ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 925/112/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача - представник не з`явився,

від відповідача - Бойко С.А. - адвокат,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом

приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне

об`єднання "ТАТА", м. Запоріжжя

до публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти",

с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області

про стягнення 93 287 грн. 59 коп.,

за зустрічним позовом

публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти",

с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області

до приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне

об`єднання "ТАТА", м. Запоріжжя

про визнання недійсним договору поставки

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області звернулося з позовом приватне підприємство "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" до публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення 78 856 грн. 80 коп. основного боргу та 14 430 грн. 79 коп. пені, з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 28 лютого 2019 року.

Проте підготовче засідання призначене на 28 лютого 2019 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді по даній справі у відрядженні з 25 лютого 2019 року по 01 березня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 04 березня 2019 року підготовче засідання призначено на 28 березня 2019 року. Продовжено відповідачу строк для надання відзиву на позов до 25 березня 2019 року.

22 березня 2019 року публічне акціонерне товариство "Дашуківські бентоніти" звернулося до суду з зустрічною позовною заявою до приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 березня 2019 року прийнято зустрічну позовну заяву публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" до приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" про визнання недійсним договору №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року, для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28 березня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 14 травня 2019 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 травня 2019 року відмовлено приватному підприємству "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" у продовженні процесуальних строків встановлених судом ухвалою суду від 28 березня 2019 року на подання заяв по суті спорів. Заяви приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" №979 від 10 травня 2019 року (відповідь на відзив) та №978 від 10 травня 2019 року (відзив на зустрічний позов) і додані документи залишено без розгляду.

Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 червня 2019 року.

10 червня 2019 року до початку розгляду справи по суті від позивача за первісним позовом надійшла заява про залишення первісної позовної заяви без розгляду, в якій позивач також просив суд розгляд справи здійснювати за відсутності його представника.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11 червня 2019 року первісний позов приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" до публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" про стягнення 93 287 грн. 59 коп. залишено без розгляду.

Представник позивача позовні вимоги зустрічного позову підтримав та просив визнати недійсним договір поставки.

В обґрунтування поданого позову позивач за зустрічним позовом з посиланням на положення ст. ст. 92, 97, 203, 204, 215, 237 ЦК України вказував на недійсність договору поставки №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року, зокрема з тих підстав, що від імені публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" договір поставки було підписано фізичною особою - ОСОБА_3, яка не мала жодних повноважень на його укладення, оскільки з 09 листопада 2015 року єдиним повноважним керівником - головою правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", який має право вчиняти юридичні дії від імені останнього без довіреності, у тому числі підписувати договори, є ОСОБА_1

Позивач за зустрічним позовом стверджував, що відповідач за зустрічним позовом укладаючи договір з позивачем за зустрічним позовом, був обізнаний як із положеннями статуту публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" так і з інформацією про те, що ОСОБА_1 є керівником публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", що містилася і міститься в загальнодоступному та відкритому Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 червня 2019 року згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/112/19.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача за зустрічним позовом, а також дослідивши докази, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 06 червня 2017 року між публічним акціонерним товариством "Дашуківські бентоніти" в особі в.о. Голови правління ОСОБА_3 (постачальник) та приватним підприємством "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" в особі заступника генерального директора з маркетингу Білого Антона Віталійовича, який діє на підставі довіреності №5 від 06 січня 2017 року (покупець) було укладено договір поставки №К-ДБ-4-0606/1.

Згідно п. 1.1. договору постачальник зобов`язується здійснити на умовах цього договору поставку бентонітової продукції, а покупець - прийняти та оплатити її на умовах цього договору

Відповідно до пункту 3.2. договору покупець зобов`язується здійснити оплату шляхом перерахування 100% вартості партії продукції, вказаної у відповідній специфікації, на поточний рахунок постачальника протягом 3 банківських днів з моменту виставлення останнім рахунку-фактури. Рахунок - фактура надсилається покупцеві за допомогою факсимільного зв`язку.

Даний договір набирає силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року (пункт 10.1. договору).

Дана угода містить підписи представників сторін та печатки підприємств.

Зі змісту даного документу вбачається, що зі сторони відповідача за зустрічним позовом його підписано заступником генерального директора з маркетингу ОСОБА_2 та з боку позивача за зустрічним позовом - в.о. Голови правління ОСОБА_3

Разом з тим, як зазначає позивач за зустрічним позовом, від імені публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" договір поставки було укладено не уповноваженою особою - ОСОБА_3, оскільки з 09 листопада 2015 року єдиним повноважним керівником - головою правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", який має право вчиняти юридичні дії від імені останнього без довіреності, у тому числі підписувати договори, є ОСОБА_1

Громадянина ОСОБА_1 09 листопада 2015 року було призначено виконуючим обов`язки голови правління, а з 27 лютого 2016 року - головою правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", що підтверджується протоколом засідання Наглядової ради публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" №6112015-1 від 09 листопада 2015 року, випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 11 листопада 2015 року, протоколом засідання Наглядової ради публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" № 26022016 від 25 лютого 2016 року та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку із вказаними обставинами, 22 березня 2019 року публічне акціонерне товариство "Дашуківські бентоніти" звернулось до господарського суду Черкаської області із зустрічним позовом до приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" про визнання недійсним договору поставки №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року укладеного між сторонами.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 202 ЦК України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2015 року №6-301цс15.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статей 627 та 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 та частиною 1 статті 215 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання його недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначена норма кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 207 ГК України, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Частиною першою ст. 2 ЦК України передбачено, що юридична особа є учасником цивільних відносин.

У ч. 2 ст. 80 ЦК України зазначено, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю.

Згідно з ч.1 ст. 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Статтею 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Правочини юридична особа вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами.

Частиною 3 ст. 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Договір може бути визнаний недійсним у тому разі, якщо буде встановлено, що орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи, діяла недобросовісно і нерозумно. Тобто орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи знала або за всіма обставинами, проявивши розумну обачність, не могла не знати про обмеження в повноваженнях виконавчого органу товариства.

Закон не встановлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій органу або особи, яка виступає від імені юридичної особи, тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (ст. 12 ЦК України), висновок про добросовісність поведінки органу або особи, яка виступає від імені юридичної особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала особа реального настання правових наслідків, що обумовлені договором, і чи настали такі наслідки насправді.

Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка органу або особи, яка виступає від імені юридичної особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема чи виконала орган або особа, яка виступає від імені юридичної особи свої обов`язки за договором, у який спосіб, як у подальшому розпорядилася одержаним за оспорюваним договором, чи не було залучення особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно.

Відповідно до протоколу засідання Наглядової ради публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" від 09 листопада 2015 року №6112015-1, виконуючим обов`язки голови правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" було призначено ОСОБА_1 .

Відповідно до наданої позивачем за зустрічним позовом до зустрічної позовної заяви виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців від 11 листопада 2015 року - ОСОБА_1 є виконуючим обов`язки голови правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" з 09 листопада 2015 року.

Згідно протоколу засідання Наглядової ради №26022016 від 25 лютого 2016 року обрано ОСОБА_1 головою правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" з 27 лютого 2016 року.

Отже, починаючи з 09 листопада 2015 року єдиним повноважним керівником - головою правління публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", який має право вчиняти юридичні дії від імені останнього без довіреності, у тому числі підписувати договори є ОСОБА_1, а отже, оспорюваний договір поставки №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року було укладено фізичною особою ОСОБА_3, яка не мала повноважень на його укладення.

Разом з тим, відповідно до приписів ст.. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Тобто, законодавець не ставить схвалення правочину в обов`язкову залежність від наявності рішень окремих органів управління товариства, оскільки підтвердженням такого схвалення закон визначає вчинені на його виконання дії особи, в інтересах якої його було укладено. Такі дії повинні свідчити про прийняття правочину до виконання.

Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т.ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Таким чином, із змісту норми ч. 1 ст. 241 ЦК України вбачається, що наступним схваленням правочину законодавець не вважає винятково прийняття юридичного рішення про схвалення правочину. Схвалення може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу).

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 5013/492/12.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Як вже зазначалося вище, ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 травня 2019 року відмовлено приватному підприємству "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" у продовженні процесуальних строків встановлених судом ухвалою суду від 28 березня 2019 року на подання заяв по суті спорів. Заяви приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА" №979 від 10 травня 2019 року (відповідь на відзив) та №978 від 10 травня 2019 року (відзив на зустрічний позов) і додані документи залишено без розгляду.

Отже, докази, які були надані відповідачем за зустрічним позовом разом з відзивом судом до уваги не приймалися.

Тобто, матеріали даної справи не містять належних та допустимих доказів того, що позивачем за зустрічним позовом в подальшому було вчинено конклюдентні дії, які свідчать про наступне схвалення спірного правочину.

Отже, оскільки договір поставки укладено зі сторони публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти" неуповноваженою на те особою, тому даний правочин є недійсним з урахуванням вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Зустрічний позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійним договір №К-ДБ-4-0606/1 від 06 червня 2017 року, укладений між публічним акціонерним товариством "Дашуківські бентоніти" та приватним підприємством "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА".

3. Стягнути з приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об`єднання "ТАТА", вул. Макаренка, 13, м. Запоріжжя, ідентифікаційний код 19264196 на користь публічного акціонерного товариства "Дашуківські бентоніти", с. Дашуківка, Лисянського району, Черкаської області, ідентифікаційний код 00223941 - 1 921 грн. 00 коп. судового збору.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 12 червня 2019 року.

Суддя А.В.Васянович