РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2019Справа № 910/4144/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка»

до Державного підприємства «Радіовимірювач»

про стягнення 258.347,91 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

02.04.2019 до Господарського суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» до Державного підприємства «Радіовимірювач» про стягнення 258.347,91 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору № 6 від 25.01.2017, позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 249.480,00 грн, що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № РН-0000145 від 19.02.2019 та № РН-0000233 від 07.03.2019. Відповідачем було прийнято товар без підписання акту про невідповідність товару по якості або кількості, передбаченого п. 4.6. договору № 6 від 25.01.2017. Проте, після отримання відповідного товару, відповідачем було повернуто його позивачу згідно експрес-накладних ТОВ «Нова Пошта». Відповідачем жодних пояснень стосовно причин повернення товару позивачу не надано. Повернутий відповідачем товар позивач не приймає, на складський облік не ставить та видаткові накладні про повернення товару не підписує. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 258.347,91 грн, з яких 249.480,00 грн становить сума основного боргу за поставлений товар, 7.297,541 грн пені, 962,28 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 608,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2019 відкрито провадження у справі № 910/4144/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу від 09.04.2019 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 093 за адресою, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 09.04.2019 є місцезнаходженням відповідача, а саме: 02660, м. Київ, вул. Колекторна, 24/26.

Відповідач ухвалу суду від 09.04.2019, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 15.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за № 093, а отже відповідач мав подати відзив на позов у строк до 03.05.2019 включно.

18.04.2019 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю посилаючись на наступне. Згідно видаткових накладних № РН-0000145 від 19.02.2019 та № РН-0000233 від 07.03.2019 позивачем було поставлено відповідачу товар. Проте, в ході перевірки якості товару позивачем було встановлено істотні порушення вимог щодо якості товару (виявлені недоліки, які не можна усунути, такі як підробка етикеток маркування, які посвідчують походження та якість товару та підробка заводських номерів товару) про, що складено акти перевірки на вхідному контролі від 21.02.2019 та від 07.03.2019. Відповідачем було надіслано вказані акти позивачу 27.03.2019. У зв`язку з тим, що позивачем поставлено товар з істотним порушенням вимог щодо якості товару, адже відповідачем виявлено недоліки, які не можна усунути відповідачем на адресу позивача було направлено листа № 468 від 04.04.2019 про відмову від товару та розірвання договору купівлі-продажу № 6 від 25.01.2017. Вважає, що дата підписання видаткової накладної є датою передачі товару, однак не підтверджує факт прийняття товару за якістю. Договором не передбачено строк протягом якого відповідач був зобов`язаний повідомити позивача про виявлення факту поставки товару неналежної якості. Тому надсилання актів перевірки вхідного контролю на адресу позивача разом з поверненням товару та направлення листа щодо відмови від товару та розірвання договору є належним повідомленням позивача про виявлення факту неякісного товару. Отже, відповідач не визнає факт наявності у нього заборгованості перед позивачем, у зв`язку з поверненням товару неналежної якості, та відповідно необґрунтованими є вимоги позивача про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних.

02.05.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що поставка товару відбувалась на території відповідача в присутності представника позивача. Перевірка товару відбувалась на стенді відповідача. Товар пройшов випробування на стенді та був прийнятий відповідачем за якістю, у підтвердження чого служать підписані видаткові накладні та відсутність акту, що мав бути складений відповідачем під час прийняття товару, як це передбачено п. 4.6 договору. 07.03.2019 відповідач передав позивачу підписані видаткові накладні на товар. Дії відповідача свідчать про відсутність претензій до товару, в іншому разі 07.03.2019 представнику позивача були б вручені акти невідповідності товару для підпису, а не підписані видаткові накладні. Згідно з п. 4.4 договору датою передачі товару є дата підписання видаткової накладної, обов`язок відповідача щодо оплати товару починається згідно з п. 3.1 договору після отримання товару, а не прийняття за якістю, як це вказує відповідач. Відповідачем не подано доказів надіслання актів для підпису позивачу як того вимагає п. 4.6 договору. Відповідачем надіслано позивачу акти складені ним одноособово без зазначення місця для підпису відповідача. Позивач вважає акти недопустимими доказами. Лист відповідача № 468 від 04.04.2019 про розірвання договору не був доставлений позивачу та повернутий «ПАТ «Укрпошта» за адресою відповідача, а отже позивач не повідомлений належним чином про відмову від договору. Відповідач не надав доказів бракованого або некондиційного товару, посилання на підроблення етикеток та номерів маркування не підтверджено. Відповідач не повідомляв позивача про виявлення бракованого або некондиційного товару, як це передбачено п. 5.4 договору. 13.03.2019 позивач отримав відправлення на складі ТОВ «Нова пошта». Після відкриття пакунку з`ясувалось, що позивачу повернутий раніше поставлений відповідачу товар 19.02.2019 та 07.03.2019. Однак, позивач не прийняв повернення товару, товар не ставиться на складський облік позивача, видаткові накладні з повернення товару позивачем не підписано. З огляду на викладене, позивач наполягає на задоволенні позову.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (далі - продавець, позивач) та Державним підприємством «Радіовимірювач» (далі - покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 6 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупця радіотехнічні вироби, далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах, визначених даним договором.

Спір виник в зв`язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату отриманого товару повністю не здійснив, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 11.1 договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно з п. 11.2 договору термін дії договору вважаться продовженим на той же строк, якщо будь-яка із сторін у письмовій формі за місяць до закінчення терміну договору не повідомила іншу сторону про припинення дії договору.

Доказів в підтвердження виявлення небажання однією із сторін продовжувати договірні правовідносини не подано, а отже договір є проводженим, що також не заперечується сторонами.

Згідно з п. 3.1 договору покупець здійснює оплату у розмірі 100% або 50% від загальної вартості партії товару не пізніше 3 (трьох) банківських днів від дати погодження сторонами вартості товару. Решта 50% сплачується впродовж 5 (п`яти) банківських днів після отримання партії товару, якщо інші строки не узгоджені сторонами окремо.

Доказів в підтвердження здійснення відповідачем попередньої оплати, як це обумовлено договором, не подано.

Згідно з п. 4.4 договору датою передачі певної партії товару вважається дата підписання представником покупця відповідної накладної складеної продавцем.

Відповідно до п. 4.5 договору відповідна партія товару приймається представником покупця: по якості - на вхідному контролі покупця згідно сертифікату якості на партію товару; по кількості - по фактичній кількості товару в партії, вказаній у видаткові накладній виписаної продавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного Кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

В матеріалах справи наявна підписана обома сторонами видаткова накладна № РН-0000145 від 19.02.2019, яка підтверджує поставку товару позивачем відповідачу на суму 192.456,00 грн.

Проте, в подальшому відповідач 01.03.2019 за допомогою ТОВ «Нова пошта» повернув позивачу поставлений за видатковою накладною № РН-0000145 від 19.02.2019 товар, що підтверджується експрес-накладною № 0358 від 01.03.2019, який отримано позивачем 02.03.2019. Дана обставина не заперечується сторонами.

Позивач звернувся до відповідача з листом № 57 від 05.03.2019, в якому просив повернути підписаний примірник видаткової накладної № РН-0000145 від 19.02.2019 та повідомити причини повернення товару, з урахуванням того, що товар був прийнятий за кількістю та якістю в присутності представника продавця та продавцю протягом двох днів не було заявлено жодних претензій щодо якості та кількості товару. Даний лист направлено відповідачу 05.03.2019, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» № 0462 та описом вкладення у цінний лист від 05.03.2019.

Незважаючи на це позивачем 07.03.2019 здійснено поставку наступної партії товару за договором, а саме згідно видаткової накладної № РН-0000233 від 07.03.2019, яка підписана відповідачем, позивачем поставлено відповідачу товар (селсін) на суму 57.024,00 грн.

Однак, і цю партію товару відповідач повернув позивачу, що підтверджується експрес-накладною № 8710 від 12.03.2019, який отримано позивачем 13.03.2019. Дана обставина не заперечується сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем на адресу позивача надіслано лист № 419 від 27.03.2019 разом з актами перевірки на вхідному контролі трансформаторів від 21.02.2019 та від 07.03.2019.

У відповідь позивач листом від 02.04.2019 повідомив про не визнання та не прийняття актів перевірки на вхідному контролі, оскільки вони отримані після направлення позивачем позову до суду про стягнення заборгованості. Відзначив, що позивачу направлено не оригінали актів, а не засвідчені копії. Даний лист надіслано 02.04.2019, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» № 0816 та описом вкладення у цінний лист від 02.04.2019.

Відповідачем подано акт повірки на вхідному контролі трансформаторів від 21.02.2019, підписаний у складі комісії представників відповідача, відповідно до якого встановлено, що оформлення етикеток не відповідає вимогам 6С3.019.022ТУ; виявлено факт підробки етикеток, підтверджують походження та якість виготовлених трансформаторів; маркировки класу точності та заводських номерів мають видимі сліди підробки; 2 трансформатори затирають при обертанні. Комісія дійшла висновку, що товар до використання не придатний та підлягає поверненню постачальнику.

Також відповідачем подано акт повірки на вхідному контролі трансформаторів від 07.03.2019, підписаний у складі комісії представників відповідача, відповідно до якого встановлено, що оформлення етикеток не відповідає вимогам 6С3.019.022ТУ; виявлено факт підробки етикеток, підтверджують походження та якість виготовлених трансформаторів; маркировки класу точності та заводських номерів мають видимі сліди підробки; Комісія дійшла висновку, що товар до використання не придатний та підлягає поверненню постачальнику.

Однак, згідно з п. 4.6 договору у разі відмови представника покупця від приймання партії товару з приводу його невідповідності по якості або кількості, представник покупця зобов`язаний скласти акт в двох примірниках, в якому мотивувати свої дії і передати на підпис продавцю. Продавець зобов`язаний впродовж 2 (двох) днів підписати цей акт і передати покупцю. У будь-яких інших випадках відмові представника покупця від одержання партії товару вважається порушенням умов даного договору покупцем.

З урахуванням положень п. 4.5 та п. 4.6 договору перевірка товару по якості або кількості здійснюється в момент передачі товару, і саме в результаті перевірки під час приймання товару покупець має право відмовитись від його прийняття зі складанням відповідного акту, який покупець зобов`язаний передати продавцю на підпис.

Суд відзначає, що вказані акти взагалі не містять місця для підпису позивача; складені відповідачем одноособово, без залучення незацікавлених осіб.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Пунктом 5.4 договору визначено, що у разі виявлення бракованого або некондиційного товару в партії, покупець письмово повідомляє про вказаний факт продавця. Продавець зобов`язується розглянути і ухвалити рішення по вказаному факту протягом 3-х днів від дати отримання письмового повідомлення покупця.

Згідно з п. 5.5 договору у разі винесення продавцем рішення про проведення заміни бракованого або некондиційного товару в партії (партії товару), продавець зобов`язаний своїми силами і за свій рахунок протягом терміну погодженого з покупцем, в строк не більше ніж рівний терміну постачання партії товару, в якій виявлений товар неналежної якості, замінити неякісний товар на аналогічний товар належної якості.

Відповідно до п. 7.4 договору у випадку поставки продавцем неякісної партії товару продавець повинен замінити партію неякісних або некондиційних комплектуючих.

Доказів того, що відповідач повідомляв позивача про виявлення бракованого або некондиційного товару з вимогою про його заміну не подано.

Натомість відповідач листом № 468 від 04.04.2019 повідомив позивача про відмову від товару, поставленого згідно накладених № РН-0000145 від 19.02.2019 та № РН-0000233 від 07.03.2019, та про розірвання договору. Даний лист надіслано позивачу 04.04.2019, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» № 0954 та описом вкладення у цінний лист від 04.04.2019.

У відповідності до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не дотримано порядок складання акту невідповідності по якості як це передбачено п. 4.6 договору; відповідач не звертався до позивача з вимогою замінити товар, як це передбачено п. 5.4 договору; належними засобами доказування не підтверджено недоліки поставленого товару, які неможливо усунути, наявність яких в свою чергу надало б право відповідачу відмовитись від договору в порядку ч. 2 ст. 678 Цивільного кодексу України.

При цьому, матеріали справи не містять жодних первинних документів бухгалтерського обліку (видаткової накладної тощо), які підтверджують факт повторної передачі товару відповідачу.

Натомість позивач підтверджує, що поставлений ним відповідачу згідно видаткових накладних № РН-0000145 від 19.02.2019 та № РН-0000233 від 07.03.2019 товар наразі перебуває у позивача.

Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт перебування на даний час у власності відповідача товару (селсін), вартістю 249.480,00 грн, що відповідно виключає виникнення в останнього обов`язку оплатити зазначений товар.

Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 249.480,00 грн заборгованості задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 7.297,541 грн пені, 962,28 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 608,12 грн також задоволенню не підлягають, оскільки є похідними вимогами від вимоги про стягнення суми основної заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова