ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.06.2019 Справа № 917/234/18

м. Полтава

Суддя Пушко І.І., розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства Управління механізації будівництва № 23 від 21.05.2019 року (вх. № 19 від 21.05.2019 року) на дії приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни під час примусового виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 26.04.2018 року в справі в справі № 917/234/18 -

за позовною заявою Полтавського комунального автотранспортного підприємства 1628, вул. Кагамлика, 84, м. Полтава, 36008

до Приватного акціонерного товариства Управління механізації будівництва № 23, вул. Шевченка, 11, с. Терешки, Полтавський район, Полтавська область, 38762

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36000

про стягнення 1 153 606,04 грн.

Представники:

Від скаржника: Черненко Л.В., ордер № 123367 від 10.04.2019 року.

Від стягувача: відсутні.

Від третьої особи: відсутні.

Від приватного виконавця: Гречин Н.В., посв. № 0075 від 26.06.2017 року..

Ухвала приймається після перерви, оголошеної в судовому засіданні 04.06.2019 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину ухвали та повідомлено скаржника та приватного виконавця про дату складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 06.06.2019 року.

Суть спору: Розглядається скарга Приватного акціонерного товариства Управління механізації будівництва № 23 від 21.05.2019 року (вх. № 19 від 21.05.2019 року) на дії приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни під час примусового виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 26.04.2018 року в справі в справі № 917/234/18.

Стягувач про розгляд скарги був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення ухвали від 24.05.2019 року про призначення скарги до розгляду на 04.06.2019 року о 10-00 год. (том 1, а.с. 191); про перерву в розгляді скарги до 06.06.2019 року о 9-00 год. стягувач повідомлявся телефонограмою від 04.06.2019 року (том 2, а.с. 24). В судові засідання 04.06.2019 року та 06.06.2019 року стягувач не з`явився, за ухвалою від 24.05.2019 року його явка не визнавалась обов`язковою. Відповідно до ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, якого належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник третьої особи був присутній в судовому засіданні 04.06.2019 року, про перерву в розгляді скарги до 06.06.2019 року о 9-00 год. повідомлений під розписку (том 2, а.с. 23), в судове засідання 06.06.2019 року не з`явився.

Приватний виконавець Гречин Н.В. надала суду заперечення проти поданої скарги № 825 від 03.06.2019 року (вх. № 5827 від 04.06.2019 року), в яких посилається на те, що вчинені нею дії відповідають вимогам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи та поданої скарги, заслухавши представника боржника та приватного виконавця, суд встановив:

Приватне акціонерне товариство Управління механізації будівництва № 23 (боржник) в поданій скарзі просить визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталії Володимирівни від 13.05.2019 про арешт коштів боржника, які містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ Полтава-банк МФО 331489 , який призначено для виплати заробітної плати працівникам, а також податків і зборів до бюджету.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.04.2018 р. по справі № 917/234/18 було затверджено мирову угоду між Полтавським комунальним автотранспортним підприємством 1628 (позивачем) та приватним акціонерним товариством Управління механізації будівництва №23 (відповідачем, боржником) про стягнення 1 153 606,04 грн. та закрито провадження у справі.

Відповідно до п.1 вказаної мирової угоди, відповідач зобов`язався сплатити грошові кошти в сумі 1 153 606,04 грн. та судові витрати в сумі 17 304,10 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача в строк до 15 листопада 2018 року, але свої зобов`язання не виконав.

Як визначено ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.04.2018 р. по справі № 917/234/18, в разі невиконання умов мирової угоди ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання в строк до 27.04.2021 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною від 27.03.2019 р. було відкрито виконавче провадження № 58739632 про примусове виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 26.04.2018 р. по справі № 917/234/18.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною від 27.03.2019 р. (том 1, а.с. 126) було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 1 311 419,35 грн.

10.05.2019 р. боржником було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489, який призначено для виплати заробітної плати працівникам, а також податків і зборів до бюджету, що підтверджується довідкою АТ Полтава-банк від 10.05.2019 року (том 1, а.с. 182).

Листом від 11.05.2019 р, вих. №120 (том 1, а.с. 183) боржник звернувся до приватного виконавця Гречин Н.В. з клопотанням про зняття арешту з грошових коштів, необхідних для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також податків і зборів до бюджету, накладеного постановою від 27.03.2019 р. Вказаний лист був отриманий приватним виконавцем 13.05.2019 р. (том 2, а.с. 14).

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Приватний виконавець Гречин Н.В. не надала суду відомості щодо відповіді на вказане звернення боржника.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Наталією Володимирівною від 13.05.2019 р. (а.с.177-179) було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 , та на всіх відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження - 1 328 498 грн.

Як свідчить надана боржником копія відомості заборгованості по заробітній платі (том 1, а.с. 187-189), довідка від 21.05.2019 р. вих. №88 (том 2, а.с.196), копії оборотно-сальдових відомостей по рахунку 661, списки працівників боржника на 2019 рік, копії платіжних відомостей заробітної плати (том 2, а.с. 200-243), станом на 01.05.2019р. ПАТ Управління механізації будівництва №23 (боржник) має заборгованість по виплаті заробітної плати перед 82-ма найманими працівниками на загальну суму 1 533 170,67 грн.

Звертаючись до суду зі скаргою, боржник - ПАТ Управління механізації будівництва №23 посилається на те, що приватний виконавець наклав арешт на розрахунковий рахунок №7002 , який використовується ним як рахунок для виплати заробітної плати, а також для сплати податків та зборів, у зв`язку з чим підприємство не може виплачувати заробітну плату, сплачувати податки та збори, чим порушує вимоги Конституції України, Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, Закону України Про оплату праці, а також вимог Податкового кодексу України та Кодексу законів про працю.

Під час розгляду скарги по суті суд приймає до уваги наступне.

Згідно зі ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 340 ГПК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі Закон) випадках на приватних виконавців.

Як передбачено в п.1 ч.1 ст. 10 Закону України Про виконавче провадження, до заходів примусового виконання рішень віднесене звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника.

Відповідно до ч.1 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Частина четверта цієї ж статті Закону України Про виконавче провадження передбачає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

В оскаржуваній боржником постанові приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. від 13.05.2019 р. зазначено, що арешт накладається на кошти боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Разом з тим, в оскаржуваній постанові приватним виконавцем прямо не зазначено, що вказаною постановою накладено арешт на грошові кошти боржника за виключенням коштів, які призначені для виплати заробітної плати, а також податків та зборів, нарахованих на заробітну плату.

В той же час, приватний виконавець Гречин Н.В. після звернення до неї боржника з листом від 11.05.2019 р., вих.№120, яким боржник повідомив про використання рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 для виплати заробітної плати працівникам підприємства, а також податків і зборів до бюджету, ніяким чином не відреагувала на вказане звернення, не витребувала у боржника документи, які б свідчили про розмір коштів, необхідних боржнику для виплати заробітної плати найманим працівникам, а також для виплати податків і зборів до бюджету, нарахованих на відповідну суму заробітної плати.

Як свідчить лист АТ Полтава-банк від 05.06.2019 р. вих. № 011-001/1454, наданий на запит боржника (том 2, а.с. 27-28), оскільки постановами приватного виконавця від 27.03.2019р. та від 13.05.2019р. не зазначено виключення з-під арешту коштів, які будуть направлені на виплату заробітної плати, у разі надходження до банку платіжних доручень про оплату заробітної плати, податків та зборів до бюджету з поточного рахунку, кошти на якому арештовані, такі платіжні доручення будуть повернуті без виконання відповідно до п. 9.7, 2.15 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року.

Як передбачено п. 9.7 вказаної вище Інструкції, якщо на кошти накладено арешт і на рахунку арештована сума коштів менша, ніж та, що зазначена в документі про арешт коштів, то банк не приймає до виконання платіжні доручення клієнта і повертає їх згідно з пунктом 2.15 глави 2 цієї Інструкції.

В той же час, приватний виконавець Гречин Н.В. в судовому засіданні пояснила, що, на її думку, в неї відсутні підстави для внесення змін в прийняту нею постанову від 13.05.2019 р. з метою зняття арешту з коштів боржника, які призначені для виплати заробітної плати, а також податків і зборів до бюджету, нарахованих на відповідну суму заробітної плати.

Суд звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців має здійснюватися, зокрема, з дотриманням, принципу справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Ч. 2 вказаної вище статті Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", передбачає, що державний виконавець та приватний виконавець повинні здійснювати свою професійну діяльність сумлінно, поважати інтереси стягувачів, боржників, третіх осіб.

З правового аналізу викладених вище норм Закону можна дійти висновку, що завданням приватного виконавця у сфері виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є не лише дотримання формальної процедури виконання передбачених повноважень, а також і запобігання факту порушення відповідним рішенням прав, свобод чи інтересів інших осіб.

В той же час, згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до частини першої статті 2, частини другої статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949р. №95, ратифікованої Україною 04.08.1961р., ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Відповідно до ч. 2 ст.11 Господарського процесуального кодексу (далі ГПК) України, суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою ст. 1 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини п`ятої ст. 97 Кодексу законів про працю, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Згідно з частиною першою ст. 115 Кодексу законів про працю, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною шостою ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості.

Отже, державою гарантовано та законодавчо закріплено право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю. Своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку.

Крім того, п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, ст.ст. 35 та 36 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (в якому в даному випадку виступає позивач).

Сплата податків та зборів здійснюється в готівковій або безготівковій формі, крім випадків, передбачених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

В абзаці другому ч. 2 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Тобто рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Відповідна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 6 листопада 2018 року у справі № 923/560/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України, суд при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Як було встановлено судом, належний боржнику поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 є рахунком, призначеним для виплати заробітної плати працівникам, а також податків і зборів до бюджету, що підтверджується довідкою АТ Полтава-банк від 10.05.2019 року (том 1, а.с. 182).

За таких обставин, дії приватного виконавця щодо накладення арешту на всі кошти боржника, що знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489, є неправомірними в частині накладення арешту на кошти, що призначені для виплати заробітної плати найманим працівникам боржника, а також на кошти, необхідні для сплати податків та зборів, нарахованих на заробітну плату.

В поданій скарзі боржник просить визнати неправомірною та скасувати постанову про арешт коштів боржника від 13.05.2019 р. , які містяться на рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 , який призначено для виплати заробітної плати працівникам, а також податків і зборів, тобто просить визнати неправомірною зазначену постанову в повному обсязі.

Разом з тим, боржник не посилається у поданій скарзі на будь-які докази в підтвердження того, що поточний рахунок № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк призначено виключно для виплати заробітної плати, а також податків і зборів.

Із наданої боржником довідки АТ Полтава-банк дійсно вбачається, що вказаний рахунок використовується для виплати заробітної плати, але, водночас, цією довідкою не підтверджується неможливість використання боржником зазначеного поточного рахунку для здійснення інших платежів.

За таких обставин, підстави для визнання неправомірною та скасування оскаржуваної боржником постанови в повному обсязі відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 ГПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Ч. 3 цієї ж статті ГПУ України передбачає, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, вимоги заявника скарги про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця Гречин Н.В. від 13.05.2019р. про арешт коштів боржника є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково, оскільки неправомірним є накладення арешту оскаржуваною постановою лише на ті кошти боржника на поточному рахунку, що призначені саме для виплати заробітної плати, а також податків і зборів до бюджету, нарахованих на таку заробітну плату, а в іншій частині вимог скарга відхиляється судом як необгрунтована.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 234, 343 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії приватного виконавця Гречин Наталії Володимирівни щодо накладення арешту на кошти Приватного акціонерного товариства Управління механізації будівництва № 23 на рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 в частині коштів, які призначені для виплати заробітної плати, а також податків і зборів до бюджету, нарахованих на таку заробітну плату.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову ВП№ 58739632 від 13.05.2019 р. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти Приватного акціонерного товариства Управління механізації будівництва № 23 на рахунку № НОМЕР_1 в АТ Полтава-банк МФО 331489 в частині коштів, які призначені для виплати заробітної плати, а також податків і зборів до бюджету, нарахованих на таку заробітну плату

4. В іншій частині вимог в задоволенні скарги відмовити.

5. Ухвалу надіслати учасникам справи та приватному виконавцю Гречин Н.В. (вул. Сапіго, 6, м. Полтава, 36039) в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (у разі неявки всіх учасників справи з моменту її підписання суддею (суддями) та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту складення повного тексту ухвали (ст.ст.235,255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.І. Пушко