СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2019 р. Справа № 913/436/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни (вх.№951Л/1-43), на рішення господарського суду Луганської області від 11.02.2019 (головуючий суддя Є.А. Лісовицький, суддя В.В. Корнієнко, суддя Р.М. Шеліхіна, повне рішення складено 18.02.2019) у справі №913/436/18

за позовом Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни, м. Рубіжне, Луганської області,

до 1-го відповідача Малого приватного підприємства "Вілайн", м. Луганськ;

2-го відповідача Фізичної особи - підприємця Аніканової Тетяни Семенівни, м. Рубіжне, Луганської області;

про стягнення 97263,00 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа - підприємець Медведєва Алла Сергіївна звернулась до господарського суду Луганської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Малого приватного підприємства "Вілайн" (далі - відповідач) 97263 грн. 00 коп., в тому числі 95763 грн. 00 коп. в якості відшкодування завданої майнової шкоди та витрати на проведення незалежної оцінки матеріального збитку в розмірі 1500 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.12.2018 задоволено клопотання позивача б/н від 02.12.2018 про залучення до участі у справі співвідповідача та залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Фізичну особу - підприємця Аніканову Тетяну Семенівну ( АДРЕСА_1 ).

З урахуванням залучення до участі у справі співвідповідача, позивач просить суд солідарно стягнути з Малого приватного підприємства "Вілайн" та Фізичної особи - підприємця Аніканової Тетяни Семенівни 97263 грн. 00 коп., в тому числі 95763 грн. 00 коп. в якості відшкодування завданої майнової шкоди та витрати на проведення незалежної оцінки матеріального збитку в розмірі 1500 грн. 00 коп., а також 10200 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Рішенням господарського суду Луганської області від 11.02.2019 у справі №913/436/18 відмовлено у задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни до Малого приватного підприємства "Вілайн", Фізичної особи - підприємця Аніканової Тетяни Семенівни, про стягнення 97263 грн. 00 коп. Судові витрати зі сплаченого судового збору покладено на позивача.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 11.02.2019 повністю і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що судом не було надано належну оцінку всім доказам, які були надані позивачем, зокрема звіту про оцінку матеріальної шкоди, завданої внаслідок пожежі. Вважає хибним твердження суду, що відповідачем зазначено в Акті про пожежу від 23.05.2018, що на третьому поверсі пошкоджено пожежею кімнати НОМЕР_1, НОМЕР_2 у вигляді закопчених стін та стелі, а кімната НОМЕР_3 відсутня в переліку пошкодження.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 у справі №913/436/18 у зв`язку з тим, що апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу, а саме: апелянтом не надано доказів сплати судового збору, залишено без руху апеляційну скаргу позивача на підставі п. 2 ч. 3 ст. 260 Господарського процесуального кодексу та надано апелянту строк для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

19.04.2019 позивач засобами поштового зв`язку подав заяву про усунення недоліків (вх.№4166 від 23.04.2019) в якій просить долучити до матеріалів справи оригінал платіжного доручення від 19.04.2019 №0.0..1 на суму 2643,00 грн.

Ухвалою суду від 24.04.2019 клопотання Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни про поновлення строку на подання апеляційної скарги задоволено, строк на подання апеляційної скарги поновлено. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни, на рішення господарського суду Луганської області від 11.02.2019 у справі №913/436/18. Встановлено відповідачам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі. Попереджено сторони, що апеляційна скарга буде розглянута в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перший відповідач подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№5205 від 28.05.2019), в якому проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, прийнятим в результаті всебічного розгляду матеріалів справи та з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.09.2004 між територіальною громадою міста Рубіжне Луганської області в особі Рубіжанської міської ради (орендодавець за договором) та Малим приватним підприємством "Вілайн" (відповідач -1 у справі, орендатор за договором) укладено договір оренди цілісного майнового комплексу державного комунального підприємства.

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає, а орендатор приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс державного комунального підприємства "Готель "Радянський", склад і вартість якого визначено відповідно до наведених акта оцінки, протоколу про результати інвентаризації та балансу підприємства, складеного за станом на 28.05.2004, вартість якого становить 905234, 00 грн., в тому числі основні фонди згідно звітам про оцінку в сумі 905234, 00 грн.

Пунктом 1.5. договору сторони передбачили, що основна будівля А, а-а 9, що передається в оренду, загальною площею 4574,9 кв.м належить територіальній громаді м.Рубіжне в особі Рубіжанської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 24.03.2004 виконкомом Рубіжанської міської ради згідно рішення від 02.03.2004 за №189, та зареєстрованого в Державному комунальному підприємстві "Рубіжанське бюро технічної інвентаризації" 02.04.2004, номер витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно 3251014, реєстраційний номер 5208300, номер запису 126 в книзі і дод.стор.82. Вказана будівля знаходиться на земельній ділянці розміром 3609 кв.м.

Відповідно до п.10.1. договору, вказаний договір укладено на десять років, що діє з 15.09.2004 до 15.09.2014 включно.

Договором про внесення змін та доповнень до договору оренди цілісного майнового комплексу від 15.09.2004, посвідченого приватним нотаріусом Рубіжанського міського нотаріального округу Луганської області Нецвітай О.В., зареєстрованого у реєстрі №3511 від 01.06.2016, сторони узгодили внести наступні зміни до укладеного договору оренди.

Відтак, пункт 10.1. сторони узгодили доповнити новим абзацом такого змісту: "Термін дії договору оренди продовжено до 15.09.2020 включно".

18.03.2015 між Малим приватним підприємством "Вілайн (орендатор за договором, відповідач-1 у справі) та фізичною особою - підприємцем Медведєвою Аллою Сергіївною (суборендатор за договором, позивач у справі) уклали договір суборенди.

Відповідно до п.1. договору суборенди, орендатор передає, а суборендатор приймає в строкове оплатне користування частину нежитлового приміщення на третьому поверсі, кімната НОМЕР_3 площею 15,1 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (далі - майно), яке є власністю територіальної громади м.Рубіжне.

Вартість всього об`єкта оренди, відповідно експертної оцінки складає - 2159400 грн., загальною площею - 5579,4 кв.м.

Майно передається для використання під розміщення офісу.

Відповідно до п.п. 4.5, 4.7. договору, сторони узгодили, що суборендатор зобов`язаний підтримувати об`єкт суборенди, а також прилеглі території в належному стані, проводити поточний ремонт із заміною зношених та дефектних конструкцій, приладів і комунікацій; забезпечити і дотримуватися пожежну безпеку, належний санітарний стан майна, що знаходиться в суборенді.

Пунктом 10.1. договору сторони передбачили, що договір діє з 16.03.2015 до 15.09.2015.

На виконання умов договору, 16.03.2015 сторони підписали акт приймання - передачі майна: частину нежитлового приміщення на третьому поверсі, площею 15,1 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке є власністю територіальної громади м. Рубіжне.

Додатковою угодою №4 від 01.06.2017 до договору суборенди сторони вирішили продовжити строк дії договору з 01.06.2017 по 31.05.2018.

Також, 16.09.2014 між Малим приватним підприємством (орендатор за договором, відповідач-1 у справі) та фізичною особою - підприємцем Анікановою Тетяною Семенівною (суборендатор за договором, відповідач-2 у справі) укладено договір суборенди.

Відповідно до п.1. договору орендатор передає, а суборендатор приймає в строкове оплатне користування частину нежитлового приміщення на першому поверсі, площею 10,0 кв. м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (далі - майно), яке є власністю територіальної громади м.Рубіжне.

Вартість всього об`єкта оренди, відповідно до експертної оцінки складає - 2159400 грн., загальна площа - 5579,4 кв.м.

Майно передається для використання під розміщення офісу.

Відповідно до п.п. 4.5, 4.7. договору, сторони узгодили, що суборендатор зобов`язаний підтримувати об`єкт суборенди, а також прилеглі території в належному стані, проводити поточний ремонт із заміною зношених та дефектних конструкцій, приладів і комунікацій; забезпечити і дотримуватися пожежну безпеку, належний санітарний стан майна, що знаходиться в суборенді.

Пунктом 10.1. договору сторони передбачили, що договір діє з 16.09.2014 до 15.09.2015.

На виконання умов договору, 16.09.2014 сторони підписали акт приймання - передачі майна: частину нежитлового приміщення на першому поверсі, площею 10,0 кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке є власністю територіальної громади м. Рубіжне.

Додатковою угодою №3 від 01.06.2016 до договору суборенди сторони вирішили продовжити строк дії договору з 01.06.2016 по 31.05.2017.

Додатковою угодою №4 від 01.06.2017 до договору суборенди сторони вирішили продовжити строк дії договору з 01.06.2017 по 31.05.2018.

23.05.2018 за адресою АДРЕСА_2 у підсобному приміщенні в орієнтовно о 18 годині 20 хвилин сталася пожежа.

Відповідно до Акту про пожежу від 23.05.2018 причиною пожежі ймовірно стало коротке замикання електромережі.

Також, актом встановлено, що пожежею знищено меблі, морозильні камери три штуки, оздоблення стін та стелі, двері, заповнення віконних прорізів в підсобних приміщеннях першого поверху.

Пожежею було пошкоджено меблі, двері, закопчено стіни та стелі, оздоблення стін та стелі в шести готельних номерах №206, №207, №201, №204, №202, №203 на другому поверсі, та двох готельних номерах на третьому поверсі №305 та №308 закопчені стіни та стелі.

Позивач зазначає, що внаслідок знищення майна належного йому, що зберігалося за адресою АДРЕСА_2, кімната НОМЕР_3 , останньому було завдано матеріальні збитки, які, за його твердженням, підлягають відшкодуванню відповідачами відповідно до положень цивільного та господарського законодавства України.

Звітом про причину виникнення пожежі від 24.05.2018, за підписом заступника начальника відділу ЗНС Рубіжанського міського управління Головного управління ДСНС України у Луганській області Кулачко В.А, встановлено, що найбільший вплив вогню та високої температури на конструкції будинку готелю спостерігались на першому поверсі у вбудовано - прибудованих трьох підсобних приміщеннях, які розташовані з західної сторони готелю. У вищенаведених приміщеннях спостерігалося знищення горючого оздоблення стін та стелі, пошкодження меблів, дверей до суміжних приміщень.

Оскільки встановлення дійсного розміру матеріальних збитків та визначення ринкової вартості майна, знищеного внаслідок пожежі 23.05.2018 року безпосередньо входить до предмету доказування у справі №913/436/18, позивач звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство нерухомості "Дисконт" (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності №762/16 від 10.10.2016 року).

Позивачем разом з позовною заявою до суду подано Звіт про оцінку матеріальних збитків, спричиненого громадянці України Медведєвій А.С. внаслідок пошкодження від пожежі рухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, каб. НОМЕР_3.

Відповідно до Звіту про оцінку матеріальних збитків встановлено, що оціночна вартість матеріальних збитків, спричиненого громадянці України Медведєвій А.С. внаслідок пошкодження від пожежі рухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2, каб. НОМЕР_3, визначена порівняльним підходом, із заокругленням до гривні та складає 95736 грн. (дев`яносто п`ять тисяч сімсот тридцять шість грн.).

Вказану суму позивач просить стягнути з відповідачів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд вказав, що позивачем не доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідачів та сумою збитків у розмірі 95763 грн. 00 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Положеннями ст. 22 Цивільного кодексу України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст.ст. 614, 617 Цивільного кодексу України, які кореспондуються із нормами ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності якщо не доведе, що ним вжито всіх належних заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі, якщо інше не передбачене договором або законом, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили.

Відповідно до листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 року "Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства у справах, в яких заявлено вимоги про відшкодування збитків, зі змісту статей 614, 623 ЦК України та статті 226 ГК України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов`язання; 2) збитки; 3) причинний зв`язок між порушенням зобов`язання та збитками; 4) вина.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Згідно із ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч. 3 ст. 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача покладено на позивача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому такий зв`язок між порушенням та збитками має бути прямим та безпосереднім.

В матеріалах справи наявний Акт про пожежу від 23.05.2018, в якому вказано, що пожежею безпосередньо було пошкоджено меблі, двері, закопчено стіни та стелі, у готельних номерах №206, №207, №201, №204, №202, №203, №305, №208.

Крім того, Звітом про причину виникнення пожежі від 24.05.2018 встановлено, що найбільший вплив вогню та високої температури спостерігалось на першому поверсі готелю. В підсобному приміщені першого поверху знаходились три морозильні камери із мідними залишками жил проводів, що мають кулькоподібні оплавлення. Виникнення кулькоподібного оплавлення характерно при стисканні жили "фазного" та "кульового" проводів внаслідок чого, в цьому місці виникає електрична дуга з температурою декілька тисяч градусів за Цельсієм.

Також, встановлено, що димом від пожежі закопчено стіни та стелі лише у восьми номерах готелю (перелік яких міститься в Акті про пожежу від 23.05.2018).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кімната НОМЕР_3, яку орендує позивач у відповідача -1 на підставі договору суборенди від 18.03.2015 в Акті про пожежу від 23.05.2018 як пошкоджена або знищена взагалі не значиться.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що зазначені Акт та Звіт не доводять того, що позивачу була спричинена шкода саме внаслідок виникнення пожежі.

Відтак, правомірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності прямого та безпосереднього причинного зв`язку між діями відповідачів та сумою збитків у розмірі 95763 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів зазначає, що доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства та фактичним обставинам справи, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Луганської області від 11.02.2019 у справі №913/436/18 без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені позивачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Медведєвої Алли Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 11.02.2019 у справі №913/436/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов