РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/3873/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 6 438,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 6 438,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" на підставі договору №06-MR2/02-207-001160 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 10.02.2018 та у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування у розмірі 22 000,00 грн. власнику автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , а тому позивачем відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" як особою, якою було застраховано згідно полісу №АК/9481668 відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля BMW 520, державний номер НОМЕР_2 , здійснено часткове відшкодування спричиненої шкоди, а саме - у розмірі 15 562,00 грн., а тому позивач вказує на наявність правових підстав для стягнення іншої частини шкоди у розмірі 6 438,00 грн. в судовому порядку.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/3873/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

22.04.2019 через відділ діловодства суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" надійшов відзив на позов, в якому відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем при здійсненні розрахунку завданого збитку застрахованому за Договором автомобілю не враховано, що вказаний автомобіль раніше ремонтувався та відповідно не застосовано коефіцієнт фізичного зносу. Здійснивши власний розрахунок страхового відшкодування із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, відповідачем на підставі страхового акту №ОЦВ-Р-18-7910/1 від 29.10.2018 та розрахунку страхового відшкодування від 26.10.2018 було сплачено позивачу відшкодування у розмірі 15 562,00 грн. А відтак, відповідач вважає, що ним виконано свої зобов`язання як страховика за полісом №АК/9481668 в повному обсязі.

25.04.2019 через відділ діловодства суду від Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" надійшла відповідь на відзив, в якій позивач відхиляє заперечення відповідача з тих підстав, що позначка "Е3=37%", яка написана прописом ручкою на витягу з програми "Audatex", який наданий відповідачем разом з відзивом, оскільки таке визначення може здійснювати тільки відповідний спеціаліст, який попередньо оглянув майно, визначив його особливі характеристики, встановив його ринкову вартість, ціну нового КТЗ, що оцінюється, у країні придбання чи провідній країні-експортері.

Відповідач своїм правом на подання заперечень на відповідь на відзив у визначений судом у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України строк не скористався, хоча до відповіді на відзив долучено докази направлення його примірника відповідачу (опис вкладення відправлення №192), а тому суд вважає за можливе розглянути справу №910/3873/19 по суті за наявними в ній документами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.02.2018 між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (страховик) та ОСОБА_4 (страхувальник, вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-MR2/02-207-001160, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , та додатковим обладнанням.

Відповідно до п. 1.2.7 Договору строк його дії встановлено з 18.02.2018 до 17.02.2019.

20.06.2018 на просп. Перемоги, 38 сталася ДТП за участю застрахованого Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , та автомобіля BMW 520, державний номер НОМЕР_2 , а саме: ОСОБА_3 , керуючи автомобілем BMW 520, рухаючись в крайній лівій смузі, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем Volkswagen CC, в результаті чого трапилось їх пошкодження.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_3 . п. 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2018 у справі №761/24919/18 (набрала законної сили 11.09.2018), відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі страхового акту №СТ/18/0184 від 23.08.2018, заяви страхувальника про настання події від 21.08.2018 та розрахунку страхового відшкодування, позивач, виконуючи свої зобов`язання за Договіром добровільного страхування наземного транспортного засобу №06-MR2/02-207-001160 від 10.02.2018 здійснив страхове відшкодування завданої шкоди внаслідок спірної ДТП шляхом виплати коштів страхувальнику в розмірі 22 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ID-109340 від 23.08.2018.

Тобто, фактично позивачем сплачено страхувальнику страхове відшкодування у загальному розмірі 22 000,00 грн.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 31.08.2018 у справі №761/24919/18 вбачається, що транспортний засіб - автомобіль BMW 520, державний номер НОМЕР_2 , знаходився під керуванням ОСОБА_3 .

Частинами 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем BMW 520, державний номер НОМЕР_2 , встановлена у судовому порядку.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля BMW 520, державний номер НОМЕР_2 , застрахована Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9481668.

Суд відзначає, що в силу приписів ч. 3 ст. 5 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"в редакції, чинній на момент страхового випадку (ДТП), тобто, станом на 20.06.2018.

За положеннями пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов`язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО чи акту виконаних робіт.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб`єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , вбачається, що рік випуску автомобіля - 2015, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строку, встановленого у п. 7.38 Методики.

Суд відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 5.1. Методики, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Згідно п. 5.2. Методики, у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази огляду відповідачем транспортного засобу Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з чим суд не приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 .

Однак, заперечуючи проти позовних вимог у поданому до суду відзиві відповідачем вказується на те, що вказаний автомобіль раніше ремонтувався та відповідно позивачем не застосовано коефіцієнт фізичного зносу, в той же час оцінювачі в своїх дослідженнях користувалися ліцензованою програмою для складання калькуляцій "Audatex" та при введені VIN коду автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , було встановлено, що даний транспортний засіб вже ремонтувався 31.03.2016 та у відновлювальний ремонт входили частини кузова, кабіни, рами.

Відповідачем разом з відзивом надано витяг з програми "Audatex" в я кому визначено коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, а на вказаному витягу написано прописом ручкою "Е3=37%".

Отже, суд зазначає, що дане визначення коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля не може бути прийнята судом як належний та допустимий доказ.

Наведене, на думку відповідача, в силу приписів п. 7.39 Методики унеможливлює застосування значення коефіцієнту фізичного зносу таким, що дорівнює нулю, оскільки складові частини автомобіля Volkswagen CC мають сліди відновлювального ремонту.

За змістом п.п. 7.36-7.39 Методики ринкова вартість окремої складової частини враховує її комплектність і фактичний технічний стан, умови, у яких вона експлуатувалася (зберігалася), особливості кон`юнктури ринку регіону. Ринкова вартість складової частини КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу визначається за визначеною формулою з урахуванням ціни нової складової частини та коефіцієнта фізичного зносу. Значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів; 5 років - для мототехніки. Винятком стосовно використання зазначених вимог є: якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

З огляду на викладені положення вбачається, що, дійсно, при визначенні вартості окремої складової частини транспортного засобу, строк експлуатації якої не перевищує 7 років (для легкових транспортних засобів, окрім виробництва країн СНД, значення коефіцієнта фізичного зносу не приймається таким, що дорівнює нулю, зокрема, у випадку якщо відповідна складова частина кузова відновлювалася ремонтом або має корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

В даному випадку, відновлювальний ремонт автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , за наслідками його пошкодження у спірній ДТП полягав у заміні/фарбуванні заднього бамперу такого транспортного засобу та заміні спойлера заднього бампера, тобто, виключно усунення наслідків спірної ДТП, що підтверджується наявними в матеріалах справи протоколом огляду транспортного засобу від 21.06.2018 та рахунком-фактурою №00452 від 15.08.2018.

Відтак, правові підстави для застосування положень п. 7.39 Методики при визначенні вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок спірної ДТП, відсутні, адже доказів того, що пошкоджені за наслідками спірної ДТП складові частини такого транспортного засобу (задній бампер) раніше відновлювалася ремонтом або мали корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації відповідачем не надано.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами необхідності застосування значення коефіцієнту фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження при спірній ДТП, адже його твердження ґрунтуються виключно на посилання щодо наявності слідів відновлювального ремонту частини кузова, кабіни, рами, в той час, як предметом спірного відновлювального ремонту є така складова автомобіля Volkswagen CC, як задній бампер.

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №ID-109340 від 23.08.2018. на суму 22 000,00 грн., вбачається, що позивачем було перераховано страхувальнику (на рахунок СТО) кошти у розмірі 22 000,00 грн.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

В даному випадку, в положеннями полісу №АК/9481668 було передбачено франшизу у розмірі 0.

За таких обставин, враховуючи розмір права зворотної вимоги, який перейшов до позивача, визначені полісом № АК/9481668 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену у визначеному законодавством порядку вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 22 000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що матеріалами справи належним чином підтверджується вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen CC, державний номер НОМЕР_1 , без урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за наслідками його пошкодження у спірній ДТП, у розмірі 22 000,00 грн.

Водночас, відповідачем не надано доказів на підтвердження іншої вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen CC та/або коефіцієнта його фізичного зносу, зокрема, такими доказами могли б бути: висновок експерта, оцінка здійснена експертом, рахунки СТО тощо.

Крім того, відповідач не скористався правом на звернення до суду із клопотанням про проведення судової експертизи.

Приписами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись наведеною нормою, суд відхиляє доводи відповідача про необхідність врахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, як непідтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Позивач листом вих. №5569 від 16.10.2018 звернувся до відповідача із регресною вимогою, в якій просив протягом 30 календарних днів здійснити виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 22 000,00 грн. на рахунок Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" за вказаними у даному листі реквізитами.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами, що за наслідками розгляду регресної вимоги відповідачем було сплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 15 562,00 грн.

Зобов`язання відповідача перед позивачем у розмірі 6 438,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" страхове відшкодування у розмірі 6 438,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача з огляду на задоволення позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 00034186) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) суму страхового відшкодування у розмірі 6 438 (шість тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко