власності на об`єкт нерухомого майна за ПАТ „Укрсоцбанк", відсутність підстав для реєстрації вказаного майна за ПАТ „Укрсоцбанк", відсутність права останнього на продаж майна та укладення договору купівлі-продажу та як наслідок скасування права власності покупця на об`єкт.

Норми права, що застосовуються судом

Ч. 1 ст. 2 ГПК України передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання правочину недійсним.

Ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч.ч.1-6 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

П.1 ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації прав підлягають право власності на об`єкт незавершеного будівництва.

Ч. 1 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державний реєстр прав містить записи про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав, відомості та електронні копії документів, поданих у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій.

Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом.

Ч.ч.3, 4 ст. 27? Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва, набутого на підставі договору, здійснюється на підставі такого договору. Державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва на підставі рішення суду, що набрало законної сили, проводиться за правилами, визначеними частинами першою - третьою цієї статті.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Ч.ч.1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ст. 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Ст. 78 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Висновки суду

Приписи ст. 4 ГПК України визначають об`єктом захисту, в тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У силу припису ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У розумінні приписів ст.ст. 203, 215 ЦК України оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, але на час розгляду справи судом має право власності чи інше речове право на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи також може полягати в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було на час пред`явлення позову порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний та ефективний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі №905/1227/17).

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, суд дійшов висновку, що право власності на об`єкт незавершеного будівництва у ПАТ „Укрсоцбанк" виникло з моменту державної реєстрації на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 15.09.2014р. по справі №916/2909/14 чинного на той час та в подальшому між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" на підставі договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р. власником нерухомого майна став ТОВ „Автостайл".

За змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається. Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, що і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі. Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Таким чином, суд приймає встановлені у справі №916/367/18 обставини щодо не надання доказів належності ТОВ "Французький бульвар-Еліт" об`єктів незавершеного будівництва та того, що ТОВ "Автостайл" є законним власником об`єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення одним з основоположних аспектів верховенства права принципу юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 4 ГПК України та ст.ст. 3, 15, 16, 203 ЦК України, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами того, яким чином договір купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., укладений між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" на підставі державної реєстрації об`єкта незавершеного будівництва за ПАТ „Укрсоцбанк" станом на час пред`явлення позову може порушувати права та законні інтереси позивача, який не будучи стороною оспорюваного договору заявив про його неправомірність на тій підставі, що були допущені порушення при реєстрації вказаного майна за ПАТ „Укрсоцбанк" (продавцем) іпотекодержателем без оскарження дій державного реєстратора та визнання їх незаконними в установленому Законом порядку.

Крім того, не визначено в чому конкретно полягає неправомірність дій сторін, та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний договір. Доводи позивача зведені до оцінки неправомірності дій державного реєстратора при проведенні реєстрації об`єкта за ПАТ „Укрсоцбанк", що не є предметом дослідження у справі та не заявлено позивачем в якості вимоги. Не надано позивачем і доказів такого звернення до суду адміністративної юрисдикції.

Докази, надані позивачем, а саме декларація про початок виконання будівельних робіт, довідки КП „Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості", не приймаються судом в якості належних, допустимих та достатніх доказів, підтверджуючих наявні законні підстави для визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва від 20.12.2017р., оскільки не стосуються предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову ТОВ „Французький бульвар-Еліт" до ТОВ „Автостайл" та ПАТ „Укрсоцбанк" про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва серія НМІ №713018 від 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" недійсним.

За таких обставин суд відмовляє у похідній вимозі позивача про скасування реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостайл" на об`єкт незавершеного будівництва, ступінь готовності - 15%, загальною площею 793, 7 кв.м., курортно-рекреаційного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, номер запису про право власності 24056980 від 20.12.2017р.

Судові витрати

Відповідно до ст.ст.123, 129 Господарського процесуального Кодексу України, судові витрати у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Французький бульвар-Еліт" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостайл" та Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" про визнання договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва серія НМІ №713018 від 20.12.2017р. між ПАТ „Укрсоцбанк" та ТОВ „Автостайл" недійсним, скасування реєстрації права власності Товариства з обмеженою відповідальністю „Автостайл" на об`єкт незавершеного будівництва, ступінь готовності - 15%, загальною площею 793, 7 кв.м., курортно-рекреаційного комплексу за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, номер запису про право власності 24056980 від 20.12.2017р. повністю.

2.Витрати, понесені Товариством з обмеженою відповідальністю „Французький бульвар-Еліт" по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. за подання до суду позовної заяви покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю „Французький бульвар-Еліт".

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.06.2019р.

Копію рішення надіслати: ТОВ „Французький бульвар-Еліт" (65045, м. Одеса, вул. Жуковського, 47), ТОВ "Автостайл" (65005, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 66/3, оф. 1), ПАТ "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29).

Суддя Л.І. Грабован