ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. Справа№ 910/14526/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Суліма В.В.

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація»

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 (повний текст складено 15.03.2019)

у справі №910/14526/18 (суддя Князьков В.В.)

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація»

про стягнення 73 585, 26 грн,

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до ст.269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (далі - ОСББ «Дім Комфорт», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» (далі - ТОВ «ФК «Укрреставрація, відповідач) про стягнення 51 889,15 грн.

25.01.2019 позивачем подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, якою заявлено вимоги про стягнення з відповідача 73 585,26 грн, з яких: 67 349,58 грн - заборгованість зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по грудень 2018 року, 4 805,50 грн - інфляційні втрати, 1 430,18 грн - 3 % річних. Також позивач просив суд покласти на відповідача судовий збір в розмірі 1 762,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 600,00 грн. Вказана заява була прийнята судом першої інстанції.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 позовні вимоги ОСББ «Дім Комфорт» до ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» про стягнення 73 585, 26 грн задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» на користь ОСББ «Дім Комфорт» заборгованість зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку в розмірі 67 349, 58 грн, 3 % річних в сумі 1 264, 72 грн, інфляційні втрати в розмірі 4 245, 17 грн та судові витрати в сумі 8 745, 38 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 % річних в сумі 165, 46 грн та інфляційних втрат в сумі 560, 33 грн відмовлено.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 13.03.2019 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Укрреставрація» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019. Призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 22.04.2019 запропоновано позивачу подати свої міркування щодо поданої скаржником заяви про долучення нових доказів до матеріалів справи протягом п`яти днів з моменту отримання даної ухвали.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга (на п`ятнадцяти аркушах) вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, недоведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та з порушенням норм матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги ту обставину, що між ним та позивачем був укладений договір відносин власників житлових та нежитлових приміщень та управителя від 01.05.2014 (надалі - договір). Як вказує скаржник, в пункті 8.8. договору, передбачена автоматична пролонгація діяльності договору, у разі якщо за місяць до закінчення жодна зі сторін не повідомить іншу про бажання розірвати договір. Оскільки такого повідомлення не було, то цей договір є чинним і потрібно керуватись його положеннями при вирішенні даного спору, чого судом першої інстанції не було зроблено. Скаржник також посилається на норми чинного законодавства щодо оцінки доказів (ст. 73, 76 - 79 ГПК України), не погоджується з їх оцінкою судом першої інстанції.

Стороною детально наведено норми матеріального права щодо бухгалтерського обліку, надано аналіз норм Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Окрім цього, апелянт зазначає про допущення помилок у протоколах загальних зборів, зокрема, №5 від 19.11.2014, яким було затверджено кошторис доходів і витрат позивача на 2015 рік. Апелянт зазначає, що кошторис містить помилки в розрахунках площ приміщень і квартир в будинку, які на думку апелянта, впливають на розмір щомісячних внесків.

Окремо, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що ним окремо укладені договори щодо утримання власного майна, а також прибудинкової території та ремонт будинку. Тому, витрати по цим договорам, мають компенсуватись апелянту і сума боргу в межах цих договорів має бути списана позивачем.

Також, на думку апелянта, судом першої інстанції були порушення норми матеріального права під час розгляду справи. Зокрема, суд першої інстанції порушив вимоги статі 530 ЦК України, а саме не дослідив коректність нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивачем.

22.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції подав заяву про долучення копії звернення та податкову консультацію Державної фіскальної служби України від 19.04.2019. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про неприйняття вказаного доказу на підставі ст. 118, 119, ч. 3 ст. 269 ГПК України, оскільки таку заяву було подано лише в суді апеляційної інстанції. Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що заявником не наведено обґрунтування, чому сторона не звернулася до органів фіскальної служби заздалегідь. Податковий кодекс України не містить обмежень щодо моменту (наявністю певних обставин) звернення до органу фіскальної служби за індивідуальною податковою консультацією. А тому посилання заявника на дату документу (19.04.2019), як на підставу подачі такого доказу на стадії апеляційного перегляду, не може визнаватися обґрунтованими з поважних причин та виключністю випадку.

Таким чином, апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові в повному обсязі.

Заперечень на відзив не надав.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач (який надано вчасно з доказами направлення іншій стороні, тому приймається в порядку ст. 263 ГПК України) не погоджується з доводами апелянта, посилаючись на те, що відносини, які виникли між ним та апелянтом, регулюються Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» (надалі - Закон про ОСББ) та Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (надалі - Закон про здійснення права власності). Зокрема, Закон про ОСББ містить норми прямої дії, які визначають, яким чином будуються правовідносини, в такій організаційно правовій формі як об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (надалі - ОСББ). Так, наразі всі власники приміщень і квартир у будинку, де існує ОСББ, є членами цього ОСББ. Тому будь-які посилання на укладені договори про управління, які були передбачені вимогами Закону про ОСББ у попередній редакції, вже не мають юридичної сили, оскільки законодавство передбачає прямий обов`язок всіх власників оплачувати внески і платежі на користь ОСББ, незалежно від існування договірних відносин.

Також, позивач зазначив, що доводи апелянта в частині допущення помилок у протоколах загальних зборів не стосуються предмета даного спору і підстави визнання їх недійсними апелянтом не доведені.

Окрім цього, позивач не погоджується з доводами апелянта в частині необхідності підтвердження витрат на управління, утримання та збереження будинку. На думку позивача, спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Також, позивач зазначив, що доводи апелянта в частині коректності нарахування 3% річних та інфляційних втрат не мають враховуватись з огляду на те, що законодавством покладено на співвласника квартири або приміщення в ОСББ, обов`язок своєчасної сплачувати відповідні платежі, які є щомісячними, тому нарахування інфляційних втрат та 3 %річних, здійснено з наступного місяця після початку періоду стягнення заборгованості.

06.05.2019 надав до суду заперечення щодо заяви скаржника про долучення документів до матеріалів справи, а також подав відомості органів фіскальнорї служби щодо сторони, в якій просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача про доручення нового доказу. Вказані заперечення та додані докази судом не розглядаються, оскільки вказану заяву скаржника про залучення нового доказу було залишено без розгляду.

Позивач просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, і залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Просив стягнути з апелянта на його користь 2 400 грн витрат на послуги адвоката, понесені на апеляційному провадженні.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

26.03.2010 проведено державну реєстрацію юридичної особи - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (ідентифікаційний код 37017439).

Згідно з актом приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс від 21.12.2010 ТОВ «Українське спеціальне житлово-експлуатаційне сервісне підприємство» передано, а ОСББ «Дім Комфорт» - прийнято на баланс активи житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 12-В, та технічну документацію на будинок згідно з переліком.

Згідно з пунктом 1 розділу І статуту ОСББ «Дім Комфорт», затвердженого протоколом загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку № 12-В по вулиці Бориспільській в місті Києві від 07.07.2017 № 8 (далі - Статут), який був чинним у спірний період, ОСББ «Дім Комфорт» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку № 12-В, який розташований по вулиці Бориспільській в місті Києві, відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Статуту метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим статутом.

Інформаційною довідкою № 142677482 від 25.10.2018 з Реєстру прав власності на нерухоме майно підтверджується, що ТОВ «ФК «Укрреставрація» є власником 83/100 нежилих приміщень І та ІІ поверху (в літ. А) (групи приміщень № № 230, 231, 232, 238, 239, 240), загальна площа яких становить 1 398,60 кв. м. (дата державної реєстрації права власності 26.01.2011).

Матеріали справи містять копію постанови Київського апеляційного господарського суду від 25.03.2014 у справі № 11/236, якою скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 08.07.2010 в частині визнання за ТОВ «ФК «Укрреставрація» права власності на нежилі приміщення першого поверху в літері А загальною площею 39,6 кв. м., які складаються з: група приміщень № 230 (приміщення з № 1 по № 2) площею 10,8 кв. м.; група приміщень № 231 (приміщення з № 1 по № 6) площею 28,8 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В. Прийнято в цій частині нове рішення про відмову в задоволення вказаних позовних вимог. В іншій частині рішення залишено без змін.

Відтак, судом встановлено, що відповідачу - ТОВ «ФК «Укрреставрація» у спірний період (з січня 2017 року по грудень 2018 року) на праві власності належали нежитлові приміщення І поверху (в літ. А) загальною площею 1 159,9 кв. м.: група приміщень № 238 (приміщення з № 1 по № 17) площею 299,2 кв. м.; група приміщень № 239 (приміщення з № 1 по № 19) площею 292,5 кв. м., група приміщень № 240 (приміщення з № 1 по № 39) площею 568,2 кв. м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В.

01.05.2014 між ОСББ «Дім Комфорт» (управитель) та ТОВ «ФК «Укрреставрація» (власник) укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя (далі - договір), за умовами якого управитель зобов`язався безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечити належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечити відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника. Власник зобов`язався брати участь у витратах на виконання зазначених робіт.

Сторони при укладенні договору встановили, що вартість щомісячного платежу за надання послуг, охоплених цим договором (зокрема, але не виключно, і житлово-комунальних послуг) становить 0,9001 грн за 1 кв. м. площі приміщень, або всього 1 044,03 грн щомісячно.

У пункті 4.1.2 договору сторони визначили, що оскільки нежитлові приміщення знаходяться на І поверсі житлового будинку і мають окремий вхід та сходові клітини, управителем надаються власнику такі послуги: прибирання прибудинкової території, вивезення побутового сміття, прибирання технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем (гаряче водопостачання і холодне водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації), дератизація, дезінсекція, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики і димовидалення вбудованих приміщень, поточний ремонт конструктивних елементів зовнішнього упорядження (фасади), поливання дворів, клумб і газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду протиожеледними сумішами, експлуатація номерних знаків, освітлення місць загального користування, підвалів, горищ, освітлення теплопункту та водомірного вузла.

В подальшому, 19.11.2014 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 5 від 19.11.2014, а саме вирішено: з питання 6 порядку денного: затверджено доходи та витрати на 2015 рік в розмірі 953 615,07 грн; затверджено внески (обов`язкові платежі) з 01.01.2015: 1) з власників квартир в розмірі 3,10 грн за 1 кв. м.; 2) з власників нежитлових приміщень І поверху в розмірі 1,35 грн за 1 кв. м.; 3) з власників машиномісць в розмірі 17,23 грн за 1 кв. м; з питання 7 порядку денного: затверджено щомісячний розмір внесків до ремонтного та резервного фондів у розмірі 0,50 грн на 1 кв. м. загальної площі квартир та приміщень багатоквартирного будинку.

27.04.2017 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 7 від 27.04.2017, а саме з питання 4 порядку денного вирішено затвердити розмір внесків до 3-х цільових фондів ОСББ «Дім Комфорт», що в сумі складають 0,45 грн за 1 кв. м. загальної площі і які замінюють діючий цільовий внесок в резервний та ремонтний фонд ОСББ у розмірі 0,50 грн/кв. м., зокрема:

а) затверджено внесок до ремонтного фонду ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,30 грн/кв. м. загальної площі;

б) затверджено внесок до резервного фонду ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,05 грн/кв. м. загальної площі;

в) затверджено внесок до фонду системи відеонагляду та безпеки будинку ОСББ на 2017 рік та подальший час - в розмірі 0,10 грн/кв. м. загальної площі.

14.12.2017 загальними зборами ОСББ «Дім Комфорт» прийняті рішення, які оформлені протоколом № 9 від 14.12.2017, а саме з питання 2 порядку денного вирішено: затвердити кошторис ОСББ на 2018 рік та внесок на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна в розмірі 4,68 грн за 1 кв. м. загальної площі приміщень, що знаходяться у власності співвласників ОСББ.

При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що спір у справі виник у зв`язку з неналежним, як вказує позивач, виконанням відповідачем свого обов`язку зі сплати внесків та платежів на утримання багатоквартирного будинку, у тому числі до цільових фондів об`єднання, які були встановлені рішеннями загальних зборів ОСББ, у зв`язку з чим, за твердженнями позивача, у період з січня 2017 року по грудень 2018 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 67 349,58 грн.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

За приписами статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», який набрав чинності 01.07.2015, співвласником багатоквартирного будинку є власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Частиною 2 статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Так, за змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори його членів, до виключної компетенції яких, зокрема, належить затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення розмірів внесків і платежів членами об`єднання. За результатами розгляду питань, віднесених до компетенції загальних зборів, приймається рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Водночас, у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (стаття 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Згідно зі статтею 17 вказаного Закону для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право, зокрема: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

Частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності (частина 1 статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).

Як зазначалось раніше, 01.05.2014 між ОСББ «Дім Комфорт» (управитель) та ТОВ «ФК «Укрреставрація» (власник) укладено договір відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя (далі - Договір), за умовами якого управитель зобов`язався безпосередньо або з дозволу власників шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних та/чи юридичних осіб для надання послуг власникам приміщень з управління неподільним та загальним майном житлового комплексу забезпечити належну його експлуатацію, якісне та своєчасне надання житлово-комунальних послуг, забезпечити відповідні умови користування неподільним та загальним майном власника. Власник зобов`язався брати участь у витратах на виконання зазначених робіт. Відповідно, в редакції Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до набрання чинності Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», існувала така форма правовідносин, як укладення договору з власниками приміщень. Натомість, з 01.07.2015, коли набув чинності Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», всі власники квартир і приміщень у будинку стали рівноправними власниками майна і членами ОСББ.

При цьому, системний аналіз приписів статей 10, 13, 15, 16, 17, 20, 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» дозволяє зробити висновок про те, що зазначений закон передбачає комплекс взаємопов`язаних прав та обов`язків власників квартир та об`єднання співвласників, які в кінцевому мають забезпечити належне функціонування та утримання співвласниками житлового будинку їхньої спільної часткової власності. Зокрема, праву об`єднання в особі його загальних зборів, на встановлення порядку сплати, переліку та розміру внесків і платежів (статті 10, 16 Закону) кореспондує обов`язок співвласника виконувати рішення статутних органів об`єднання, своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, частка яких визначається пропорційно до загальної площі квартири (статті 15, 20 Закону).

В цій частині, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого господарського суду, зокрема, щодо того, що обов`язок утримання зазначеного майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. При цьому, витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку.

Викладеним спростовуються доводи апелянта про регулювання спірних правовідносин виключно умовами укладеного між сторонами договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя від 01.05.2014. Даний договір визначає основні засади відносин між власником та управителем.

Разом з цим, доводи та заперечення сторін щодо дотримання порядку пролонгації договору від 01.05.2014 судом не розглядаються в межах даної справи, оскільки не стосуються предмету спору та не входять до предмету доведення у даній справі. Обов`язок апелянта сплачувати внески та платежі на утримання багатоквартирного будинку встановлено законом, а повноваження щодо визначення порядку сплати, переліку та розмірів таких внесків і платежів співвласників віднесено до виключної компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку.

Щодо доводів апелянта про допущення помилок в протоколах загальних зборів співвласників, зокрема в протоколі № 5 від 19.11.2014, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне. Предметом даного спору є майновий спір між юридичними особами про стягнення заборгованості. Питання оскарження протоколів загальних зборів ОСББ не є предметом спору в даній справі. При цьому суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не позбавлені права звернутись з окремим позовом про визнання недійсними протоколів загальних зборів в іншому провадженні в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, в даному випадку, апелянт мав надати належні та допустимі докази того, що вищезазначені протоколи загальних зборів є такими що містять неточності та помилки або є недійсними, чого не було зроблено ні в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

Щодо доводів скаржника про недоведення позивачем обставин фактичного надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, суд апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Суд першої інстанції правомірно визначив що, підставою позову у даній справі є саме невиконання апелянтом, як співвласником, своїх обов`язків зі сплати ОСББ внесків та платежів у розмірах, затверджених загальними зборами ОСББ, рішення яких відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є обов`язковими для всіх співвласників.

При цьому, кошти, які позивач просить стягнути з апелянта - це частина платежів і внесків за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 на утримання як самого будинку (від даху до підземних комунікацій), так і прибудинкової території, майбутніх ремонтів і переоснащень спільного майна ОСББ, тому спір у даній справі не пов`язаний із документальним підтвердженням надання ОСББ послуг з утримання будинку та прибудинкової території, що спростовує доводи апелянта про необхідність перевірки судом документального підтвердження понесення позивачем витрат із надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує позицію Верховного Суду, зазначену в постановах від 22.05.2018 у справі № 910/12065/17 та від 17.07.2018 у справі № 910/6356/16.

Відносно порушення норм матеріального права в частині застосування положень ст. 530 ЦК України, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апелянта і підтримує позицію суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання та вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. (Аналогічні висновки викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц).

А тому позивачем правомірно застосовано до спірних правовідносин положення статті 625 Цивільного кодексу України, адже нездійснення відповідачем платежів, пов`язаних з утриманням належного йому на праві спільної сумісної власності майна (спільного майна будинку), є за своєю суттю порушенням грошового зобов`язання, яке виникло на підставі закону.

Враховуючи, що судом першої інстанції на підставі поданих доказів були правомірно встановлені обставини прострочення виконання відповідачем зобов`язань зі сплати внесків на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку за період з січня 2017 року по грудень 2018 року на суму 67 349,58 грн, вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ґрунтуються на нормах закону.

Окрім того, судом встановлено, що апелянту направлялись рахунки на оплату у спірний період, які відповідач оплачував щомісячно - частково. Наразі станом на момент вирішення спору по суті, з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати внесків за спірний період настав.

Відтак, обґрунтованим є нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, починаючи з наступного місяця після початку періоду стягнення заборгованості.

Суд апеляційної інстанції перевірив правильність наданого позивачем та частково задоволеного судом першої інстанції розрахунку ціни позову, та дійшов висновку, що стягнення з відповідача 67 349, 58 грн - основного боргу, 3 % річних в сумі 1 264, 72 грн та інфляційних втрат в розмірі 4 245, 17 грн - є арифметично обґрунтованими.

Щодо інших доводів апелянта, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість поданої апеляційної скарги.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, просив стягнути із скаржника на свою користь витрати на послуги адвоката, понесені позивачем в апеляційному провадженні в розмірі 2 400 грн. На підтвердження понесених витрат заявник надав копії акту здавання-приймання наданих послуг від 24.04.2019; платіжного доручення № 566 від 26.04.2019 (оплата за правову допомогу); детального опису, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, наявні підстави для розподілу цих судових витрат.

Відповідно до ч. 2, 3, 6 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від скаржника клопотань, заперечень проти клопотання чи про зменшення розміру заявлених витрат не надійшло.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції підстав для відмови у задоволенні заяви про покладення витрат на професійну правничу допомого на скаржника, враховуючи відмову в задоволенні апеляційної скарги, не встановив. А тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 2, 126, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі № 910/14526/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 у справі № 910/14526/18- залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв`язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрреставрація» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, буд. 1-3, літера А; код 33193413) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дім Комфорт» (02099, м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 12-В; код 37017439) 2 400 (дві тисячі чотириста) грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Доручити суду першої інстанції видати відповідний наказ.

4. Матеріали справи № 910/14526/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Сулім