ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/28483/14

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Дикунської С.Я.

Мальченко А.О.

за участю секретаря судового засідання Костяк В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу №15-4/40-94 від 17.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3283/19 від 23.04.2019) Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019

за скаргою Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2015

у справі №910/28483/14 (суддя Князьков В. В.)

за позовом Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України

до Публічного акціонерного товариства «Златобанк»

про зобов`язання виконати умови договору та стягнення грошових коштів

за участю представників сторін: не з`явились,

в с т а н о в и в:

Державне підприємство Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Златобанк» про зобов`язання виконати умови договору та про стягнення 51 622,12 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.02.2015 у справі №910/28483/14 (суддя Головатюк Л.Д.) ухвалено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України пеню в сумі 46 822,12 грн та 3 045,00 грн. в повернення судового збору.

27.05.2017 Господарським судом міста Києва на виконання рішення від 12.02.2015 у справі № 910/28483/14 видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Златобанк» на користь Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України пені в сумі 46 822,12 грн та судового збору в сумі 3 045,00 грн.

12.04.2018 Державним виконавцем Шевченковського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І. Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 56155946 про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/28483/14 від 27.05.2017 та постанову про арешт майна , що належить боржнику в межах суми стягнення.

06.09.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І. Л. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56155946 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

26.03.2019 Державним підприємством «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України подано скаргу на постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І. Л. від 06.09.2018 ВП №56155946 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2015. Разом зі скаргою стягувачем подано до суду клопотання про поновлення строку для подання скарги.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для подання скарги заявник вказує, що спірна постанова від 06.09.2018 була винесена державним виконавцем на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з прийняттям НБУ постанови № 310 від 12.05.2015 про відкликання банківської ліцензії та відкриття процедури ліквідації АТ «Златобанк» .

Постанова НБУ № 310 від 12.05.2015 про відкликання банківської ліцензії та відкриття процедури ліквідації АТ «Златобанк» була скасована постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі № 826/2184/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017. Однак, дію зазначених вище постанов адміністративних судів було зупинено ухвалою Верховного Суду від 05.07.2018 до закінчення перегляду їх в касаційному порядку.

Скаржник посилається на те, що йому лише 01.03.2019 стало відомо про прийняття постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 про залишення без змін рішення адміністративних судів у справі № 826/2184/17, якими визнано протиправним рішення Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації та виведення з ринку ПАТ «Златобанк», а також про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк».

26.03.2019 стягувач у виконавчому провадженні (позивач у справі) звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо прийняття постанови від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження та з клопотанням про поновлення строку на подання скарги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України про поновлення строку для подання скарги на постанову державного виконавця від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження №56155946. Скаргу Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження №56155946 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 у справі №910/28483/14 залишено без розгляду.

Приймаючи дану ухвалу місцевий господарський суд наголосив, що заявник втретє звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження №56155946, зі спливом понад шесті місяців з дня її постановлення, також, що стягувачу було відомо про прийняття оскаржуваної постанови ще у жовтні 2018 році, коли останній вперше звернувся до суду з відповідною скаргою.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач - Державне підприємство «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України, 17.04.2019 подав апеляційну скаргу №15-4/40-94 від 17.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3283/19 від 23.04.2019), в якій просить п. 1 ухвали Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/28483/14 про відмову у задоволені клопотання про поновлення строку на подання скарги на постанову державного виконавця від06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження № 56155946 скасувати, п. 2 ухвали про залишення скарги без розгляду - залишити без змін, та повернути судовий збір.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що ним пропущено строк на подання скарги з поважних причин. Посилаючись на приписи ст.341 ГПК України, скаржник стверджує, що право на звернення зі скаргою на постанову державного виконавця у нього виникло з 01.03.2019 - з моменту отримання листа від 01.03.2019 від Адвокатського обєднання «Легіс» з якого скаржнику стало відомо про поновлення дії зупинених ухвалою ВС від 05.07.2018 постанов Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 та Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі № 826/2184/17., оскільки відпали підстави, що зумовили зупинення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою №15-4/40-94 від 17.04.2019 (вх. №09.1-04.1/3283/19 від 23.04.2019) Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/28483/14. Встановлено відповідачу та Державній виконавчій службі процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, учасникам справи встановлено процесуальний строк для подання заяв, клопотань, пояснень. Справу призначено до розгляду на 03.06.2019.

Відповідач та Державна виконавча служба не скористалися своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та у строк, встановлений судом, не подали суду письмового відзиву на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Представники Державної виконавчої служби, позивача та відповідача в судове засідання 03.06.2019 не з`явилися, про дату,час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення установи поштового зв`язку: за кодом 535 про вручення рекомендованого поштового відправлення державному виконавцю 10.05.2019 (вх. №09.2-04/53899/19); за кодом 543 про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу 13.05.2019 (вх. №09.2-04/53900/19); за кодом 527 про вручення рекомендованого поштового відправлення відповідачу 23.05.2019 (вх. №09.2-04/57577/19).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

У відповідності до п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання розумних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, враховуючи те, що явка представників учасників справи судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи апеляційним господарським судом.

Згідно з п. 25 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали оскарження ухвали від 10.04.2019 у справі №910/28483/14, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали від 10.04.2019 у справі №910/28483/14, постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва територіального управління юстиції у місті Києві ВП № 56155946 від 12.04.2018 відкрито виконавче провадження на виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/28483/14 від 27.05.2015.

Постановою Правління Національного банку України №105 від 13.02.2015 Публічне акціонерне товариство «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №30 від 13.02.2015 в Акціонерному товаристві «Златобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Златобанк».

Постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 відкликано банківську ліцензію та розпочато ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №99 від 13. 05.2015 про початок здійснення ліквідаційної процедури з 14.05.2015 та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію строком на 1 рік, з послідуючим продовженням строків процедури ліквідації рішеннями ВД ФГВФО відповідно №391 від 24.03.2016, №1977 від 15.05.2017, №1135 від 19.04.2018 - до 13.05.2020.

Виведення банку з ринку здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» №4452-ІУ від 23.02.2012, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини між банками, Фондом та Національним банком України.

Відповідно до норм п.4 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банка боржника.

Враховуючи те, що відносно АТ «Златобанк» здійснюєвалася процедура виведення банку з ринку та він не здійснює банківської діяльності у зв`язку з відкликанням НБУ банківської ліцензії постановою № 310 від 12.05.2015, банк звернувся до виконавчої служби з вимогою про закриття виконавчих проваджень в тому числі ВП № 56155946.

06.09.2018 старшим державним виконавцем Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №56155946 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/28483/14 від 27.05.2015 про стягнення з ПАТ «Златобанк» на користь ДП «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України 49867,12 грн, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі №826/2184/17, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017, визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 13.02.2015 №105 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до категорії неплатоспроможних», визнано протиправним та скасовано рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 №930 «Про запровадження тимчасової адміністрації в Акціонерному товаристві «Златобанк».

Ухвалою Верховного Суду від 05.07.2018 зупинено дію постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі 826/2184/17.

26.09.2018 позивачем у справі (стягувачем у виконавчому провадженні) подано до Господарського суду міста Києва скаргу, в якій він просив суд скасувати постанову ВП№56155946 від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2018 у справі №910/28483/14 відмовлено в задоволенні скарги Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на постанову Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 06.09.2018.

Як зазначено місцевим господарським судом ухвалі від 01.11.2018, станом на момент винесення оскаржуваної постанови ВП №56155946 від 06.09.2018 Публічне акціонерне товариство «Златобанк» перебувало у стані ліквідації, а тому у старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва існували беззаперечні підстави для закінчення виконавчого провадження, відповідно п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2019 залишено без змін рішення адміністративних судів у справі №826/2184/17, якими визнано протиправним рішення Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ліквідації та виведення з ринку ПАТ «Златобанк», а також про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк».

06.03.2019 позивачем вдруге подано скаргу на рішення державної виконавчої служби Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва, в якій позивач просив суд визнати постанову ВП №56155946 від 06.09.2018 старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І.Л. про закінчення виконавчого провадження недійсною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 у справі №910/28483/14, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019, скаргу позивача на постанову державної виконавчої служби Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва у справі № 910/28483/14 про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду у зв`язку з пропущенням десятиденного строку, визначеного ст. 341 ГПК України.

26.03.2019 позивач втретє подав скаргу на постанову старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І. Л. ВП №56155946 від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 27.05.2015 № 910/28483/14. Посилаючись на приписи ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця у разі, якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, скаржник просить визнати постанову державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Красноштан І. Л. ВП №56155946 від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення з ПАТ «Златобанк» на користь Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України боргу в сумі 49867,12 грн - недійсною.

Разом зі скаргою позивач подав клопотання про відновлення пропущеного строку на її подання.

Скарга позивача мотивована тим, що лише 01.03.2019 він отримав від Адвокатського об`єднання «Легіс» лист, в якому Адвокатське об`єднання «Легіс» повідомило, що за результатом розгляду касаційної скарги у справі №826/2184/17 Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 05.07.2018, якою постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №826/2184/17 залишено без змін.

Згідно вимог ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 ГПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що право на звернення зі скаргою до суду на постанову про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2019 у нього виникло лише 01.03.2019, тобто з моменту отримання ним інформації від адвокатського об`єднання щодо рішення Великої Палати Верховного Суду про залишення без змін постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 у справі №826/2184/17. Вказане, на думку скаржника, свідчить про поважність причин пропуску 10-денного строку, встановленого ст. 341 ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність поважних та виняткових причин пропуску строку для подання скарги на рішення державного виконавця від 06.09.2018 та залишення клопотання скаржника про поновлення процесуального строку без задоволення з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що згідно цієї норми суд у кожному конкретному випадку повинен, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку. Відтак причини пропуску строку мають бути поважними, що відповідно, дає підстави для його поновлення.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду наголошує, що строк на оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця в будь-якому випадку обраховується від дати, коли позивач дізнався та повинен був дізнатися про порушення його права, а не від іншої дати, зокрема від отримання позивачем інформації про результати розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №826/2184/17.

Відтак, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відсутність поважних причин пропуску позивачем строку на подання скарги на рішення державного виконавця, оскільки позивач знав про існування постанов по адміністративній справі №826/2184/17, про їх оскарження в касаційному порядку та зупинення дії постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 до прийняття остаточного рішення Великою Палатою Верховного Суду, до отримання повідомлення від адвокатського об`єднання «Легіс», що підтверджується неодноразовим зверненням позивача зі скаргами на постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

Абзацом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Колегія суддів звертає увагу, що чинним законодавством не передбачено такої підстави для відновлення виконавчого провадження як скасування постанови Національного банку України або усунення обставини, яка зумовила прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження.

При цьому слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 03.04.2008 зі справи "Пономарьов проти України" роз`яснив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав відновлення строку може бути неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З урахуванням викладеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні клопотання Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України про поновлення строку для подання скарги на постанову державного виконавця від 06.09.2018 про закінчення виконавчого провадження №56155946. Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Твердження скаржника про те, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.03.2019 скаргу позивача на постанову ВП №56155946 від 06.09.2018 залишено без розгляду у зв`язку з пропуском процесуального строку на її подання, місцевий господарський суд повинен був, згідно п. 10 ч. 1 ст. 226 ГПК України, залишити без розгляду дану скаргу і клопотання про поновлення процесуального строку, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до вимог ст. 119 ГПК розглядаючи клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження суд повинен дослідити поважність причин пропуску, відмовити у поновленні строку або поновити (продовжити) процесуальний строк.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/28483/14 відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 234, 341 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. Апеляційна скарга Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 підлягає залишенню без задоволення.

Оскільки апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати в порядку ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта (позивача).

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» управління справами Верховної Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/28483/14 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.04.2019 у справі №910/28483/14 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали від 10.04.2019 у справі №910/28483/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст.ст. 286-291 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді С.Я. Дикунська

А.О. Мальченко

Повний текст постанови складено 11.06.2019