ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1154/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Савицького Я.Ф.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 року, суддя Алексєєв А.П., м.Миколаїв, повний текст складено 04.03.2019 року

по справі № 915/1154/18

за позовом Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт»

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРСАЖ"

про стягнення 86843,00 грн.,

(ухвалене суддею Алексєєвим А.П. 21.02.2019р.., о 15-00 год. у приміщенні господарського суду Миколаївської області, м. Миколаїв, повний текст складено 04.03.19р.)

22 жовтня 2018 року до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсаж», в якій просить задовольнити позовні вимоги та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Форсаж» на користь державного підприємства «Миколаївський торговельний порт» безпідставно сплачених коштів у розмірі 86843,00грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФОРСАЖ" та Державним підприємством «Миколаївський морський торговельний порт» було укладено договір № 1-КС, предметом якого були роботи по благоустрою прилеглої території будівлі загально портової адміністративної з такелажним складом (інв.. №395), що знаходиться за адресою : м. Миколаїв, 23/14 та капітальне будівництво майданчика під розміщення автомобілів з навісом та огорожею на території ДП «ММТП».

Позивач зазначав, що на початку 2018 року за результатами державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» за період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 року, проведеного Управлінням південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, було складено Аудиторський звіт від 25.06.2018 року № 15-14-14-/6, в якому було зазначено зауваження щодо безпідставної сплати коштів за Договором у сумі 86 843грн., за будівельні роботи, не передбачені проектно-кошторисною документацією.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 21 лютого 2019 року по справі №915/1154/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту саме безпідставного перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 86843,00 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що положеннями Розділу 5 Договору сторони погодили порядок здачі і приймання робіт.

Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2016 року на суму 258256,80 грн. (а.с. 75-82) підписаний сторонами без зауважень. Акти щодо виявлення недоліків виконаних робіт сторонами не складались.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що за наявності підписаного сторонами Договору акту та за відсутності мотивованої відмови позивача від прийняття робіт відповідно до п. 5.2. Договору у суду відсутні законні підстави для стягнення з відповідача коштів в розмірі 86843,00 грн.

Державне підприємство «Миколаївський морський торговельний порт» з рішенням суду першої інстанції не погодилось, тому звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати повністю рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 по справі № 915/1154/18 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги Апелянта, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФОРСАЖ» на користь державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» безпідставно сплачені кошти у розмірі 86843,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована необґрунтованістю рішення суду першої інстанції та порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зауважує, що відповідачем самовільно було внесено зміни до істотних умов договору. Так, 30.12.2016 року апелянтом та відповідачем було підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт, в якому були зазначені виконані роботи, що не були передбачені кошторисною документацією до Договору.

Скаржник переконаний, що відповідач без повідомлення апелянта виконав роботи, не передбачені кошторисною документацією Договору, чим самовільно змінив істотні умови договору, та безпідставно в межах Договору отримав плату за такі роботи, чим порушив положення Цивільного кодексу України.

Також, апелянт зазначає, що приймаючи рішення, суд першої інстанції, не надав належної правової оцінки обставинам справи, викладеним у позовній заяві, умовам Договору, акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт та норм чинного законодавства, що регулюють питання виконання та приймання будівельних робіт.

Апелянт вказує, що судом першої інстанції, також, не враховано та не надано правової оцінки висновкам управління південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, що викладені в Аудиторському звіті від 25.06.2018 № 15-14-14/6.

Апелянт переконаний, що судом першої інстанції, в порушення положень чинного національного законодавства, під час розгляду справи не було дотримано принципів рівності та змагальності учасників судового процесу перед законом і судом.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 року було відкрито провадження по справі № 915/1154/18 за апеляційною скаргою Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» на рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 року.

Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» на рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 року у справі № 915/1154/18 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судовою колегією, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФОРСАЖ» та Державним підприємством «Миколаївський торговельний порт» 25.08.2016 року було укладено договір № 1-КС, за яким ТОВ «ФОРСАЖ» приймає на себе зобов`язання відповідно до умов Договору виконати згідно Додатків №№ 1,2,3, які є невід`ємною частиною цього Договору, а саме: роботи по благоустрою прилеглої території будівлі загальнопортової адміністративної з такелажним складом та капітальне будівництво майданчика під розміщення автомобілів з навісом та огорожею на території ДП «ММТП».

Відповідно до п. 1.2 Договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи згідно умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору загальна вартість робіт за цим Договором складає 884796,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 147466,00 грн. згідно Протоколу узгодження договірної ціни (Додаток №1) та Договірної ціни (Додаток №2), які є невід`ємними частинами цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору після підписання цього Договору замовник на підставі рахунку генпідрядника сплачує на його розрахунковий рахунок аванс у розмірі до 30% від загальної суми Договору, вказаної в п.4.1. цього Договору протягом 5-ти банківських днів з дати отримання рахунку.

Відповідно до п. 4.3 Договору розрахунки з генпідрядником за кожний етап замовник здійснює у термін 7-ми банківських днів з дати отримання рахунку на підставі підписаного обома сторонами акту виконаних робіт по формі КБ-2В.

Відповідно до п. 10.1 Договору Договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Представниками сторін підписано договірну ціну , локальні кошториси із зазначенням «обсяги робіт перевірені, розцінки та норми перевірені», підсумкову відомість ресурсів, довідку про вартість виконаних будівельних робіт за 30.12.2016 року, без зауважень.

30.12.2016 року сторонами підписано акт №1 приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2В) на суму 258256,80 грн. (а.с. 75-82).

Платіжним дорученням від 06.09.2016 року замовником ДП «Миколаївський морський торговельний порт» перераховано на рахунок ТОВ «Форсаж» грошові кошти у розмірі 265 438,80 грн.

Від замовника акт підписано головним інженером ОСОБА_1 ., від генпідрядника Дробот В.В., без зауважень.

В подальшому, на початку 2018 року за результатами державного фінансового аудиту діяльності державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» за період з 01.03.2016 року по 28.02.2018 року, проведеного Управлінням південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, було складено Аудиторський звіт від 25.06.2018 року № 15-14-14-/6.

Як вбачається з Аудиторського звіту, аудитом встановлено невідповідність робіт на суму 86,84 тис грн. (з урахуванням ПДВ), що є порушенням вимог ст.877 ЦК України, ст.193, 318 ГК України, пп.31, 76 постанови КМУ від 01.08.2005 року №668 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договір підряду в капітальному будівництві» та пп.1.1 договору від 25.08.2016 року №1-КС.

Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та акт приймання виконаних будівельних робіт на роботи по благоустрою прилеглої території будівлі загальнопортової адміністративної з такелажним складом та капітальному будівництву майданчика під розміщення автомобілів з навісом та огорожею з боку замовника підписані головним інженером ДП «ММТП» Панасюком В.С., від ТОВ «Форсаж» директором Дробот В.В.

Щодо невідповідності запроцентованих ТОВ «Форсаж» робіт даним проектно-кошторисної документації пояснень не надано з причини звільнення з ДП «ММТП» на час проведення аудиту відповідальних осіб.

Таким чином, ДП «ММТП» протягом періоду аудиту направлено капітальних вкладень в сумі 918,7тис грн. на капітальний ремонт будівлі №3, яка фактично не використовується підприємством та не передана в оренду, що є неефективним капіталовкладенням. Крім цього, наслідком відсутності належного контролю з боку підприємства за проведенням будівельних робіт, стало виконання підрядними організаціями робіт, не передбачених кошторисною документацією на суму 86, 84 грн та безпідставне завищення їх вартості на суму 3,04 тис гривень.

Відповідно до п. 12 Рекомендацій, викладених в Аудиторському звіті, позивачу рекомендовано забезпечити відшкодування безпідставно сплачених на користь ТОВ ФОРСАЖ коштів в сумі 86,84 тис. грн. за договором від 25.08.2016 року №1-КС за будівельні роботи, не передбачені проектно-кошторисною документацією, в тому числі шляхом пред`явлення цивільних позовів до винних осіб.

Відповідно до Додатку № 4 до Аудиторського звіту точний розмір розбіжностей, виявлений під час перевірки, становить 86843,00 грн. (а.с. 29-31).

08.08.2018 року на виконання вимог Аудиторського звіту позивачем було направлено лист №06/1071 від 02.08.2018 року на адресу відповідача про добровільне повернення безпідставно сплачених в рамках Договору коштів у розмірі 86843,00 грн. на рахунок позивача, який було повернуто поштовою установою позивачу у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 72-73).

Відповідачем у добровільному порядку не повернуті позивачу грошові кошти в сумі 86843,00 грн., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Проаналізувавши наявні у справі докази, та надавши їм правову оцінку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.

На підставі ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Розділом 5 Договору сторони погодили порядок здачі і приймання робіт.

Так, відповідно до п. 5.1 Договору генпідрядник після закінчення виконання робіт протягом 3-х календарних днів надає замовнику на підписання акти виконаних робіт по формі КБ-2В та що стосується проектної документації - комплект проектної документації у 4-ох примірниках, виконаний відповідно до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до п. 5.2 Договору замовник не пізніше 10-ти робочих днів з моменту отримання від генпідрядника актів виконаних робіт зобов`язаний підписати їх та повернути Генпідряднику або у цей же строк дати у письмовій формі мотивовану відмову від прийняття робіт.

Відповідно до п. 5.3 Договору у випадку мотивованої відмови замовника від прийняття робіт, сторони складають Акт про виявлення недоліків та недоробок з зазначенням в ньому дефектів, недоліків, недоробок, в роботі та термінів їх усунення. При цьому генпідряднику надається розумний термін для їх усунення, але не більше 10-ти календарних днів з моменту підписання Акта про виявлення недоліків та недоробок.

Відповідно до п. 5.4 Договору генпідрядник усуває недоліки, недоробки, дефекти за свій рахунок.

Відповідно до п. 5.5 Договору якщо генпідрядник протягом строку вказаного у Акті про виявлення недоліків та недоробок, не усуне недоліки, недоробки, дефекти у виконаних роботах, замовник має право усунути недоліки, дефекти, недоробки силами іншого підрядника з оплатою витрат генпідрядником.

Відповідно до п. 5.6 Договору при відмові генпідрядника від складання або підписання Акта про виявлення недоліків та недоробок, для їх підтвердження замовник створює комісію, яка складає відповідний акт по фіксуванню недоліків, дефектів, недоробок та їх характеру.

Відповідно до п. 2.2.4 Договору замовник зобов`язаний зокрема приймати у генпідрядника результати виконаних робіт та підписувати акти виконаних робіт у двох примірниках по формі КБ-2В не пізніше 10-ти робочих днів з дати їх отримання та повертати генпідряднику або направляти мотивовану відмову від приймання робіт згідно р. 5 Договору.

Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт від 30.12.2016 року на суму 258256,80 грн. (а.с. 75-82) підписаний сторонами без зауважень. Акти щодо виявлення недоліків виконаних робіт сторонами не складались.

Згідно із статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із статтею 526 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач виконав обумовлені договором роботи, а позивач прийняв зазначені роботи без зауважень та сплатив вартість виконаних робіт, яку також було погоджено сторонами.

Доказів оскарження акту здачі-приймання виконаних проектних робіт у встановленому порядку, так само як і доказів відмовити від прийняття робіт, або претензій щодо порушення умов договору, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та вірного висновку щодо виконання та прийняття робіт на спірну суму.

За таких обставин, судова колегія вважає, що зобов`язання за договором від 25.08.2016 року № 1-КС припинились у зв`язку з виконанням та прийняттям робіт на спірну суму, тому погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності законних підстав для стягнення з відповідача коштів в розмірі 86843,00 грн., за наявності підписаного сторонами Договору акту та за відсутності мотивованої відмови позивача від прийняття робіт відповідно до п. 5.2. Договору.

Судова колегія зазначає, що вимога ДП «Миколаївський МТП» про перерахування відповідачем на рахунок позивача безпідставно сплачених коштів у розмірі 86,84 тис. грн. після закінчення строку дії договору, за яким не залишились невиконані зобов`язання, не породжує для відповідача обов`язків їх оплачувати.

Аудиторський звіт, на який посилається апелянт як на підставу своїх вимог, містить лише рекомендації щодо удосконалення діяльності установи залежно від характеру виявлених проблем і не може бути підставою для додаткового виставлення ДП "ММТП" відповідачеві рахунків і породжувати для ТОВ "Форсаж" будь-яких обов`язків щодо додаткових оплат за вказані періоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини зазначає, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення Суду у справі Олюджіч проти Хорватії, № 22330/05, від 05.02.2009). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (див. рішення Суду у справах Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014, Богатова проти України, № 5231/04, від 07.10.2010). Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. (див. рішення Суду у справі Мала проти України, № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі Гірвісаарі проти Фінляндії, № 49684/99, від 27.09.2001).

Рішення Господарського суду Миколаївської області у даній справі відповідає принципу обґрунтованості судового рішення у розумінні практики Європейського Суду з прав людини.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи та вищенаведеними висновками суду першої інстанції.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту безпідставного перерахування відповідачу грошових коштів у сумі 86843,00 грн., судова колегія доходить висновку про те, що наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення, оскільки оскаржуване рішення містить висновки, які визнаються судовою колегією законними та обґрунтованими.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 року у справі № 915/1154/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» без задоволення.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст. 276, 287-288 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Миколаївський морський торговельний порт» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 21.02.2019 року у справі №915/1154/18 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Н.М. Принцевська
Я.Ф. Савицький