РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

11.06.2019Справа № 910/4756/19
За позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України

до Державної прикордонної служби України про стягнення 26172,48 грн.

Суддя Сташків Р.Б.
Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:
На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як роботодавець винної в ДТП особи (особа несе служку у в/ч Відповідача) та власник автомобіля, у добровільному порядку не відшкодував Позивачу суму шкоди.

Відповідач вимоги позову заперечує, оскільки винуватець ДТП у в/ч Відповідача службу насправді не ніс, а автомобіль, на якому було скоєно ДТП, насправді за в/ч з часу ДТП та до теперішнього часу зареєстрований не був, що підтверджує відповідними довідками управління кадрів та департаменту озброєння і техніки.

Відповіді на відзив від Позивача не надходило.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:
Як убачається з постанови Вовчанського районного суду Харківської області, 01.10.2015 на виїзді з с. Плетенівка Вовчанського району Харківської області була скоєна ДТП: водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , не надав перевагу на перехресті, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушив ПДР України. Вказані обставини ДТП також підтверджуються наявною у справі довідкою ДАІ.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Хюндай», д.р.н. НОМЕР_2 (Постраждалий автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_2 на праві власності та був під його керуванням на час ДТП.

Залученим до справи звітом № 28869 оцінювача від 02.12.2015 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого унаслідок пошкодження у ДТП Постраждалого автомобіля (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу деталей) становить 30538,18 грн.

Завдана шкода особисто винуватцем ДТП відшкодована не була; матеріали справи не містять доказів протилежного.

Позивача про настання ДТП було повідомлено ОСОБА_2 .

Уповноважена особа ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) звернулась до Позивача по отримання страхового відшкодування з відповідною заявою.

На час скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; матеріали справи не містять доказів протилежного.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, Позивачем було прийнято рішення (Наказ № 2899 від 12.04.2016) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено ОСОБА_3 (довірена особа ОСОБА_2 ) грошові кошти в розмірі 25448,48 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2899рв від 14.04.2016.

Крім того, МТСБУ було сплачено ТОВ «Експерт Сервіс Авто» за послуги аварійного комісара кошти у розмірі 724 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 925рв від 15.03.2016.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ст. 1191 ЦК України).

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За приписами ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Враховуючи вищезазначені обставини, положення статей 1172, 1187, 1191 ЦК України, статей 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивач заявив даний позов про стягнення з Відповідача, як з власника автомобіля «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , та з особи, з якою винуватець ДТП ( ОСОБА_1 ) перебуває у служивих відносинах, суми виплаченого Позивачем страхового відшкодування 25448,48 грн. та витрат, які супроводжували розслідування страхового випадку (послуги аварійного комісара, 724 грн.).

Відповідачем за даним позовом Позивачем визначено Державну прикордонну службу України.

Так, відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, і у структурі має, зокрема, центральний орган виконавчої влади; територіальні органи; органи охорони державного кордону прикордонні загони, окремі контрольно-пропускні пункти, авіаційні частини; підрозділи спеціального призначення та органи забезпечення.

Адміністрація Державної прикордонної служби України відповідно до свого положення, затвердженого постановою КМУ від 16 жовтня 2014 року № 533, зокрема, здійснює управління територіальними органами регіональними управліннями, органами охорони державного кордону, органами забезпечення; організовує закупівлю, накопичення та ефективне використання всіх видів озброєння і техніки, необхідних для охорони державного кордону, забезпечує їх експлуатацію, ремонт і зберігання; забезпечує оснащення органів Держприкордонслужби озброєнням і технікою; здійснює функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери її управління; організовує забезпечення органів Держприкордонслужби матеріальними та іншими ресурсами.

Заявляючи позовні вимоги до Державної прикордонної служби України (Відповідача) Позивач виходив з того, що автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , належить Державній прикордонній службі України, а винуватець ДТП, ОСОБА_1 , несе службу у Державній прикордонній службі України.

Такі висновки Позивач зробив, оскільки у довідці ДАІ, залученій до справи, зазначено, що автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , належить Державній прикордонній службі України, а у описовій частині постанови Вовчанського районного суду Харківської області вказано місце роботи ОСОБА_1 Державній прикордонній службі України.

Разом з цим, у матеріалах справи відсутні належні докази (як то, довідка з місця роботи або служби, копія посвідчення, відомості про закріплення службової особи за певною прикордонною частиною тощо), що ОСОБА_1 дійсно працює та/або несе служку у Державній прикордонній службі України.

При цьому, зазначення у описовій частині вищевказаної постанови суду місця роботи ОСОБА_1 Державна прикордонна служба України, не доводить, що він там дійсно працював на час ДТП, і також з постанови не вбачається за можливе встановити, звідки взято ці відомості, оскільки при оформленні ДТП здійснюється у тому числі усне опитування учасників щодо їх місця проживання і місця роботи, та за відсутності документів відомості заносяться з їх слів (учасниками ДТП надаються «пояснення», Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України 07.11.2015 № 1395).

Натомість, з довідки №30/348 від 25.04.2019, виданої у межах своєї компетенції Адміністрацією Державної прикордонної служби України, вбачається, що ОСОБА_1 не ніс військову службу у прикордонній службі, зокрема у адміністрації Держприкордонслужби, в/ч НОМЕР_3 (де ніби то ніс службу ОСОБА_1 ), і дана довідка Позивачем не спростована.

Також, у матеріалах справи відсутні належні докази (копія технічного паспорту на автомобіль, довідки про облік автомобіля за певною прикордонною частиною тощо), що автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , дійсно належить Державній прикордонній службі України, тому зазначення у довідці ДАІ відомостей, що автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , належить Державній прикордонній службі України, ставиться судом під обґрунтований сумнів та відхиляються, так як відсутнє документальне підтвердження такого висновку ДАІ.

Натомість, з довідки №3/92 від 25.04.2019, виданої у межах своєї компетенції Адміністрацією Державної прикордонної служби України, вбачається, що автомобіль «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_1 , за в/ч 2451 Держприкордонслужби (де ніби то ніс службу ОСОБА_1 ), у період з вересня 2015 року (ДТП 01.10.2015) по теперішній час зареєстрований не був, і дана довідка Позивачем також не спростована.

Враховуючи все вищенаведене, оскільки у матеріалах справи відсутні належні докази, які б доводили, що винуватець ДТП був службовою особою Відповідача і на момент скоєння ДТП ніс у Відповідача службові обов`язки (ст. 1172 ЦК України), або що автомобіль, на якому було скоєно ДТП, дійсно належить Відповідачу (ст. 1187 ЦК України), то у суду відсутні підстави для покладення на Відповідача зобов`язання з відшкодування Позивачу страхової виплати по ДТП та вартості витрат, які супроводжували розслідування страхового випадку, тому у позові суд відмовляє.

Понесені Позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у позові Позивачу не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя Р.Б. Сташків