ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
06.06.2019 Справа № 905/675/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., розглянувши матеріали
заяви про забезпечення позову у справі №905/675/19
за позовом ОСОБА_1 , м. Москва, Російська Федерація
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг», м. Краматорськ, Донецька область
третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Електроламповий завод Альфа», м. Краматорськ, Донецька область
третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , м. Краматорськ, Донецька область
про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом №2 загальних зборів учасників Товариства обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» від 10.04.2018, відновлення становища позивача шляхом визначення складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» у стані, що існував до внесення змін спірним рішенням загальних зборів, та скасування подальших реєстраційних дій (записів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,
В провадженні господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/675/19 за позовом ОСОБА_1 , м. Москва, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг», м.Краматорськ, Донецька область, про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом №2 загальних зборів учасників Товариства обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» від 10.04.2018, відновлення становища позивача шляхом визначення складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» у стані, що існував до внесення змін спірним рішенням загальних зборів, та скасування подальших реєстраційних дій (записів) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
04.06.2019 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про застосування заходів забезпечення позову до набрання законної сили судовим рішенням у справі №905/675/19 шляхом:
- заборони будь-яким державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг» (ідентифікаційний код 35672242) про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства;
Заявник вважає, що існує ризик внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зокрема, щодо зміни складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг» шляхом перепродажу частки у статутному капіталі товариства з метою ускладнення та унеможливлення включення його до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг», а також існує ризик вчинення неправомірних дій щодо відчуження активів Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг», що в майбутньому може призвести до страти активів та банкрутства товариства.
Надавши оцінку вимогам, викладеним в заяві та доданим до неї доказам, враховуючи обмежені строки розгляду заяв про забезпечення позову, враховуючи положення ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд заяви про забезпечення позову без виклику сторін.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з такого. Положеннями ст.136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України повинна обґрунтувати причини звернення із відповідною заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є доведення підстав та подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів сторонніх осіб.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення особою дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення особи від виконання судового рішення або настання інших несприятливих наслідків для заявника без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Суд зауважує, що оскільки предметом позову є вимоги немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.
В обґрунтування позову заявник посилається на те, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг», оформленим протоколом №2 від 10.04.2018, ОСОБА_1 було виключено зі складу учасників товариства, після чого відбулось відчуження належної йому частки в статутному капіталі третій особі.
Як встановлено судом, за інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на час розгляду справи судом єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг» та директором відповідача є третя особа ОСОБА_2
З урахуванням такого, висновок про те, що невжиття такого заходу призведе до неможливості позивача захистити та поновити свої права в межах одного судового провадження у даній справі, є неспроможним з причини наявності на час звернення позивача до суду з позовом про оскарження рішення загальних зборів про виключення його зі складу товариства рішень про відчуження часток у статутному капіталі товариства попереднім учасником відповідача на користь третьої особи.
При цьому, подальші рішення загальних зборів товариства, на підставі яких відбулось відчуження часток в статутному капіталі відповідача, як і договори відчуження корпоративних прав на користь третьої особи у статутному капіталі відповідача не входить до предмету позовних вимог, отже, обставини щодо законності придбання наступним набувачем часток в статутному капіталі товариства не є обставинами, які досліджуються під час розгляду справи №905/675/19.
Таким чином, застосування заходів забезпечення позову щодо заборони проведення реєстраційних дій в межах спірного рішення загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» не призведе до правових наслідків та досягнення мети забезпечення позову з причини відсутності зв`язку між таким заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог.
Як зазначено в заяві про забезпечення позову, на переконання заявника існує ризик вчинення неправомірних дій третьою особою ОСОБА_2 , яка на теперішній час є директором та єдиним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг», щодо відчуження нерухомого та рухомого майна товариства (у тому числі придбаного відповідачем після виключення позивача зі складу його учасників), а також ризик вчинення третьою особою незаконних дій щодо зміни складу учасників, розміру статутного капіталу тощо.
Разом з тим, заявник не наводить жодних посилань та доказів стосовно неправомірних дій третьої особи як таких. При цьому, оскаржуване рішення загальних зборів, оформлене протоколом №2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг» від 10.04.2018 було прийнято попереднім учасником відповідача Товариством з обмеженою відповідальністю «Електроламповий завод Альфа»; третя особа Воробйова І. ОСОБА_4 у прийнятті спірного рішення загальних зборів товариства, з яким незгоден позивач, участі не приймала; посилань на здійснення нею неправомірних дій як при прийнятті спірного рішення загальних зборів, так і вподальшому позивач не наводить.
Висновок про ймовірність вчинення незаконних дій щодо зміни складу учасників, розміру статутного капіталу тощо або дій щодо відчуження майна товариства є цілком припущення заявника без будь-яких доведених суду обгрунтувань.
Крім того, суд зазначає, що заявляючи вимогу про забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого та рухомого майна відповідача, позивачем не доведено належними доказами наявності зв`язку між таким заходом забезпечення позову і предметом спору, яким є оскарження рішення загальних зборів про виключення позивача зі складу учасників відповідача та відновлення його становища як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізінг».
Позивачем також не доведено відповідними доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування забезпечення позову шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг», зокрема, вчинення відповідачем дій з реалізації майна чи підготовчі дії до його реалізації, укладення договорів поруки чи застави тощо.
Отже, посилання заявника на наявність ймовірного ризику відчуження активів відповідача, погіршення фінансового стану юридичної особи та доведення його до стійкої неплатоспроможності, як і ймовірність вчинення реєстраційних дій щодо зміни складу учасників, розміру статутного капіталу товариства тощо, не приймаються судом у зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю відповідними доказами.
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Разом з тим, особа яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.
З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.139 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно зі ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст.78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст.79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому, суд зазначає, що достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є саме підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
З причини недоведення заявником наявності таких фактичних обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд не приймає посилання позивача на постанову Верховного Суду від 09.11.2018 у справі №915/508/18 з огляду на відсутність подібності правовідносин сторін у цих справах.
Керуючись ст.ст. 136, 137, 138 Господарського процесуального кодексу України,
Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , м. Москва, Російська Федерація, про застосування заходів забезпечення позову шляхом
- заборони будь-яким державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «АС Лізинг» (ідентифікаційний код 35672242) про зміну складу та часток засновників товариства, розміру статутного капіталу, виключення учасників товариства, зміну особи, що уповноважена вчиняти юридичні дії від імені товариства, зміну органів управління товариства, зміну місцезнаходження товариства;
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складання тексту ухвали в порядку, передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя К.І. Аксьонова