ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"10" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1570/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Желєзної С.П., розглянувши заяву (вх. №1611/19 від 04.06.2019р.) акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до боржника - фізичної особи-підприємця Кузьмінова Олександра Вікторовича про видачу судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ КБ "Приватбанк") звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця Кузьмінова Олександра Вікторовича (далі - Кузьмінов О.В.) заборгованості у загальному розмірі 25815, 91 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 23 094,33 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 239,02 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 1000,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 185,56 грн.

В обґрунтування поданої заяви АТ КБ "Приватбанк" посилається на укладання 31.07.2018р. з Кузьміновим О.В. із використанням систему інтернет-клієнт-банкінгу кредитного договору шляхом приєднання боржника до Умов та правил надання послуг "КУБ".

АТ КБ "Приватбанк" на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, заяву про приєднання боржника до Умов та правил надання послуг "КУБ", витяг з Умов та правил надання банківських послуг", розрахунок заборгованості виписку по рахунку.

З поданої до господарського суду заяви про видачу судового наказу вбачається, що АТ КБ "Приватбанк" на виконання умов договору кредитного договору було видано боржнику кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн., які у відповідності до умов укладеного договору своєчасно повернуті не були.

Розглянувши заяву АТ КБ "Приватбанк" про видачу судового наказу в частині стягнення із Кузьмінова О.В. пені у розмірі 185,56 грн., господарський суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нормами ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд зауважує, що пеня за своєю правовою природою не є заборгованістю за договором, а виступає видом штрафних санкцій, яку сторона зобов`язання сплачує у разі невиконання/неналежного виконання зобов`язань та у випадку, якщо відповідальність у вигляді пені була передбачена договором. З огляду на викладене, суд зазначає, що вимоги про сплату пені у зв`язку з порушенням грошових зобов`язань, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником. Отже, вимоги в частині стягнення пені не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

Проте, в порушення вищенаведених вимог чинного законодавства АТ КБ "Приватбанк" у поданій до суду заяві про видачу судового наказу було заявлено вимоги про стягнення пені у розмірі 185,56 грн.

Згідно з ч. 3 статті 152 ГПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд доходить висновку щодо необхідності відмови у задоволенні заявлених АТ КБ "Приватбанк" у поданій до суду заяві про видачу судового наказу вимог про стягнення пені у розмірі 185,56 грн.

Відповідно до ч.2 ст.153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Судові витрати зі сплати судового збору покладаються судом на заявника відповідно до приписів ч. 2 ст. 151 ГПК України, у зв`язку з відмовою у видачі судового наказу у даній частині вимог.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 151, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у задоволенні заяви (вх. №1611/19 від 04.06.2019р.) до боржника - фізичної особи-підприємця Кузьмінова Олександра Вікторовича про видачу судового наказу про стягнення пені у розмірі 185,56 грн.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя С.П. Желєзна