СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа №922/406/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Терещенко О.І. , суддя Тихий П.В.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_3, свідоцтво серія НОМЕР_1 від 28.09.2018, дов. б/н від 12.11.2018,

1-го відповідача - не з`явився,

2-го відповідача - Александрова Т.В., посв. адв. №1700 від 27.06.2017, свідоцтво серія ПТ №1700 від 27.06.2017, ордер ПТ №021135 від 14.06.2019,

1-ої третьої особи - не з`явився,

2-ої третьої особи - не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи ОСОБА_1 (вх.№1724Х/1 від 31.05.2019) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 у справі №922/406/19 (м. Харків, суддя Бринцев О.В, повний текст ухвали складено 17.05.2019),

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ,

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Ідалія», м. Харків,

2.Товариства з обмеженою відповідальністю «Діадема Батерфляй», м. Харків,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів:

1. Спільне Українсько-американське підприємство «Європоль» у формі ТОВ, м. Харків,

2. Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук`янова Олена Борисівна, м. Харків,

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно,

ВСТАНОВИЛА:

12.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Спільне Українсько-американське підприємство «Європоль» у формі ТОВ, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук`янова Олена Борисівна, в якій просить суд визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладених між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» від 24.03.2016, які зареєстровані в реєстрі за №571, №572, №573, №574, №575, №576, №577, №578 та зобов`язати ТОВ «Діадема Батерфляй» повернути ТОВ Фірма «Ідалія» нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог посилається на невідповідність спірних Договорів купівлі-продажу вимогам частини третьої статті 203 ЦК України, оскільки у ОСОБА_2 були відсутні повноваження діяти від імені ТОВ фірма «Ідалія».

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 клопотання ТОВ «Діадема Батерфляй» про закриття провадження у справі задоволено. Провадження у справі №922/406/19 закрито.

Позивач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства та невірне встановлення обставин справи, просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 скасувати та направити справу №922/406/19 для продовження розгляду до Господарського суду Харківської області.

Зокрема, апелянт зазначає, що правило про те, що «не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереження в ньому первісних обставин» не застосовується та не має жодного відношення до правовідносин, які складаються з приводу закриття провадження у справі з підстав наявності рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у порядку ст. 231 ГПК України. Апелянт зазначає, що підстави позову у справі №922/1579/16 та у справі №922/406/19 є різними, а саме у справі №922/406/19 ОСОБА_1 заявлені також інші підстави, ніж ті, що були підставою позову у справі №922/1579/16.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено учасникам провадження у справі строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 14.06.2019; призначено справу до розгляду на 18.06.2019.

В судове засідання Східного апеляційного господарського суду 18.06.2019 представники 1-го відповідача та третіх осіб не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні та повідомлені суду адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Апелянт в судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 18.06.2019 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник 2-го відповідача проти вимог скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Надаючи оцінку аргументам оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б пункту 2 частини 1 статті 282 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів статті 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (п.24).

Відповідно до статті 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Приписами статей 2, 11 Господарського процесуального кодексу України закріплено вказаний конституційний принцип та передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права; розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.ч. 1, 2 ст. 11 ГПК України).

Крім того, згідно із частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 ГПК України).

Відповідно до частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Враховуючи викладене, під час здійснення судочинства суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватись норм процесуального права.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелік підстав закриття провадження у справі визначений у статті 231 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч.3 ст. 231 ГПК України).

Отже, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Судова колегія зазначає, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного зі згаданих вище чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Таким чином, закриваючи провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд має встановити наявність рішення господарського суду або іншого органу, прийнятого у справі: між тими ж сторонами; про той же предмет; з тих же підстав.

Передбачені нормами статей 15, 16 Цивільного кодексу України способи захисту порушеного права або охоронюваного законом інтересу мають бути спрямовані на відновлення прав та інтересів позивачів.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як свідчить зміст позовної заяви, яка є предметом розгляду у даній справі, ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Спільне Українсько-американське підприємство «Європоль» у формі ТОВ, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Лук`янова Олена Борисівна визнання недійсними договорів купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно.

А саме, предметом позову у даній справі є визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» від 24.03.2016, які зареєстровані в реєстрі за №571, №572, №573, №574, №575, №576, №577, №578 та зобов`язати ТОВ «Діадема Батерфляй» повернути ТОВ Фірма «Ідалія» нерухоме майно.

В якості обґрунтування правових підстав позову позивач посилається на те, що договори купівлі-продажу, укладених між ТОВ фірма «Ідалія» та ТОВ «Діадема Батерфляй» від 24.03.2016, які зареєстровані в реєстрі за №571, №572, №573, №574, №575, №576, №577, №578 укладені в порушення вимог чинного законодавства і є недійсним з наступних підстав:

- невідповідність спірних договорів вимогам частини третьої статті 203 ЦК України (відсутність волі ТОВ фірма «Ідалія» на їх укладення);

- відсутність у ОСОБА_2 повноважень діяти від імені ТОВ фірма «Ідалія» (призначення ОСОБА_2 виконуючим обов`язки керівника було неправомірним);

- відсутність повноважень у директора ТОВ фірма «Ідалія» призначати виконуючого обов`язки директора.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, у травні 2016 року ОСОБА_1 як засновник ТОВ фірма «Ідалія» звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до: 1) засновника ТОВ «Діадема Батерфляй» ОСОБА_2 , 2) ТОВ «Діадема Батерфляй», 3) приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Лук`янової Олени Борисівни, 4) Головного територіального управління юстиції у Харківській області, 5) ТОВ «Ідалія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ТОВ «Ятрань Плюс» про визнання недійсними договорів, визнання противними дій приватного нотаріуса та зобов`язання вчинити певні дії.

А саме предметом позову у справі 922/1579/16 було:

- визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016, укладених між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідалія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діадема Батерфляй», посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстрованих в реєстрі за №571, №572, №573, №574, №575, №576, №577, №578;

- визнання протиправними дій приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Лук`янової Олени Борисівни щодо посвідчення зазначених вище договорів купівлі-продажу від 24.03.2016;

- зобов`язання уповноваженої особи Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати записи про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Діадема Батерфляй» права власності на нерухоме майно, відчужене за спірними договорами.

В якості обґрунтування правових підстав позову позивач посилався на те, що спірні договори порушують його корпоративні права та інтереси, як засновника ТОВ фірми «Ідалія», а також суперечать статтям 203, 215 ЦК України з наступних підстав:

- вартість відчуженого майна за договорами перевищує 50% вартості майна товариства і договори були укладені за відсутності рішення загальних зборів учасників ТОВ «Ідалія» про їх укладення;

- особа, яка уклала спірні договори від імені ТОВ «Ідалія» не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності;

- розрахунки за договорами не здійснювались, кошти за відчужене майно на рахунки ТОВ «Ідалія» не надходили;

- договори були укладені без згоди ТОВ «Ятрань Плюс», як співвласника реалізованого за договорами майна, що порушує його переважне право на купівлю такого майна.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 у справі №922/1579/16, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016, в задоволенні первісних позовних вимог до ТОВ «Діадема Батерфляй» та до ТОВ фірма «Ідалія» про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених 24.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою «Ідалія» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАДЕМА БАТЕРФЛЯЙ» (), які посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою Оленою Борисівною та зареєстровані в реєстрі за №571, №572, №573, №574, №575, №576, № 577, № 578 - відмовлено (т. II, а.с. 13-31).

В даному рішенні господарський суд дійшов висновку, що вартість відчужуваного за спірними договорами майна станом на дату укладення договорів не перевищувала 50% вартості активів (майна) товариства за даними фінансового звіту ТОВ фірма «Ідалія», наданого приватному нотаріусу під час посвідчення спірних договорів, що, за висновком суду, не потребувало попереднього прийняття рішення загальних зборів про відчуження такого майна і свідчить про дотримання сторонами при вчиненні спірних правочинів вимог ч. 2 ст. 98 ЦК України. Суд також дійшов висновку про те, що виконуючим обов`язки директора товариства ОСОБА_2 під час укладення спірних договорів не було перевищено наданих йому повноважень. За спірними договорами були проведені відповідні розрахунки та договори не порушують права ТОВ «Ятрань Плюс», як співвласника відчужуваного за спірними договорами майна, який відмовився від здійснення переважного права купівлі 1/2 частки ТОВ фірма «Ідалія» за ціною, оголошеною ТОВ фірма «Ідалія» для продажу.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.01.2017 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 у справі №922/1579/16 залишено без змін.

Зі змісту судових рішень по справі №922/1579/16 вбачається, що судами надано правову оцінку обставинам (підставам), зазначеним у позовній заяві у даній справі, в тому числі в контексті положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України та відповідності оспорюваних договорів вимогам законодавства враховуючи ті самі підстави позову, які позивачем також було визначено у даній справі.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час розгляду даної справи) рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Тобто, у відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 у справі №922/1579/16 є таким, що набрало законної сили.

Вказані обставини свідчать про існування судових рішень (що набрали законної сили), якими вирішено спір між тими ж сторонами і в тому числі про той же предмет спору (визнання недійсними договорів купівлі-продажу від 24.03.2016) заявленого за аналогічних підстав.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується зі статтею 326 цього кодексу, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах: SovtransavtoHolding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25 липня 2002 року; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» від 18 листопада 2003 року №01-8/1427).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Колегія суддів зазначає, що у пункті 40 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) від 03.04.2008, суд нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу resjudicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Подання позивачем нового позову про той же предмет і з тих же підстав, з яких прийнято рішення у справі №922/1579/16, яке набрало законної сили, фактично свідчить про намагання добитися нового слухання справи та нового її вирішення, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про те, що розгляд позовних вимог у справі №922/406/19 буде мати наслідком порушення принципу resjudicata - остаточності рішень суду (рішення Господарського суду Харківської області від 04.07.2016 у справі №922/1579/16), оскільки розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суду слід буде здійснити переоцінку обставин, які встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачі вправі очікувати, що висновки суду по справі №922/1579/16 про відповідність спірних договорів вимогам чинного законодавства та відсутність підстав для визнання їх недійсними у відповідності до приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України, будуть прийматися до розгляду між тими ж сторонами при розгляді інших справ відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України в редакції до 15.12.2017, що також є складовою частиною права на справедливий суд згідно із статтею 6 Конвенції, а спір між сторонами буде розглянуто в розумні строки.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для закриття провадження у справі №922/406/19, з огляду на встановлення під час розгляду даної факту існування рішенням суду у справі №922/1579/16, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такому рішенні обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі.

Отже враховуючи наявність рішення суду що набрало законної сили у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, судова колегія зазначає, що суд першої інстанції правомірно закрив провадження у даній справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правомірно зауважено, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального та процесуального права.

Судами проаналізовано підстави заявлених позовів та встановлено, що як у цій справі, так і у справі №9225/1579/16 їх обґрунтовано порушенням ст. 205,215 Цивільного кодексу України.

Згідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи позивача, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 16.05.2019 у справі №922/406/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя О.І. Терещенко

Суддя П.В. Тихий