УХВАЛА

10 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/1272/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А.- головуючого, Вронської Г.О., Губенко Н.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 (суддя - Тимощенко О.М.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 (головуючий - Тихий В. П., судді - Гетьман Р. А., Россолов В. В.)

у справі № 917/1272/18 Господарського суду Полтавської області

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Саната 777"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 ; ОСОБА_3

про визнання недійсними наказів ТОВ "Саната 777",

ВСТАНОВИВ:

24.04.2019 ОСОБА_1 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 у справі №917/1272/18.

Проте, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Статтею 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено форму і зміст касаційної скарги.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року встановлений у розмірі 1 762,00 грн.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою) за подання касаційної скарги на рішення господарського суду судовий збір визначений у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 складаються з восьми вимог немайнового характеру.

Таким чином, за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 скаржник мав сплатити судовий збір у розмірі 28192,00 грн (1 762,00 *8* 200 %).

Проте, доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі скаржником не надано.

Водночас, разом із касаційною скаргою скаржник подав клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке мотивоване тим, що розмір судового збору на даний час є надзвичайно великим та відверто недосяжною сумою для скаржника, оскільки, згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків Державної фіскальної служби України № 45563/К/ 26-15-51-04-11від 04.04.2019 та № 49503/К/26-15-51-04-11 від 11.04.2019, ним не отримано жодних доходів протягом І кварталу 2016 - ІV кварталу 2018 років.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розглянувши подану заяву, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору з наступних підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України, забезпечення права на касаційний перегляд справи у визначених законом випадках є однією із засад судочинства, яка застосовується виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її скарги в касаційному суді, слід застосовувати положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема, у Рішенні 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яким зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, Суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду… Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

З огляду на приписи статті 287 ГПК України, реалізація особою права на касаційне оскарження рішення (ухвали, постанови) судів попередніх інстанцій здійснюється шляхом подання касаційної скарги, вимоги до форми та змісту якої встановлені статтею 290 цього Кодексу. Частиною 4 статті 290 ГПК України визначено перелік обов`язкових додатків до касаційної скарги, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення до господарського суду з касаційною скаргою на рішення місцевого суду та постанову апеляційного суду, у порядку та розмірі, що встановлені Законом України "Про судовий збір", є допустимим обмеженням скаржника у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "права на суд".

Як вбачається з інформації розміщеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (сформованої станом на 10.06.2019) ОСОБА_1 є співзасновником (кінцевим бенефіціарним власником) ТОВ "Саната 777", з розміром внеску до статутного фонду 81800.00 грн.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом до суду першої інстанції у 2018 році ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 14096 грн, в наступному, звертаючись з апеляційною скаргою у 2019 році ОСОБА_1 , також було сплачено судовий збір у розмірі 23052,00 грн, тоді як за твердженням ОСОБА_6 він не отримував жодних доходів за період з І квартала 2016 - ІV квартал 2018 років та на підтвердження чого ним надано відомості Державної фіскальної служби України.

Зазначені обставини підтверджують можливість сплати судового збору скаржником незважаючи на відомості Державної фіскальної служби України про відсутність інформації про доходи у певний період, що свідчить про інші джерела отримання грошових коштів Красовським Русланом Вікторовичем.

Колегія суддів зазначає, що положення статей ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Зважаючи на викладене суд, оцінюючи фінансове становище ОСОБА_6 на підставі наданих скаржником доказів та встановленої судом інформації, дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, у зв`язку з неподанням переконливих та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо відсутності в нього грошових коштів для сплати судового збору.

Отже, скаржнику необхідно надати суду докази, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі у сумі 28192,00 грн.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що листом Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві № 05-12/1731-6167 від 18.06.2018 повідомлено реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: УК у Печерському р-ні/Печерс. р-н/22030102;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Рахунок отримувача: 6007;

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

- Символ звітності банку: 207.

Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Керуючись статтею 8 Закону України "Про судовий збір", статтями 234, 235, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 та рішення Господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 у справі №917/1272/18 залишити без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді Г. О. Вронська

Н. М. Губенко