УХВАЛА

12 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 2-3/8496.2-2008

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Катеринчук Л. Й., Пєскова В. Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина"

на ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012

у складі судді Соколової І. О.

на ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012

у складі колегії суддів: Заплава Л. М. (головуючий), Антонової І. В., Градової О. Г.

та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014

у складі колегії суддів: Ткаченко Н. Г. (головуючий), Катеринчук Л. Й., Куровського С. В.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Карасан" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Бригантина" звернулось безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008.

Разом з касаційною скаргою заявником подане клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 2-3/8496.2-2008 визначено склад колегії суддів: Банасько О. О. (головуючий), судді - Катеринчук Л. Й., Пєсков В. Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019.

Розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження виходячи з наступного.

Згідно з частиною 3 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали і постанови суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови суду апеляційної інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, ухвали місцевого господарського суду (зокрема, у справах про банкрутство) підлягають касаційному оскарженню тільки після перегляду таких ухвал в апеляційному порядку та прийняття відповідної постанови.

Однак ухвала Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012 апеляційним господарським судом по суті не переглядалась (апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" на ухвалу місцевого господарського суду залишена апеляційним судом без розгляду), а тому не може бути оскаржена до касаційного суду.

Щодо оскарження ухвали Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 суд виходить з такого.

Частиною 1 статті 304 Господарського процесуального кодексу України визначено, що ухвали суду, зокрема, апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскаржуваною ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 апеляційна скарга ОСОБА_1 , подана від імені Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" на ухвалу місцевого господарського суду залишена апеляційним судом без розгляду.

Однак ухвала суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без розгляду не охоплюється дією наведеного вище пункту 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому така ухвала не може бути окремим об`єктом касаційного оскарження.

Щодо оскарження ухвали Вищого господарського суду України від 07.07.2014 слід зазначити, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено можливості оскарження в касаційному порядку зазначеної ухвали.

Крім того, у разі прийняття до касаційного провадження касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" на ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008, суд касаційної інстанції буде діяти не як "суд встановлений законом" у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, що в сукупності з положеннями норм статті 287 ГПК України, виключає можливість касаційного перегляду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: "LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE", № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23.10.1996; "BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN", № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19.12.1997).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним із помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином ("ZUBAC v. CROATIA", № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05.04.2018).

Таким чином, вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до процесу правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" на ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Також скаржником заявлено клопотання про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження ухвали Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвали Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та ухвали Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008.

У зв`язку із відмовою у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бригантина" ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008, розгляд вищевказаного клопотання колегією суддів не здійснюється.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293, 304, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

У Х В А Л И В:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Бригантина" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05.04.2012, ухвалу Севастопольського апеляційного господарського суду від 05.07.2012 та на ухвалу Вищого господарського суду України від 07.07.2014 у справі № 2-3/8496.2-2008.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько
Судді Л. Й. Катеринчук
В. Г. Пєсков