РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2019Справа № 910/3979/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. розглянувши матеріали господарської справи у спрощеному позовному провадженні без проведення судового засідання

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"

до Дочірнього підприємства "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС"

про стягнення 25793,55 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Енергоринок" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірнього підприємства "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" про стягнення 25793,55 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору купівлі-продажу електроенергії №4047/07 від 28.05.2007 в частині перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/3979/19, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Про розгляд справи відповідача було повідомлено ухвалою суду від 03.04.2019, направленою на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та отриманою відповідачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №010.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вище наведене, суд прийшов до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28.05.2007 між Державним підприємством "Енергоринок" (позивач, ДПЕ) та Дочірнім підприємством "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" (відповідач, постачальник) укладений договір №4047/02, відповідно до умов якого позивач зобов`язується продавати, а постачальник зобов`язується купувати електричну енергію відповідно до цього договору.

Умовами п. 2.4. договору визначено, що ДПЕ продає електричну енергію постачальнику на межі балансової належності електричних мереж в точках поставки електричної енергії відповідних споживачів згідно з обсягом погодинного споживання з урахуванням нормативних технологічних витрат електричної енергії на її транспортування місцевими (локальними) електричними мережами (далі - нормативні технологічні витрати електроенергії) на підставі показів розрахункових приладів диференційного (погодинного) обліку електроенергії (за виключенням умов, передбачених п.3.2 цього договору) для подальшого продажу її споживачам за умови виконання постачальником вимог, визначених у пункті 2.4.1. - 2.4.5.

Згідно із п. 3.8. договору, постачальник до 16-00 години 20 числа місяця, що передує розрахунковому, надає через уповноваженого представника до ДПЕ повідомлення, яке повинно бути підписано постачальником і погоджено та зареєстровано ЕК. Повідомлення, які надані постачальником після 16-00 години 20 числа місяця, що передує розрахунковому, ДПЕ не розглядає. Постачальник з відповідною ЕК погоджує на місяць тільки одне повідомлення та додаток до цього повідомлення з розбивкою обсягу споживання споживачів за класами напруги і врахуванням обсягу нормативних технологічних витрат електричної енергії на кожному із класів напруги. Вартість вказаного у повідомленні обсягу електричної енергії, яку ДПЕ продає постачальнику, розраховується за прогнозною оптовою ринковою ціною на наступний місяць.

Відповідно до п. 3.21 договору по закінченню розрахункового місяця постачальник зобов`язаний з 1 числа до 16-00 годин 5 числа місяця, що слідує за розрахунковим, надати ДПЕ через уповноваженого представника Акт прийому-передачі електричної енергії, погоджений відповідною ЕК.

Пунктом 3.22. договору у редакції додаткової угоди №7030/02 від 31.05.2011 передбачено, що ДПЕ перевіряє правильність оформлення Акта прийому-передачі електроенергії по встановленій формі, його наявність в реєстрі відповідної ЕК, оформлює, підписує, скріплює печаткою ДПЕ та реєструє наданий Акт прийому-передачі електроенергії, ДПЕ не несе відповідальності за правильність відображення постачальником і ЕК в Акті прийому-передачі електроенергії даних щодо обсягів споживання електричної енергії споживачем.

Додатковою угодою №7030/02 від 31.05.2011 до договору,сторони дійшли згоди додати до договору пункти 3.25, 3.26 в наступній редакції:

"3.25. ДПЕ надсилає постачальнику поштою до 12 (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, Акт купівлі-продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках (Додаток № 9).

3.26. Постачальник до кінця місяця, наступного за розрахунковим, підписує Акт купівлі-продажу електроенергії у двох примірниках, завіряє печаткою, вказує посаду особи, що підписала Акт купівлі-продажу електроенергії та надає до ДПЕ один примірник."

На виконання пункту 3.8. договору, Дочірнім підприємством "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" (відповідачем) подано до позивача повідомлення №11/Л від 12 жовтня 2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії в листопаді 2018 року, що становить 770 385 кВт.г та повідомлення №12/Л від 15 листопада 2018 року на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії в грудні 2018 року, що становить 759 857 кВт.г.

На виконання пункту 3.21. договору, відповідач подав до позивача:

акт прийому-передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України від 30.11.2018 № 11/Л, що підтверджує передачу електричної енергії у листопаді 2018 року в обсязі 1 562 771 кВт.г;

акт прийому-передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України від 31.12.2018 № 12/Л, що підтверджує передачу електричної енергії у грудні 2018 року в обсязі 1 651 187 кВт.г.

Також між ДП "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС"та ДП "Енергоринок", на виконання п.п. 3.25, 3.26 договору (в редакції додаткової угоди № 7030/02 від 31.05.2011) підписано акти купівлі-продажу електричної енергії від 31.11.2018 та від 31.12.2018.

Згідно п. 5.1.7 договору в разі невідповідності місячного обсягу електричної енергії, що постачальник купив у ДПЕ обсягу електричної енергії, який постачальник замовив у повідомленні, сплатити штраф на поточний рахунок ДПЕ в разі нарахування штрафу відповідно до п. 5.4.2 цього договору.

Відповідно до п. 5.4.2. договору, в редакції додаткової угоди №7474/02 від 12.08.2011, у разі перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії постачальником за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення) на величину, що перевищує 5%, нарахувати постачальнику штраф у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

У зв`язку з перевищенням у листопаді та грудні 2018 року фактичного обсягу купівлі електричної енергії від замовленого, позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 03/32-629 від 11.01.2019 про сплату штрафу в сумі 12 137,30 грн. за порушення умов договору в частині перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії в листопаді 2018 року від замовленого на 102,86%.

Також, позивач направив відповідачу претензію № 03/32-2791 від 13.02.2019 про сплату штрафу в сумі 13 656,25 грн. за порушення умов договору в частині перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії у грудні 2018 року від замовленого на 117,3%.

Оскільки, відповідач вимоги позивача не задовольнив, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 25793,55 грн. (12 137,30 грн. + 13 656,25 грн.) штрафу нарахованого на підставі п. 5.4.2. договору за перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між Державним підприємством "Енергоринок" (позивачем) та Дочірнім підприємством "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" (відповідачем) укладений договір №4047/02 від 28.05.2007, відповідно до умов якого позивач зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язався купувати електричну енергію відповідно до умов договору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено солодом, на виконання п. 3.8. договору відповідач подав позивачу повідомлення обсягу електричної енергії, а саме: повідомлення №11/Л від 12.10.2018 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії в листопаді 2018 року, що становила 770 385 кВт.г та повідомлення №12/Л від 15.11.2018 на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в оптовому ринку електричної енергії в грудні 2018 року, що становила 759 857 кВт.г.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання пункту 3.21. договору, відповідач подав до позивача: акт прийому-передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України від 30.11.2018 № 11/Л, згідно з яким відповідачу у листопаді 2018 року передано електричної енергії в обсязі 1 562 771 кВт.г та акт прийому-передачі електричної енергії з оптового ринку електричної енергії України № 12/Л від 31.12.2018, що підтверджує передачу відповідачу у грудні 2018 року електричної енергії в обсязі 1 651 187 кВт.г.

Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем підписано акти купівлі-продажу електричної енергії від 31.11.2018 та від 31.12.2018.

Таким чином, у листопаді 2018 року різниця в обсязі замовленої і використаної електроенергії становила 792386 кВт.г, що є більше на 102,86% відсотків від різниці між замовленим і використаним обсягом електроенергії. У грудні 2018 року різниця в обсязі замовленої і використаної електроенергії становила 891330 кВт.г, що є більше на 117,3% відсотків від різниці між замовленим і використаним обсягом електроенергії.

Приписами частини 1 статі 216 Господарського кодексу України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Пунктом 5.4.2. договору в редакції додаткової угоди №7474/02 від 12.08.2011 сторони погодили, що у разі перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії постачальником за розрахунковий місяць від замовленого (відповідно до повідомлення) на величину, що перевищує 5%, нарахувати постачальнику штраф у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Факт перевищення фактичного обсягу купівлі електроенергії належним чином доведений та підтверджений матеріалами справи. Відповідачем обставин, викладених у позові, не спростовано.

Перевищення відповідачем фактичного обсягу купівлі електроенергії є підставою для нарахування штрафу у розмірі 1% від вартості різниці між фактичним та замовленим обсягом електричної енергії.

Розрахунок штрафу за перевищення фактичного обсягу купівлі електричної енергії в листопаді 2018 року у сумі 12137,30 грн. та у грудні 2018 року у сумі 13656,25 грн. є арифметично вірним. Відповідачем заперечень щодо розрахунку позивача не надано.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу 25793,55 грн. (12 137,30 грн. + 13 656,25 грн.) є обґрунтованими.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд задовольняє позовні вимоги Державного підприємства "Енергоринок" до Дочірнього підприємства "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" про стягнення 25793,55 грн.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства "ЕНЕРГОТРАНССЕРВІС" (01054, м. Київ, вул. ДМИТРІВСЬКА, будинок 18/24, 10 ПОВЕРХ, ідентифікаційний код 34943698) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 27, ідентифікаційний код 21515381) штраф у сумі 25793,55 грн. та судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано: 11.06.2019.

Суддя О.В. Гулевець