ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"14" червня 2019 р.Справа № 910/7017/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши матеріали

позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Марічка", м.Харків
до 1. Фізичної особи ОСОБА_2 , м.Довжанськ , 2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс плюс2", м.Київ
про визнання недійсним договору та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

ВСТАНОВИВ:

На виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 04.06.2019 р. по справі № 910/7017/19 передано за підсудністю до Господарського суду Харківської області матеріали справи за позовом ТОВ "Марічка" до фізичної особи ОСОБА_2 та ТОВ "Аверс плюс2", в якій Позивач просить суд:

- визнати недійсним договір іпотеки серія та номер 2786 від 26.08.2016р., укладений між фізичною особою ОСОБА_2 та ТОВ «АВЕРС ПЛЮС2», яким передано у іпотеку ОСОБА_2 нежитлові приміщення 1-го поверху №89-96 в літ. "А-6", загальною площею 68,7 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення в літ. "А-7" 1-го поверху №№13, 14, 13а, 13б, 13в, 13г, 13д, 13е, 13ж, 13з, 13и, 13к, 13л, 13м, антресолі №№13н, 13о, 13п, 13р, 13с, 13т, 13у, загальною площею 249,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, винесених приватним нотаріусом Манойло Наталією Григорівною стосовно:

а) нежитлових приміщень 1-го поверху №89-96 в літ. "А-6", загальною площею 68.7 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1:

- індексний номер 31176687 від 31.08.2016 року, запис про іпотеку № 16161690;

- індексний номер 31114836 від 26.08.2018 року, запис про обтяження №16096038;

б) нежитлових приміщень літ. "А-7" 1-го поверху №№13, 14, 13а, 13б, 13в, 13г, 13д, 13е, 13ж, 13з, 13и, 13к, 13л, 13м, антресолі №№13н, 13о, 13п, 13р, 13с, 13т, 13у, загальною площею 249,2 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

- індексний номер 31176284 від 31.08.2016 року, запис про іпотеку № 16161162;

- індексний номер 31114421 від 26.08.2016 року, запис про обтяження №16095659.

Вимоги позову мотивовані тим, що Позивач є законним власником майна, яке ТОВ «АВЕРС ПЛЮС2» було незаконно передано в іпотеку ОСОБА_2, і наявність спірного договору та внесених на його підставі відомостей про іпотеку та обтяження, заважає позивачу у повній мірі здійснювати своє право власності щодо майна, а саме, вільне володіння, користування та розпорядження ним.

Розглянувши позовну заяву з додатками, суд встановив, що вона не відповідає процесуальним вимогам ГПК України, а саме, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку з наступним.

Статтею 1 ГПК України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Тобто, подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст.20 ГПК України.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

При цьому, згідно з ч.ч.1, 3 ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Спір не підлягає вирішенню в господарських судах України, якщо: спір не є підвідомчим господарському суду, тобто предмет спору не охоплюється статтею 20 ГПК; спір за предметною ознакою підвідомчий господарському суду, але одна зі сторін не може бути учасником господарського процесу, а її право чи інтерес не підлягають судовому захисту у господарському суді.

Так, відповідно до ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

п.1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

п.6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

п.8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відтак, враховуючи ту обставину, що одним з відповідачів є фізична особа ОСОБА_2 , з огляду на зміст ст.ст.4, 20 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги до фізичних осіб не підлягають розгляду в господарських судах.

Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Приписами ст.5 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Сторонами в цивільному процесі у відповідності до ч.2 ст.48 Цивільного процесуального кодексу України можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Отже, заявлені ТОВ "Марічка" до фізичної особи ОСОБА_2 позовні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.175 ГПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до приписів ч.3 ст.175 ГПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно із ч.4 ст.175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді.

Положеннями ч.6 ст.175 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Відповідно до позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 16.05.2018 року у справа № 640/16548/16-ц (провадження № 61-12234св18), де Верховний Суд зазначив, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, у тому числі, позови про право власності на таке майно, про право володіння і користування ним, про визнання правочину з нерухомістю недійсним, про право користування нерухомим майном.

Вказаний вище спір виник з приводу нерухомого майна, яке є предметом іпотеки та яке розташовано у м.Харків , Основ`янський район (колишній Червонозаводський район), Павлівський майдан, б.8 та б.10.

Відповідно до ч.1 ст.30 Цивільного процесуального кодексу України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Суд роз`яснює заявнику про те, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст.1, 4, 20, 45, 175, 232-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи. Товариству з обмеженою відповідальністю "Марічка".

Ухвалу складено та підписано 14.06.2019 р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку частини другої статті 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку статей 255-257 ГПК України, та з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Кодексу.

.

Суддя К.В. Аріт