ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року справа № 925/471/19

м. Черкаси

За позовом фермерського господарства "Калина"

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

про визнання укладеною додаткової угоди про внесення змін до договору

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:

від позивача: адвокат Шамов О.А. за ордером від 24.04.2019 серія ЧК №49826; Лещинський О.Й. за довіреністю від 27.02.2019.

від відповідача: Тарасенко Ю.М. за довіреністю від 28.12.2018.

Фермерське господарство "Калина" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (далі - відповідач) про визнання укладеною додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 05 квітня 2010 року, укладеного між Драбівською районною державною адміністрацією та фермерським господарством "Калина", зареєстрованого у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09 червня 2010 року №04.10.781.00841, в наступній редакції:

"ДОДАТКОВА УГОДА

До договору оренди землі від 05 квітня 2010 року, укладеного між Драбівською районною державною адміністрацією та ФГ «Калина», зареєстрованого у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.06.2010 №04.10.781.00841

м. Черкаси ________________ року

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) - далі по тексту - "Орендодавець", в особі начальника Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Залоги Ольги Володимирівни, яка діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03.02.2015 №14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2015 р. за №177/26622, - з однієї сторони, та

Фермерське господарство «Калина» (вул. Жовтнева, 36, с.м.т. Драбів, Черкаської області, ) - далі по тексту "Орендар", в особі голови господарства Калини Василя Васильовича, який діє на підставі Статуту, - з другої сторони, домовилися внести зміни до договору оренди землі від 05 квітня 2010 року, укладеного між Драбівською районною державною адміністрацією та ФГ «Калина», зареєстрованого у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.06.2010 року № 04.10.781.00841та уклали цю додаткову угоду (далі по тексту - Угода) про таке:

1. Викласти пункт 36 Договору у наступній редакції:

« 36. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору».

2. Інші умови Договору залишаються без змін.

3. Дана угода набирає чинності з дня укладення.

4. Усі спори, пов`язані з виконанням цієї додаткової угоди, вирішуються судами України, при неможливості врегулювання досудового спору.

5. Ця додаткова угода є невід`ємною частиною Договору та складена в двох примірниках, по одному примірнику для Орендодавця та Орендаря.

ОРЕНДОДАВЕЦЬ: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131,

Начальник Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області

О.В.Залога

ОРЕНДАР: Фермерське господарство «Калина», вул. Жовтнева, 36, с.м.т. Драбів, Черкаської області, ,

Голова ФГ «Калина» В.В.Калина".

Позовна заява також містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що необхідність укладення запропонованої ним додаткової угоди зумовлена виданим Кабінетом міністрів України розпорядженням від 31.01.2018 №60-р про передачу земель державної власності в комунальну власність об`єднаних територіальних громад, що створює для позивача загрозу припинення права оренди за договором оренди землі від 05.04.2010 у його нинішній редакції при переході права власності на орендовану земельну ділянку від держави до об`єднаної територіальної громади і відповідно до ст. ст. 631, 651 652 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, ст. 117 Земельного кодексу України і ст. 30 Закону України "Про оренду землі" є підставою для внесення запропонованих позивачем змін до вказаного договору.

Ухвалою від 02.05.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначив її розгляд в судовому засіданні на 09 год. 00 хв. 04.06.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області і встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання вказаної ухвали.

28 травня 2019 року з порушенням встановленого ухвалою від 02.05.2019 строку представник відповідача подав до господарського суду відзив із запереченнями проти позову. Цей відзив містить клопотання про визнання поважними причин пропуску встановленого судом строку для подання відзиву, якими є значна кількість справ, що розглядаються судами господарської, адміністративної і загальної юрисдикції та обмеженість у часі на підготовку необхідних процесуальних документів.

У судовому засіданні, яке відбулося 04.06.2019 за участю представників обох сторін:

представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав і заперечив проти клопотання представника відповідача щодо визнання поважними причин пропуску встановленого судом строку на подання відзиву;

представник відповідача підтримав заперечення проти позову, викладені у відзиві на позов;

господарський суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача щодо визнання поважними причин пропуску встановленого судом строку на подання відзиву, розглянув справу по суті без урахування відзиву і оголосив вступну і резолютивну частини прийнятого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

05 квітня 2010 року Драбівська районна державна адміністрація як орендодавець і фермерське господарство "Калина" як орендар уклали між собою договір оренди землі (далі договір від 05.04.2010), згідно з п. 1 якого орендодавець відповідно до розпорядження райдержадміністрації від 02.04.2010 №75 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в адміністративних межах Драбівської селищної ради.

У п. 2 договору від 05.04.2010 його сторони визначили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 147,2593 га, в тому числі ріллі 147,2593 га, інших земель 0,0 га.

Відповідно до п. 7 договору від 05.04.2010 договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пункт 36 договору від 05.04.2010 його сторони виклали у такій редакції:

"Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору".

09 червня 1010 року договір від 05.04.2010 був зареєстрований у Драбівському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.06.2010 року № 04.10.781.00841.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України в редакції, чинній до 01.01.2013 районні державні адміністрації мали повноваження на їх території передавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Законом України від 06.09.2012 №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності з 01.01.2013, ст. 122 Земельного кодексу України була викладена у новій редакції, згідно з п. 4 якої повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб законодавцем були надані центральному органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальним органам, якими на той час були Державне агентство земельних ресурсів України та його територіальні органи, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області.

Відповідно до п. 2 та п. 5 ч. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" Державне агентство земельних ресурсів України було реорганізоване шляхом перетворення в Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру. Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру стала правонаступником Державного агентства земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. №5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" були:

утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області;

реорганізовані територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру, у тому числі і Головне управління Держземагенства у Черкаській області шляхом його приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області;

встановлено, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру.

25 квітня 2015 року була проведена державна реєстрація Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Наказом Держгеокадастру України від 26.05.2015 №84 "Про питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області" погоджена можливість забезпечення здійснення покладених на Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області функцій і повноважень Головного управління Держземагенства у Черкаській області, що припиняється.

В силу вказаних вище законодавчих змін з 01.01.2013 повноваження районних державних адміністрацій щодо передачі на їх території земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання припинилися і перейшли спочатку до Державного агентства земельних ресурсів України і його територіальних органів, а потім до Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру України і його територіальних органів. На території Черкаської області відповідно з 01.01.2013 до Головного управління Держземагенства у Черкаській області, а з 26.05.2015 внаслідок реорганізації останнього до його правонаступника - Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Саме це Головне управління з 26.05.2015 й дотепер є фактичним орендодавцем орендованої позивачем за договором від 05.04.2010 земельної ділянки.

Згідно з рішенням Господарського суду Черкаської області від 06.10.2015 у справі №925/1250/15, яке набрало законної сили 17.11.2015, договір від 05.04.2010 був поновлений ще на п`ять років.

Наразі договір від 05.04.2010 є чинним.

31 січня 2018 року Кабінет Міністрів України видав розпорядження №60-р "Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад". Цим розпорядженням Кабінет Міністрів України зобов`язав Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 1 лютого 2018 р. забезпечити:

формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України;

передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об`єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок;

здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Драбівська селищна рада, в адміністративних межах якої знаходиться орендована позивачем за договором від 05.04.2010 земельна ділянка, рішенням від 22.11.2018 №35-1/VІІ "Про добровільне об`єднання територіальних громад" і Левченківська сільська рада рішенням від 22.11.2018 №35-2/7 "Про добровільне об`єднання територіальних громад" вирішили добровільно об`єднати Драбівську селищну територіальну громаду і Левченківську сільську територіальну громаду в Драбівську селищну об`єднану територіальну громаду.

З метою уникнення можливості припинення договору від 05.04.2010 після передачі орендованої позивачем земельної ділянки у відповідності з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р з державної у комунальну власність Драбівської селищної об`єднаної територіальної громади позивач листом від 27.02.2019 запропонував відповідачу внести зміни до п. 36 договору від 05.04.2010, виклавши його у такій редакції:

"Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору".

Разом з листом від 27.02.2019 позивач надав відповідачу проект додаткової угоди про внесення запропонованих змін до п. 36 договору від 05.04.2010.

Відповідач по суті пропозиції позивача щодо зміни редакції п. 36 договору від 05.04.2010 відповіді не надав і відповідний проект додаткової угоди не підписав, натомість листом від 23.03.2019 №1036/0/95-19 запропонував позивачу внести інші зміни до вказаного договору задля приведення його у відповідність із вимогами чинного законодавства в частині нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати.

Недосягнення між сторонами згоди щодо внесення запропонованих позивачем змін до п. 36 договору від 05.04.2010 й спричинило даний спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Однією із встановлених ст. 3 Цивільного кодексу України загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 6 Цивільного кодексу України встановлено, зокрема:

1. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

2. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

3. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Частина 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 651 Цивільного кодексу України містить такі норми:

1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 652 Цивільного кодексу України встановлено, що:

1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору.

4. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно з ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, що регулює відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки є Закону України "Про оренду землі", ч. 4 ст. 32 якого в редакції, чинній на день укладення договору від 05.04.2010, передбачала, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Наразі ч. 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", має таку редакцію: перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Пункт 40 Типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2004 №220 з урахуванням внесених до неї у подальшому змін і доповнень, передбачає можливість вибору сторонами договору між його альтернативними умовами: чи є, чи не є перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи підставою для припинення договору.

Отже, частина 4 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", встановлюючи загальне правило про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору, надає сторонам право передбачити у договорі інше.

Сторони, скористалися цим правом і вільно розпорядилися ним, передбачивши в пункті 36 укладеного між ними договору від 05.04.2010 умову про те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи є підставою для припинення договору.

При цьому сторони не обумовили підстав переходу права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, що означає про будь-які підстави переходу цього права до іншої особи.

Виникнення вказаних вище обставин щодо можливої передачі орендованої позивачем за договором від 05.04.2010 земельної ділянки із державної у комунальну власність Драбівської селищної об`єднаної територіальної громади у спірних правовідносинах не є істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 Цивільного кодексу України, оскільки сторони ще на момент укладення договору від 05.04.2010 дійшли згоди, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої будь-якої особи є підставою для припинення договору не залежно від підстав такого переходу.

Отож загроза припинення договору від 05.04.2010 при переході права власності на орендовану позивачем земельну ділянку від держави до іншої особи, у тому числі і до Драбівської селищної об`єднаної територіальної громади уже була на час укладення сторонами договору від 05.04.2019, що випливає із змісту його пункту 36.

З огляду на викладене господарський суд дійшов до висновку про відсутність законних підстав для внесення до договору від 05.04.2010 запропонованих позивачем змін, а відповідно й для задоволення його позову.

При поданні позову позивач за платіжним дорученням від 05.04.2019 №171 сплатив 1921,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при відмові у задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судовий збір у сумі 1921,00 грн. покласти на позивача.

Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Це рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 10.06.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко