ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа № 916/1004/19
Господарський суд Одеської області м. Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мукієнко Д.С.,

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1 В.С., згідно довіреності №799 від 26.12.2018р.

відповідача: Чібічьян О.Р., згідно довіреності №б/н від 01.11.2018р.,

розглянувши справу №916/1004/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства Нібулон (54002, м. Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська,9-Б) до Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська,5) в особі Регіональної філії Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19) про стягнення 189814,71грн. штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальні дії суду:

Позивач позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що ТОВ СП «Нібулон», який є одночасно вантажовідправником та вантажоодержувачем, залізницею відправило вантаж (насіння зернових культур) відповідно до залізничних накладних: №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), №51664738 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44204980 від 11.09.2018р.), №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р. Так, позивач вказує, що за накладною №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), по вагонам №№95539961, 95677647, 95754974, 95378907, 95523239, 95532305, 95339537 вантаж мав бути доставлений 14.09.2018р., тоді як фактично був доставлений 21.09.2018р., по вагону №95530721 доставлений 10.10.2018р. З підстав прострочення доставки вантажу за накладною №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.) більш, ніж на 4 доби, позивач нарахував до стягнення з відповідача штраф у розмірі 30% від вартості суми перевезення із ПДВ, що складає 67819,16грн.

Також позивач вказує, що по накладній №51664738 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44204980 від 11.09.2018), за якою вантаж прийнято до перевезення за маршрутною відправкою, мав бути доставлений 14.09.2018., але фактично прибув 21.09.2018р., що стало підставою для нарахування позивачем до стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% від вартості перевезення з ПДВ, який складає 8424,79грн. Крім того, по накладній №44178366 від 09.09.2018р. відповідач прийняв до перевезення вантаж маршрутним відправленням, який мав бути доставлений 14.09.2018р., тоді як фактично був доставлений 27.09.2018р., у зв`язку з чим виникло прострочення строку доставки понад 4 дні, що стало підставою для позивача нарахувати до стягнення з відповідача штрафу в розмірі 30%, що складає 30597,12грн. з ПДВ. За накладною №44185254 від 10.09.2018р. позивач залізницею здійснив групове відправлення вантажу, яке мало прибути вантажоодержувачу 15.09.2018р., а прибуло 20.09.2018р., з огляду на що за 3 доби прострочення позивач нарахував до стягнення з відповідача 20% штрафу в сумі 12316,18грн. з ПДВ. По накладній №44192557 від 10.09.2018р. відповідач здійснив групове перевезення вантажу позивача, граничний строк доставки якого сплив 15.09.2018р., тоді як вантаж було доставлено залізницею 18.09.2018р., а отже, за три доби прострочення позивачем нараховано штраф у розмірі 20% - 16467,17грн. з ПДВ.

Згідно накладної №44181824 від 09.09.2018р. позивач передав до перевезення вантаж, який мав прибути 13.09.2018р., але прибув 21.09.2018р., що і стало підставою для нарахування позивачем до стягнення з відповідача штрафу у сумі 29489,54грн. По накладній №44200343 від 11.09.2018р. відправлений позивачем вантаж мав бути доставлений до 16.09.2018р., тоді як фактично прибув 27.09.2018р., з огляду на що позивач порахував до стягнення з відповідача штраф у сумі 24700,75грн.

Відповідач проти позову заперечує, подав відзив на позов від 23.04.2019р. за вх.№8124/19, просить суд у позовних вимогах ТОВ СП «Нібулон» про стягнення з АТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» 189814,71грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів відмовити у сумі 100096,21грн. В обґрунтування заперечень відповідач вказує, що у розрахунках позивачем, в деяких випадках, необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу за прострочення термінів доставки, при цьому відсотки штрафу повинно відраховувати від провізної плати, яка зазначається в п.31 залізничної накладної або у відомості вагонів також вказується провізна плата для кожного вагона окремо. Відповідач вказує, що позивачем у розрахунку заявлені суми штрафу, які розраховані не тільки від провізної плати, а ще і від додаткових зборів, тоді як відповідно до ст.116 Статуту залізниць України штраф за несвоєчасну доставку вантажів розраховується саме від провізної плати.

Так, відповідач здійснив власний розрахунок штрафу, виходячи із наступного. По накладній №51670008 провізна плата для 8 вагонів 108713грн. загалом і 30% штрафу, загальна сума штрафу: 108713,00x0,3 = 32613,90грн., а не 67819,16грн., як у позивача (штраф зменшується на 35205,26грн.). По накладній №51664738 для вагона №95753869 (досилочна накладна № 44204980) провізна плата 13443грн. загалом і 30% штрафу, загальна сума штрафу: 13 443,00x0,3 = 4 032,90грн., а не 8424,79грн., як у позивача (штраф зменшується на 4391,89грн.). За накладною №44178366 для 5 вагонів провізна плата 46863,00 грн. загалом і 30% штрафу, загальна сума штрафу: 46863,00x0,3 = 14 058,90грн., а не 30597,12 грн., як у позивача (штраф зменшується на 16538,22грн.). По накладній №44185254 для 3 вагонів провізна плата 28440грн. загалом і 20% штрафу, загальна сума штрафу: 28440,00x0,2 = 5688,00 грн., а не 12 316,18грн., як у позивача (штраф зменшується на 6628,18грн.). За накладною №44192557 для 4 вагонів провізна плата 38110грн. загалом і 20% штрафу, загальна сума штрафу: 38110,00x0,2 = 7 622,00 грн., а не 16467,17грн., як у позивача (штраф зменшується на 8845,17грн.). По накладній №44181824 для 6 вагонів провізна плата 47566грн. загалом і 30% штрафу, загальна сума штрафу: 47566,00x0,3 = 14269,80 грн., а не 29489,54грн., як у позивача (штраф зменшується на 15219,74грн.). По накладній №44200343 для 4 вагонів провізна плата 38110грн. загалом і 30% штрафу, загальна сума штрафу: 38110,00x0,3 = 11433грн., а не 24700,75грн., як у позивача (штраф зменшується на 13267,75грн.). Отже, за розрахунком відповідача сума штрафу загалом складає 89718,50грн.

Крім того, відповідач вказує, що під провізною платою слід розуміти винагороду за послуги по доставці вантажу до пункту призначення та видачі його уповноваженій на його одержання особі, а також за перевезення пасажира та доставку багажу до пункту призначення і видачі останнього уповноваженій особі на його одержання. Однак, в Україні продовжує застосовуватися нормативне регулювання цін на окремі види перевезення. Правове регулювання тарифної політики в сфері здійснення перевезення здійснюється постановою КМУ від 25.12.1996р. "Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)". Крім того, Міністерством інфраструктури України затверджуються тарифи на перевезення, вантажу, пасажирів, багажу, пошти різними видами транспорту. Щодо тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, то 15.11.1999р. наказом Міністерства транспорту України було затверджено Збірник тарифів. Він застосовується на всіх лініях залізниць широкої й вузької колії загальної мережі залізниць України, що включені в постійну експлуатацію, для всіх відправників і одержувачів вантажів. Провізна плата це ціна транспортної продукції, яка включає плату за перевезення вантажів і плату за виконання робіт, пов`язаних з перевезенням. На залізничному транспорті застосовується «Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України», затверджений наказом Мінтрансу України від 15.11.1999р. №551. Мінтрансзв`язку затверджує тарифи, які застосовуються щодо перевезень, повітряним, автомобільним транспортом тощо. Розмір провізної плати залежить від різних показників, як-то: вага, цінність вантажу, спосіб перевезення, відстань і маршрут перевезення тощо. Провізна плата сплачується вантажовідправником за договором перевезення вантажу. Остаточні розрахунки проводяться з вантажоодержувачем у пункті призначення. Із викладеного відповідач робить висновок про те, що відповідно до ст.116 Статуту залізниць України, штраф за несвоєчасну доставку вантажів розраховується від провізної плати, що підтверджується також судовими рішеннями Господарського суду м. Києва по справам №910/10848/18 і № 910/14166/18.

Крім того, відповідач вважає, що позивач необґрунтовано і незаконно здійснив нарахування ПДВ на штрафні санкції. Виходячи зі ст.ст.546, 549 ЦК України, штраф як різновид неустойки є видом забезпечення виконання зобов`язання (поряд із заставою, поручительством і т.д.). Посилаючись на наведені у листі Державної фіскальної служби України від 14.11.2016р. №24499/6/99-99-15-0302-15, роз`яснення, відповідач вважає, що штрафні санкції, що підлягають сплаті, не повинні вважатися компенсацією вартості товарів (послуг), оскільки за своєю природою є різновидом відповідальності і захисту цивільних прав від порушень, тобто, вони є не зобов`язанням компенсувати вартість товарів (послуг), а одним з видів забезпечення такого зобов`язання, штраф не збільшує вартість товару (послуг), а стимулює боржника належним чином виконувати свої зобов`язання, з огляду на що оподаткуванню не підлягає.

Позивач подав відповідь на відзив від 10.05.2019р. за вх.№9070/19, де вказує, що відповідно до ст.116 Статуту залізниць України штраф повинен вираховуватись саме з провізної плати у кожному конкретному випадку. Позивач повторно зазначив, що розмір провізної плати сторонами визначено у п.3.2. Розділу 3 договору про надання послуг №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р., укладеного між АТ «Українська залізниця» та ТОВ СП «Нібулон», яка складається із: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, плати за використання вагону. На думку позивача, словосполучення «провізна плата» для цілей визначення бази нарахування штрафу за прострочення терміну доставки вантажу повинно включати в себе не лише безпосередню плату за перевезення (яка як вище зазначено є лише однією зі складових провізної плати), а усі складові провізної із плати, які справляються залізницею з відправника за фактично перевезення вантажу з пункту відправлення до пункту призначення. Позивач зазначає, що у відзиві відповідач помилково вважає, що ТОВ СП «Нібулон» нібито «нарахувало» ПДВ на штрафні санкції, однак, таке твердження не відповідає дійсності. В обґрунтування нарахування ПДВ позивач вказує, що, як позивач, так і відповідач є платниками ПДВ. Так, ст.194.1.1. Податкового кодексу України визначено, що даний податок на додану вартість додається до ціни товарів/послуг, тобто, ПДВ за своєю суттю - це одна із складових ринкової вартості у даному випадку - послуг з перевезення вантажу, а відтак - штраф у відповідності до п.116 Статуту залізниць України повинен вираховуватись з повної вартості послуги перевезення вантажу. Позивач зауважує, що сам відповідач на свої послуги нараховує ПДВ, що підтверджується відповідними переліками по кожній накладній. Таким чином, ТОВ СП «Нібулон» вираховувало суму штрафу від провізної плати з ПВД, що відповідає вимогам законодавства, оскільки ПДВ включається до вартості відповідних послуг.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив від 17.05.2019р. за вх.№9772/19, де, крім раніше викладеного, зазначає, що відповідно до «Правил оформлення перевізних документів», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, та Додатку № 3 до цих правил у п. 31 залізничної накладної залізницею вказується сума провізної плати, а у п.п.36 та 37 інші платежі на станції відправлення. Законодавець не випадково встановив таку форму залізничної накладної та відокремивши провізну плату від інших платежів. Також відповідач відмічає, що відповідно до «Переліку кодів плати, зборів, штрафів та інших надходжень», затвердженого заступником генерального директора «Укрзалізниця» № ЦЗМ-12/1049 від 24.04.2009р.: Код 001(п. 31 накладної) - це плата за перевезення вантажів (провізна плата) яка розраховується на підставі Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317. Код 014, 016 (п.п.36, 37 накладної) - плата за використання власних вагонів перевізника ПАТ Укрзалізниця, наданих для перевезення вантажів, які розраховуються на підставі Збірника тарифів Р.II п.32 та на підставі окремих договорів (договір ЦТЛ). Відповідач вказує, що позивач для перевезення вантажив застосовував вагони, які належать АТ «Укрзалізниця» на праві власності, а тому в залізничній накладній відображена не тільки сума провізної плати, а ще і сума плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах. При наявності та використанні позивачем власних або орендованих вагонів у залізничній накладній була б тільки сума провізної плати у п.31 без інших платежів які зазначаються у п.п.36, 37 накладної.

Також стосовно нарахування позивачем ПДВ відповідач зазначає, що згідно роз`яснення ДФС в ІПК від 01.06.2017р. № 430/6/99-99-12-02-01-15/ІПК не підлягає відшкодуванню від`ємне значення ПДВ, що утворилося в результаті перерахування авансу за товари, роботи, послуги, які купуються. Разом з цим, ДФС в листі від 05.01.2018р. №74/6/99-99-12-02-01-15/ІПК уточнює свою думку: придбання товарів має підтверджуватися фактом отримання таких товарів, а відсутність документального підтвердження такого факту позбавляє платника права на податковий кредит. Таким чином, ДФС вважає, що необхідно дочекатися завершення операції, тобто отримання товарів, робіт, послуг від постачальника. На думку відповідача, позивач, сплативши авансові внески за перевезення, має право на відшкодування ПДВ з держави та не має права на стягнення ПДВ ще і з залізниці, оскільки таке стягнення буде мати подвійний характер.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 09.04.2019р. відкрито провадження у справі №916/1004/19, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 26.04.2019р. о 12год.00хв.

У судовому засіданні 26.04.2019р. оголошено протокольну перерву до 03.06.2019р. о 10год.40хв.

Клопотання позивача від 02.05.2019р. за вх.№8499/19 про відкладення розгляду справи було судом задоволено.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

14.02.2018р. між ПАТ «Українська залізниця» (перевізник) та ТОВ СП «Нібулон» (замовник) було укладено договір про надання послуг №09829/ЦТЛ-2018, відповідно до умов якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою. У договорі наведені нижче поняття вживаються у такому значенні: вагон перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; вагон залізниці іншої держави - вагон який належить залізниці іншої держави та наданий перевізником у відповідності до окремих договорів та угод; вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009р. №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009р. за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002р. №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009р. за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно; послуги, пов`язані з організацією перевезення вантажів послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку № 1 до договору; інструкція на повернення вагонів порядок заповнення окремих граф перевізного документу при поверненні порожнього вагону перевізника на території України, розміщений на сайті: uz-cargo.com (п.п.1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п.1.3 договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів. Розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки. Розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах визначається в наступному порядку: при перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки за такими формулами: В = Вван + Впор ; Вван = Спл X (Тван + Тдод); Впор = Спл X (Тпор + Тдод), де: Вван - плата за використання вагону перевізника під час перевезення вантажу, грн./вагон.;Впор - плата за використання вагону перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн./вагон.; Тван - нормативна кількість діб у вантажному рейсі; Тпор - нормативна кількість діб у порожньому рейсі; Тдод - кількість діб відповідно до статті 24 УМВС або пункту 2.4. Правил обчислення термінів доставки, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11,2000 за № 865/5086). Тдод може не застосовуватися згідно рішення Перевізника. Інформація про застосування Тдод зазначається у додатку 2 до договору. Спл - ставка плати за використання вагонів перевізника для відповідного типу, грн /вагон за добу, зазначена в додатку № 2 до цього Договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення. Нормативна кількість діб використання вагону Перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами: Тван = Lван/Vдост,; Тпор = Lван X Кпп/Vдост, де: Тван - тарифна відстань перевезення вантажу, км; Vдост - нормативна кількість кілометрів за одну добу, км відповідно до пункту 1 Правил обчислення термінів доставки та параграфом 1 ст. 24 УМВС, км/добу; Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу до навантаженого, зазначено у додатку 3 до договору. У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної. Розмір ставок плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах зазначено в додатку 2 до договору, а в подальшому зміни цих ставок визначаються перевізником в односторонньому порядку і доводяться замовнику шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті перевізника (www.uz.gov.ua та www.uz-cargo.ua) та/або публікація оголошення в газеті Урядовий кур`єр із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення (п.п.3.1., 3.2., 3.2.1. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р.).

У пп.3.2.2. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. сторони визначили, що при замовленні вагону перевізника для проїзду провідників відправника (одержувача) замовник сплачує: плату за проїзд провідника відправника (одержувача), встановлену Збірником тарифів на дату відправлення вантажу; плату за перевезення порожнього вагону перевізника з провідниками, яка розраховується за фактичну тарифну відстань за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів; плату за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, відповідно до п. 3.2.1.; компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів з урахуванням корегуючих коефіцієнтів до тарифи Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору.

Відповідно до п.п.8.1., 8.2., 8.2.1. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. сторони домовились про використання електронного документообігу. Згідно п. 8.2 договору для організації електронного документообігу використовуються інформаційні системи, в тому числі: АС Клієнт УЗ, АС Месплан, ПАК АЕДО (програмно-апаратний комплекс Архів електронного документообігу залізничного транспорту з комплексною системою захисту інформації у відповідності до вимог законодавства України. 8.2.Електронний документообіг між перевізником та замовником передбачає оформлення наступних документів з накладанням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП): замовлення на перевезення вантажів форми ГУ-12; накладна та супроводжувальні документи при перевезенні у міжнародному сполученні; накладна УМВС при перевезенні порожніх власних вагонів між Україною, Російською Федерацією та Республікою Білорусь; податкова накладна; розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної.

У договорі сторонами узгоджено наступний порядок оформлення, прийом та узгодження електронних перевізних документів. Замовник формує електронний перевізний документ (далі ЕПД) та передає їх перевізнику через АС Клієнт-УЗ не пізніше часу пред`явлення вантажу для приймально-здавальних операцій відповідно до режиму роботи товарної контори станції. Заповнення ЕПД УМВС здійснюється відповідно до вимог додатку № 1 до УМВС. ЄЦП замовника при відправленні проставляється в графі 1 ЕПД. Електронна печатка філії ГІОЦ УЗ Удостоверено ЭП ГИВЦ УЗ ‹дата наложения ЭП› відображається в графах 1, 26, 64. Таким чином оформлений ЄЦП вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках. Підтвердження приймання вантажу до перевезення за ЕПД проводиться шляхом проставляння в ЕПД дати прийняття вантажу до перевезення та накладання ЄЦП. На вимогу замовника перевізник засвідчує дату прийняття вантажу до перевезення шляхом проставляння календарного штемпелю в роздрукованій копії ЕПД. Друк паперової копії ЕПД накладної виконується замовником або на його вимогу перевізником. Оформлений ЕПД із наявним ЄЦП (що є підтвердженням прийняття вантажу до перевезення), передається замовнику за допомогою інформаційних систем. Видача вантажу, перевезення якого здійснювалось за електронною накладною, проводиться за електронною накладною. На вимогу замовника перевізник може проводити видачу вантажу за паперовою копією електронної накладної. Інформацію про прибуття вантажу за електронною накладною перевізник надає замовнику одночасно з повідомленням про прибуття вантажу. Замовник заповнює електронну накладну УМВС відповідно до вимог Додатку 1 до УМВС з наявністю по прибуттю ЄЦП у графах 27, 36. Електронна печатка філії ГІОЦ УЗ Удостоверено ЭП ГИВЦ УЗ <дата наложения ЭП> відображається у графах 35,36. Таким чином, оформлений ЕПД вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках (п.п.8.5.1., 8.5.2., 8.5.4., 8.5.5., 8.5.6., 8.5.7., 8.5.8. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р.).

Положеннями п.12.1. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. визначено, що договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЄЦП в АС Месплан або АС Клієнт УЗ, або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018р. до 31.12.2018р. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору.

ТОВ СП «Нібулон», вантажовідправник та вантажоодержувач в одній особі, за залізничними накладними №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), досильна накладна №44204980 від 11.09.2018р., №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р. відвантажив залізницею вантаж пшеницею у справні вагони, насипом. Залізницею рух вантажу визначено як групове/маршрутне відправлення.

Позивач звертався до відповідача із претензіями щодо сплати штрафу за несвоєчасну доставку вантажів №1535813-18/27 від 16.11.2018р., №15699/3-18/27 від 22.11.2018р., №14130/3-18/27 від 30.10.2018р., №12877/3-18/27 від 08.10.2018р., №12935/3-18/27 від 09.10.2018р., №12954/3-18/27 від 09.10.2018р., №14100/3-18/27 від 30.10.2018р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення чи відмови у позові, проаналізувавши нижченаведені норми чинного законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно п.п.1, 2, 3 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ч.1 ст.313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно ст.920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Пунктами 1.1. та 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №865/5086, встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1. пункту 1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів у разі перевезення вантажною швидкістю: маршрутними відправками - 1 доба на кожні повні та неповні 320 км; вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах - 1 доба на кожні повні та неповні 200 км; дрібними відправками та відправками в середньотоннажних

контейнерах - 1 доба на кожні повні та неповні 150км.

Пунктом 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі Навантаження призначено на число місяць.

Згідно з пунктом 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів; на 2 доби: у разі перевезення вантажів за участю паромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

Згідно з п.п.5.1., 5.2. Правил оформлення перевізних документів, заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. За наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положень про електронний обмін документами на вантаж, що прибув за електронною накладною (із накладенням ЄЦП), одержувачу надається накладна в електронному вигляді у порядку, визначеному договором. За відсутності таких положень у договорі одержувачу видається накладна у паперовому вигляді, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем стації призначення. У разі прибуття вантажу за накладною у паперовому вигляді за наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положення про електронний обмін документами на вантаж оформлення видачі вантажу станцією призначення здійснюється за електронною накладною (із накладенням ЄЦП). Накладна в паперовому вигляді передається до розрахункового підрозділу залізниці та, у разі потреби, видається одержувачу.

Відповідно до п.п.6.1., 6.6. Правил оформлення перевізних документів, за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, у графі 29, яка визначає тип відправки: Відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна, у відповідному місці проставляється позначка х і заповнюється ця графа відправником.

Реченням другим абзацу першого пункту 8 Правил видачі вантажів (ст.ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказ Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, передбачено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Згідно з абзацом другим пункту 8 вказаних Правил датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно п.2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів, у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: виконання митних та інших адміністративних правил; тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці; необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин; вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника; інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до пункту 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб. Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно ст.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Положення ст.130 Статуту залізниць України передбачають, що пред`явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред`явлення до неї претензії. Право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів мають: у разі втрати вантажу: Відправник - за умови пред`явлення вантажної квитанції і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу; одержувач - за умови пред`явлення вантажної квитанції з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу і документів, що підтверджують кількість і вартість відправленого вантажу. У разі неможливості пред`явлення вантажної квитанції подається довідка станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення з відміткою станції призначення про неприбуття вантажу; у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу: одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову; у разі прострочення доставки вантажу - одержувач за умови пред`явлення накладної; у разі втрати багажу чи вантажобагажу - пред`явник багажної чи вантажобагажної квитанції, а у разі недостачі, псування, пошкодження або прострочення доставки багажу, вантажобагажу - пред`явник акта, виданого залізницею про недостачу, прострочення доставки, псування, пошкодження багажу чи вантажобагажу. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Положення ст.133 Статуту залізниць України передбачають, що передача іншим організаціям або громадянам права на пред`явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред`явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст.23 Закону України Про залізничний транспорт?, у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Як роз`яснено у Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 04.04.2012р. №01-06/420/2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Перевіривши наведені сторонами фактичні обставини та зроблені сторонами розрахунки сум штрафу, суд встановив наступне.

Як позивач, так і відповідач вказують на наявність прострочення доставки вантажу, відправленого за накладними №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), досильна накладна №44204980 від 11.09.2018р., №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р., про що також свідчать відмітки у накладних про дати відправлення та прибуття вантажу.

При цьому, спірними залишились розмір провізної плати, застосованої при розрахунку, строки, на які прострочено доставку, а у зв`язку із цим і процентний розмір штрафу, а також додавання до суми провізної плати ПДВ.

Отже, відповідач, заперечуючи проти здійсненого позивачем розрахунку вказує, що відсотки штрафу повинні відраховувати від провізної плати, яка зазначається в п.31 залізничної накладної або у відомості вагонів, проте позивачем у розрахунку заявлені суми штрафу, які розраховані не тільки від провізної плати, а ще від додаткових зборів.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до п.3.2. Розділу 3 договору про надання послуг №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р., укладеного між АТ «Українська залізниця» та ТОВ СП «Нібулон», розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

За таких обставин, так як сторони у п.3.2. договору №09829/ЦТЛ-2018 від 14.02.2018р. погодили складові розміру плати за перевезення, з огляду на положення ст.116 Статуту залізниць України, наявні підстави вважати, що розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу має здійснюватися виходячи із розміру плати, визначеної в п.34 спірних накладних, оскільки сторонами погоджено вказаним пунктом договору розмір плати за перевезення вантажу та позивачем сплачено позивачу вартість перевезення, визначену сторонами в договорі.

Така позиція суду узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 27.02.2019р. по справі №910/9765/18, яка розглядалась за аналогічними спірним правовідносинами.

Так, строки прострочення доставки вантажу визначають кількість діб прострочення та впливають на застосування процентного розміру штрафу.

Як вбачається із накладних №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), досильна накладна №44204980 від 11.09.2018р., №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р., за ними, крім досилочних накладних, здійснювалось групове/маршрутне відправлення, отже, позивач мав право обраховувати доби прострочення, виходячи із показника - 1 доба на кожні повні та неповні 320км, однак, позивач, проти чого не заперечував відповідач, розраховував строк прострочення із показника - 1 доба на кожні повні та неповні 200км., за умови ще й того, що вагони по досилочним накладним відправлялись залізницею, не з вини відправника, та мали входити до маршрутної відправки за накладними №51670008 від 08.09.2018р., №51664738 від 08.09.2018р.

Крім того, у накладних №51670008 від 08.09.2018р., №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р., наявні відмітки про складання актів щодо збільшення терміну доставки вантажу на 5 днів, але доказів складання таких актів, їх копій відповідач до справи не подав, у зв`язку з чим не довів суду відсутності вини залізниці у простроченні доставки вантажу.

Щодо включення позивачем до суми, із якої обраховано штраф, суми ПДВ суд зазначає про наступне.

Так, згідно з листом Державної фіскальної служби України від 14.11.2016р. №24499/6/99-99-15-0302-15 відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування ПДВ операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів; до складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг; до складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних та інфляційні, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, якщо сума грошових коштів, отримана платником податку від експедитора або вантажовласника, є виключно компенсацією за штрафні санкції, що були попередньо сплачені підприємством у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням договірних зобов`язань, визначених у цивільно-правовому договорі, укладеному з іншим платником податку, то така сума грошових коштів до бази оподаткування ПДВ не включається.

Отже, як вбачається із накладної №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р., відстань перевезення прийнято сторонами 777 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 08.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 14.09.2018р. включно, але був доставлений 21.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 7 діб, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% провізної плати - за прострочення на сім діб. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 188386,60*30/100=56515,98грн.

По досильній накладній №44204980 від 11.09.2018р., якою з невизначених причин вагон №95753869 залізницею було відправлено пізніше за інші згруповані по накладній №51664738 вагони, з врахуванням фактичного здавання позивачем до перевезення залізницею вказаного вагону 08.09.2018р., із відстанню перевезення 777 км., та з огляду на те, що вагон мав прямувати за маршрутною відправкою, спираючись на положення пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, термін доставки вагону №51664738 має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., позаяк, вантаж у зазначеному вагоні мав бути доставлений одержувачу у строк до 14.09.2018р. включно, але був доставлений 19.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 4 доби, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% провізної плати - за прострочення на сім діб. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 23402,20*30/100=7020,66грн.

За накладною №44178366 від 09.09.2018р. відстань перевезення прийнято сторонами 497 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 09.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 13.09.2018р. включно, але був доставлений 27.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 13 діб, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% провізної плати - за прострочення на 13 діб. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 84992*30/100=25497,60грн.

По накладній №44185254 від 10.09.2018р. відстань перевезення прийнято сторонами 497 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 10.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 14.09.2018р. включно, але був доставлений 18.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 3 доби, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% провізної плати - за прострочення на три доби. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 51317,40*20/100=10263,48грн.

За накладною №44192557 від 10.09.2018р. відстань перевезення прийнято сторонами 497 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 10.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 14.09.2018р. включно, але був доставлений 18.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 3 доби, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% провізної плати - за прострочення на три доби. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 68613,20*20/100=13722,64грн.

По накладній №44181824 від 09.09.2018р. відстань перевезення прийнято сторонами 376 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 09.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 13.09.2018р. включно, але був доставлений 21.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 7 діб, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% провізної плати - за прострочення на 7 діб. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 81915,40*30/100=24574,62грн.

За накладною №44200343 від 11.09.2018р. відстань перевезення прийнято сторонами 497 км., за маршрутною відправкою. Таким чином, з врахуванням пп.1.1.1. п.1.1., п.п.2.1., 2.4. Правил обчислення термінів доставки вантажів, з огляду на те, що відправка є маршрутною, термін доставки вагонів за вказаною накладною має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км., та, зважаючи на дату відправлення 11.09.2018р., вантаж мав бути доставлений одержувачу у строк до 15.09.2018р. включно, але був доставлений 27.09.2018р., внаслідок чого прострочення доставки склало 11 діб, звідси, у позивача у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України наявне право на стягнення з відповідача штрафу у розмірі 30% провізної плати - за прострочення на 11 діб. За розрахунком суду штраф за вказаною накладною складає: 68613,20*30/100=20583,96грн.

Таким чином, загальна сума штрафу за накладними №51670008 від 08.09.2018р. (досильна накладна №44476174 від 05.10.2018р.), №44178366 від 09.09.2018р., №44185254 від 10.09.2018р., №44192557 від 10.09.2018р., №44181824 від 09.09.2018р., №44200343 від 11.09.2018р., досильна накладна №44204980 від 11.09.2018р. складає 158178,94грн., з огляду на що позовна вимога позивач про стягнення штрафу підлягає судом частковому задоволенню в сумі 158178,94грн.

Відповідачем 23.04.2019р. за вх.№8121/19 заявлено до суду клопотання про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій на 50% до розміру 44859,25грн., в обґрунтування якого заявник послався на ч.1 ст.230, ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, зазначаючи про те, що матеріали справи №916/1004/19 не містять доказів, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Позивач подав до суду заперечення проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій від 10.05.2019р. за вх.№9079/19, де вказує, що сама лише відсутність завданих збитків без врахування усіх інших обставин справи не може слугувати підставою розміру зменшення санкцій, за умови того, що відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про поганий майновий чи фінансовий стан відповідача. У клопотанні відповідача позивач не вбачає доводів чи доказів, які б дозволили суду пом`якшити його вину, а відтак - і обсяг відповідальності за невиконанні зобов`язання. Позивач вважає, що у даній справі саме умисні дії Відповідача були першопричиною неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з перевезення вантажу, за умови того, що протилежне відповідачем не доведено. Позивач відмічає, що за рахунок стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну доставку вантажу не отримає надмірних прибутків, про які зазначає відповідач. Позивач зазначає, що лише за вересень-жовтень 2018 року (період у якому відбувались відповідні перевезення за відповідними накладними) сплатив за перевезення вантажу на користь АТ «Українська залізниця» 44600000грн. На думку позивача, заявлена у даній справі сума штрафних санкцій є цілком співрозмірною з сумою грошових коштів, які відповідач отримує лише від одного ТОВ СП «Нібулон».

Так, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Отже, визначені ст.551 ЦК України та ст.233 ГК України положення, з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав, дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів ст.ст.546, 549 ЦК України та ст.230 ГК України, має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження наявності скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, з огляду на що суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50 %.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За розгляд даного позову судом позивач поніс витрати на оплату судового збору в сумі 2847,22грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог в сумі 2372,68грн.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства Нібулон (54002, м. Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська,9-Б, ) до Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, ) про стягнення 189814,71грн. штрафу.

2. Стягнути з Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії Одеська залізниця (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства Нібулон (54002, м. Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська,9-Б, ) 158178 (сто п`ятдесят вісім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 94коп. штрафу, 2372 (дві тисячі триста сімдесят дві) грн. 68коп. судового збору.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства Нібулон (54002, м. Миколаїв, вул.Каботажний спуск,1; поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалєєвська,9-Б, ) в решті частині заявлених позовних вимог.

У відповідності до ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Згідно ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 червня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук