УХВАЛА

м. Київ

12.06.2019Справа № 38/101
За заявою Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал"

про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 10.06.2011 у справі №38/101

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Стартрекорд"

про стягнення 904865,86 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

секретар судового засідання Гукун Н.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.05.2011 у справі №38/101 позов задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стартрекорд" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Український Капітал" заборгованість в сумі 637234 грн. 50 коп., штраф в сумі 190316 грн. 85, пеню в сумі 77314 грн. 51 коп., державне мито в сумі 9048 грн. 66 коп. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу в розмірі 236 грн. 00 коп.

10.06.2011 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 17.05.2011 у справі № 38/101 видано наказ.

Через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" надійшла заява про відновлення пропущеного строку для пред`явлення наказу до виконання та видачу дублікату наказу від 10.06.2011 у справі №38/101.

Вказану заяву на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу передано розгляд судді Сташківу Р.Б.

Ухвалою суду від 05.06.2019 вказану заяву судом призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.06.2019.

У судове засідання 12.06.2019 представники сторін не з`явилися.

Розглянувши в судовому засіданні 16.06.2019 вказану заяву, судом встановлено наступне.

Наказ Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 позивачем пред`являвся до виконання неодноразово до Дніпровського ВДВС м. Києва, востаннє наказ було пред`явлено до виконання до Дніпровського ВДВС м. Києва 27.04.2015, та постановою від 11.06.2015 Дніпровським ВДВС м. Києва виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови).

Позивач зазначає, що ні постанови від 11.06.2015, ні наказу від 10.06.2011 у справі №38/101 він не отримував.

Разом з тим, Дніпровським районним відділом ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві 24.05.2019 складено довідку про втрату наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 при пересилці засобами поштового зв`язку, копію довідки позивачем надано до заяви.

У зв`язку із викладеним, пропущення строків повторного пред`явлення наказу до виконання та втрата оригіналу наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 відбулося не з вини позивача.

Частиною 1 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції

Відповідно до частини 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку та наявності обставин, які об`єктивно перешкоджали стягувачу реалізувати своє право на пред`явлення наказу до виконання протягом законодавчо встановленого терміну.

При цьому, суд приймає до уваги, що в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, суд вважає заяву позивача про відновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання наказу від 10.06.2011 у справі №38/101 обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, відповідно до пункту 19.4 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищевикладені обставини та надані докази, наказ Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 фактично є втраченим, а тому заява Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №34/101 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 233, 234, 235, 329 п. п.19.4 Перехідних положень ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Український капітал" про видачу дублікату наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 та поновлення строків для пред`явлення його до викання задовольнити.

Поновити строки для пред`явлення наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101 до виконання з 12.06.2019.

Видати дублікат наказу Господарського суду міста Києва від 10.06.2011 у справі №38/101.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст. 254-257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків