ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Справа№ 924/326/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2019

у справі №924/326/17 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка»

до: 1. Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілії Анатоліївни;

2. Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк»

про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка» (далі - ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка», позивач) звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілії Анатоліївни (далі також - державний реєстратор, відповідач-1) та Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії ПАТ «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк», відповідач-2) про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2017, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.05.2017, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 03.10.2017, справу № 924/326/17 передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Лиськов М.О.) від 06.12.2017 провадження у справі №924/326/17 припинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017, у зв`язку з тим, що Господарським судом Хмельницької області вирішено спір у справі №924/835/16 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 вказану ухвалу скасовано, справу № 924/326/17 направлено для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва (суддя Борисенко І.І.) від 07.05.2018 ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

07.06.2018 відповідач-2 звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, посилаючись на те, що у провадженні Хмельницького окружного адміністративного суду перебуває справа №822/1681/16 із спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

У зв`язку з надходженням касаційної скарги АТ «Укрсоцбанк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 924/326/17, 13.06.2018 матеріали справи були передані до Київського апеляційного господарського суду для подальшого направлення до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 25.06.2018 касаційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 924/326/17 повернуто.

У зв`язку з поверненням матеріалів справи до Господарського суду міста Києва, справа №924/326/17 відповідно до ухвали суду від 25.07.2018 призначена до розгляду на 18.09.2018.

У зв`язку з надходженням касаційної скарги АТ «Укрсоцбанк» на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 у справі № 924/326/17, 02.10.2018 матеріали справи були направлені до Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 17.10.2018 постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2018 у справі №924/326/17 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №924/326/17 клопотання АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк» про залишення позову без розгляду задоволено, позов ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілії Анатоліївни та АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти залишено без розгляду, повернуто ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» з Державного бюджету України сплачений судовий збір у розмірі 17 600,00 грн.

Залишаючи позов без розгляду, суд виходив з того, що Хмельницьким окружним адміністративним судом розглядається справа №822/1681/16 за позовом ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., третя особа на стороні відповідача -АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти, тобто розглядається спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» звернулось Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою, апелянт посилався на те, що суд дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення позову у даній справі без розгляду, зокрема, в частині вимог до АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк», оскільки останнє не є стороною в адміністративній справі №822/1681/16; постановою Великої Палати Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №686/17779/16-ц преюдиційно встановлено підсудність даного спору господарському суду, відтак, суд у вказаній адміністративної справі буде наділений правомочністю стосовно залишення в силі ухвали Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2016, якою відмовлено у відкритті провадження в порядку адміністративного судочинства, з підстав того, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства; з аналізу п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України вбачається, що застосування норми про наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, як підстави для залишення позовної заяви без розгляду можливе лише у випадку розгляду такої справи в іншому суді в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2019 поновлено ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №924/326/17, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 12.06.2019, встановлено Приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу.

23.05.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» надійшло клопотання про участь у судових засіданнях, в тому числі призначеному на 12.06.2019, в режимі відеоконференцій.

27.05.2019 ухвалою Північного апеляційного господарського суду задоволено клопотання позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідач-2 скористався правом, наданим статтею 263 ГПК України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач-2 вказував на доведеність обставин, які є підставою для залишення позову без розгляду згідно з п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, а саме, предметом спору як у даній справі, так і у справі №822/1681/16, що розглядається в порядку адміністративного судочинства, є скасування одних і тих самих рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на одні і ті самі об`єкти нерухомого майна; підстави позовів у вказаних справах є ідентичними - неотримання копії письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором; сторони у даних справах є тотожними, зокрема позивач та відповідач-1.

Також відповідач-2 зауважив, що позивач звернувся зі штучним позовом у даній справі, змінивши у сторін лише процесуальний статус АТ «Укрсоцбанк», не зважаючи на те, що позивачем не оскаржуються дії відповідача-2, а за наслідками розгляду даної справи можуть бути скасовані рішення виключно відповідача-1; наявність відповідача-2 у даній справі в якості відповідача, чи в якості третьої особи, або його відсутність серед учасників даної справи жодним чином не впливає на той факт, що предмет, підстави і сторони у даній справі та у справі №822/1681/16 є абсолютно тотожними.

У судове засідання відповідач-1 явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Частиною 2 ст. 273 ГПК України встановлено, що апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції розглядається протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Враховуючи, що відповідач-1 не повідомив суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції, з огляду на встановлені статтею 273 ГПК України строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаної особи.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача-2 вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

12.06.2019 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про залишення позову (заяви) без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що є у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.06.2018 відповідач-2 звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, посилаючись на наступні обставини.

У вересні 2016 року ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., третя особа на стороні відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2016 у справі №822/1681/16 відмовлено у відкриті провадження в адміністративній справі на підставі пункту першого частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки її не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. Роз`яснено позивачу право на звернення із цим позовом в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2016 у справі №822/1681/16 апеляційну скаргу ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» задоволено, а саме, ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.09.2016 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08.02.2017 у справі №822/1681/16 касаційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» відхилено, а ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.10.2016 у справі за позовом ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., третя особа - АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень - залишено без змін.

У додаткових письмових поясненнях від 20.03.2017, поданих представником ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» в адміністративній справі №822/1681/16, в обґрунтування вказаного адміністративного позову зазначено окрім інших підстав, що ТОВ ПМТЗ «Агропромтехніка» вважає, що останнім не отримувалась копія письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором.

Як стверджує відповідач-2, розгляд справи №822/1681/16 триває, провадження у вказаній справі зупинено до завершення перегляду Верховним Судом ухвали Вищого адміністративного суду України від 08.02.2017, у зв`язку з чим наявні підстави для залишення позову ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» у даній справі без розгляду.

Однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення клопотання відповідача у зв`язку з наявністю вищенаведених обставин та неправомірно залишив позов ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України, виходячи з наступного.

За приписами п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, зі змісту вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у разі розгляду в цьому чи іншому суді тотожної справи, тобто із спору за наявності в сукупності таких тотожних елементів, як сторони, предмет та підстави.

Колегія суддів зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що в даному випадку предмет та підстави позову як у даній справі, так і у справі №822/1681/16, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства, є однаковими.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 45 ГПК України та ст. 46 КАС України сторонами в судовому процесі є позивач та відповідач.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами у даній господарській справі № 924/326/17 є:

позивач - ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка»;

відповідач-1 - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілія Анатоліївна;

відповідач-2 - АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк».

Водночас, учасниками в адміністративній справі № 822/1681/16 є:

позивач - ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка»;

відповідач - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілія Анатоліївна;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - АТ «Укрсоцбанк».

Таким чином, як правильно вказує апелянт, АТ «Укрсоцбанк», в розумінні ч. 1 ст. 45 ГПК України та ч.1 ст. 46 КАС України, не є стороною в адміністративній справі № 822/1681/16.

Отже, суб`єктний склад сторін в адміністративній справі та у даній справі є відмінним, а тому зазначені справи не є тотожними.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для залишення в повному обсязі позовної заяви ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» у даній справі без розгляду, а саме в частині вимог до АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк», адже вказана особа не є стороною в адміністративній справі №822/1681/16.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 06.09.2016 ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» також звернулося до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2016, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2016, відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі №686/17779/16-ц за вищевказаним позовом з підстав належності вирішення даного спору в частині вимог до АТ «Укрсоцбанк» - в господарському суді, в частині вимог до приватного нотаріуса - в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Верховного Суду від 30.05.2018 справу № 686/17779/16-ц за позовом ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Л.А., АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти, за касаційною скаргою ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2016 та ухвалу Апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2016, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №686/17779/16-ц вказані ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2016 та Апеляційного суду Тернопільської області від 20.12.2016 змінено у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови, зокрема, вказано, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що Велика Палата Верховного Суду бере до уваги, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень наявна інформація про те, що у квітні 2017 року позивач знову звернувся з аналогічним позовом до Господарського суду Хмельницької області, який 07.04.2017 постановив ухвалу про порушення провадження у справі №924/326/17.

З огляду на приписи ч. 4 ст. 236 ГПК України, згідно з якою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, судом першої інстанції безпідставно не було враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.08.2018 у справі №686/17779/16-ц.

Крім того, відповідно до частини 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129-1 Конституції України визначають, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», під час розгляду справ судами України Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду повинні використовуватися як джерела права.

Згідно з преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.99 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, беручи до уваги, що сторонами у вказаній цивільній справі є ті ж самі юридичні особи, що і у даній справі, постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №686/17779/16-ц має преюдиціальне значення, не може бути поставлена під сумнів, а встановлені нею обставини та факти повторного доведення не потребують.

З огляду на викладене, оскільки спір, що виник між сторонами у даній справі належить розглядати за правилами господарського судочинства, адміністративний суд не є судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. Відтак, залишення позову у даній справі без розгляду місцевим господарським судом, який натомість є «судом, встановленим законом», суд апеляційної інстанції визнає помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.03.2019 у справі № 906/920/16.

Колегія суддів бере до уваги, що надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).

У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.

Водночас у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Також, Європейський суд з прав людини виходить з того, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність визначених п. 3 ч. 1 ст. 226 ГПК України підстав для залишення без розгляду позову ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марцинкевич Лілії Анатоліївни та АТ «Укрсоцбанк» в особі Хмельницької філії АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухомі об`єкти.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ «ПМТЗ «Агропромтехніка» є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №924/326/17 прийнята з порушенням норм процесуального права щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду, внаслідок чого підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

При цьому, у зв`язку з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство матеріально-технічного забезпечення «Агропромтехніка» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №924/326/17 задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.03.2019 у справі №924/326/17 скасувати.

3. Матеріали справи №924/326/17 повернути до Господарського суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.06.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук