ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Справа№ 910/4129/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорної Л.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.

позивач не з`явився

відповідач 1 Ходорич

відповідач 2 не з`явився

третя особа Кір`яков А.С.

розглянувши матеріали апеляційних скарг

Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД"

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 (повний текст рішення складено 20.03.2019)

у справі №910/4129/17 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД"

до:

1. Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

2. Головного управління Державної казначейської служби України

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про відшкодування шкоди у розмірі 172000,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО КАПІТАЛ БУД» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департаменту) про відшкодування шкоди у розмірі 172000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що належна позивачеві на праві власності нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул. Німанська, будинок 1-Д, була 25-26.03.2014 фактично зруйнована комунальними підприємством «Київболагоустрій» на підставі виданого Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручення № 48/03-14 від 24.03.2014, чим завдано позивачеві шкоду у розмірі вартості знищеного майна. Незаконність дій Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) була встановлена Окружним адміністративним судом міста Києва під час розгляду справи № 826/14255/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО КАПІТАЛ БУД» до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та комунального підприємства «Київблагоустрій» про визнання протиправними дій та скасування приписів і доручення. Розмір шкоди позивачем визначено з балансової вартості знищеного (зруйнованого) майна.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 позовні вимоги задоволено частково. Присуджено до стягнення з бюджету міста Києва через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО КАПІТАЛ БУД 484 036,00 грн. шкоди, 6520,00 грн. витрат на експертизу та 7260,54 грн. судового збору.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що поведінка Департаменту є винною, оскільки прийнята всупереч повноважень, наданих йому Правилами благоустрою міста Києва. Зокрема, майно, рішення про знесення якого було прийнято Департаментом, не належало до тимчасових споруд, що встановлено постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у справі №826/14255/14, а було об`єктом нерухомого майна, знесення якого повинно здійснюватись за рішенням суду (ст. 376 ЦК України). Так, внаслідок неправомірних дій Департаменту щодо прийняття протиправного Доручення майно позивача було знищено, що є підставою для припинення права власності (ст. 346 ЦК України). Це припинення не носить правомірний характер, оскільки є наслідком неправомірного рішення, що дає підстави стверджувати про заподіяння позивачу шкоди. При цьому, частково задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що саме ринкова вартість (визначена відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 2640 від 25.09.2018) визначає реальну вартість майна на момент розгляду справи, в зв`язку з чим, розмір збитків як грошове вираження заподіяної шкоди становить 484036,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції відповідач 1 зазначає, що приписи інспектора не стосувались об`єкта нерухомого майна позивача, а стосувались тимчасової споруди - залізного паркану, в свою чергу нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул.. Німанська, 1-Д та тимчасова споруда за адресою: м. Київ, бул. Д.Народів, 30 не є одним і тим же об`єктом та за матеріалами справи неможливо встановити, що споруда стосовно якої винесено припис, доручення та нерухомість позивача є одним і тим же об`єктом. Так, апелянт зазначає, що в м. Києві не було погоджено та відповідно не присвоювалось будь-якому об`єкту нерухомого майна адреса: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д. Водночас, у позивача відсутнє право власності/користування земельною ділянкою на якій розташований спірний об`єкт, відсутні дозвільні документи на проведення будівельних робіт, або документів, які б давали змогу ідентифікувати вказану позивачем нерухомість. Крім того, апелянт не погоджується з висновком експерта складеним за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 2640 від 25.09.2018, оскільки останнім встановлена ринкова вартість нежитлової будівлі без врахування вартості демонтованого майна позивача, яке зберігається на майданчику тимчасового зберігання та обліковується за КП «Київблагоустрій» ВО КМР (КМДА). Крім того, експертом не досліджувалось питання володіння позивачем земельною ділянкою за спірною адресою. Також, апелянт вказує, що місцевим господарським судом не враховано співвідношення дій відповідача 1 та КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при проведенні демонтажу спірного приміщення.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Господарського міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17, призначено на 16.05.2019.

Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17 в частині визначення розміру шкоди у розмірі 742 386, 00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом невірно визначено розмір завданої позивачу шкоди. Так, апелянт зазначає, що при визначені розміру відшкодування слід виходити з відновлювальної вартості майна, яка згідно з висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 2640 від 25.09.2018 становить 742386,00 грн.

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД" на рішення Господарського міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17, призначено на 16.05.2019.

06.05.2019 від відповідача 1 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД", відповідно до якого останній заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

15.05.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 року відкладено розгляд справи до 13.06.2019.

05.06.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 13.03.2019 року представник відповідача 1 надав усні пояснення по суті спору, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечив. Представник третьої особи заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача 1 та просив задовольнити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД".

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників позивача та відповідача 2.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО КАПІТАЛ БУД» за договорами купівлі-продажу від 27.01.2014 (т.1. а.с. 27-32) та 28.01.2014 (т.1. а.с. 35-38) придбало нежитлову будівлю з всесезонним майданчиком з накриттям, літ. «А», розташовану за адресою: м. Київ, вул. Німанська, будинок 1-Д. Зокрема, право власності набуто за двома договорами купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі, продавцем яких виступало товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРСІТІГРУП-ЛТД». Зазначені договори укладені, та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Наталією Григорівною. Моментом виникнення права власності, за умовами договорів, є день державної реєстрації такого права.

Загальна сума, за яку було придбано майно, становить 172000 гривень.

Право власності ТОВ «ЕКО КАПІТАЛ БУД» на кожну з 1/2 частин нежитлової будівлі зареєстроване в Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.01.2014 (т.1. а.с. 33-34) та 28.01.2014 (т.1. а.с. 34) відповідно.

18 березня 2014 року Головне управління контролю за благоустроєм міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) склало приписи № 1402683 та № 1402682, якими зобов`язало надати до 21 березня 2014 року проектно-дозвільну документацію розміщення тимчасової споруди та проведення будівельних робіт та влаштування паркану за адресою: бульвар Дружби Народів, 30, а в разі відсутності такої - демонтувати споруду власними силами. Особа, якій адресовані ці приписи, у них не зазначена, у приписах міститься інформація про те, що власник невідомий.

Як зазначає позивач, до визначеної у приписі № 1402682 дати останній звернувся до комунального підприємства «Київблагоустрій» з проханням внести інформацію до електронної бази даних щодо належної йому нежитлової будівлі, надавши корпії договорів купівлі-продажу, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності.

Незважаючи на це, 24 березня 2014 року Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого комітету Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент) видав доручення № 48/03 (далі - Доручення), яким доручив комунальному підприємства (далі - КП) «Київблагоустрій» невідкладно вжити заходів щодо демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме: павільйону та будівельного майданчика, розташованих за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 30, власник яких невідомий.

Комунальним підприємством «Київблагоустрій» протягом 25 та 26 березня 2014 року виконано Доручення, про що складено акти проведення демонтажу павільйону № НО-67 від 25 березня 2014 року, № НО-68 від 26 березня 2014 року, а також акти опису майна, що є додатками до актів демонтажу. Демонтаж здійснено, відповідно до актів, за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 30.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 20 січня 2017 в адміністративній справі №826/14255/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017, визнано протиправними та скасовано приписи №1402682 та №1402683 від 18 березня 2014 року та доручення №48/03-14 департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо знесення павільйону та будівельного майданчика за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 30.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок протиправних дій Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які визнані незаконними у судовому порядку, позивачу завдано шкоди в розмірі 742386,00 грн (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог).

У відповідності до частини 2 статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом статей 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш слід з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

При цьому, слід відрізняти обов`язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто, від зобов`язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірні правовідносин виникли з позадоговірної шкоди, а тому застосуванню підлягають приписи глави 82 Цивільного кодексу України.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Вказану правову позицію було висловлено Верховним Судом у постановах від 23.05.2018р. по справі №923/574/17, від 18.06.2018р. по справі №904/1284/17.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади або місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 р. у справі № 916/336/17).

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Суб`єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 21.06.2018р. по справі №916/1371/17.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ч.3 ст.140 Конституції України).

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1.а.с. 55-59), Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є органом місцевого самоврядування, а отже, є суб`єктом відповідальності (за наявності всіх складових у сукупності) згідно ст.1173 ЦК України.

Щодо протиправної поведінки означеного суб`єкта владних повноважень слід зазначити наступне.

Як зазначалось вище, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20 січня 2017 в адміністративній справі №826/14255/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2017, визнано протиправними та скасовано приписи №1402682 та №1402683 від 18 березня 2014 року та доручення №48/03-14 департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо знесення павільйону та будівельного майданчика за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 30.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у справі № 826/14255/14 набрала законної сили.

Встановлені у вказаній постанові обставини в силу положень ч. 4 ст.75 ГПК України мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи та в т.ч. особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Так, судами, під час розгляду адміністративної справи № 826/14255/14 встановлено, що нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д та тимчасова споруда за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 30, є одним і тим же об`єктом. Зазначені обставини також підтверджуються листом відповідача-1 від 19 вересня 2014 року №064-9372, яким на адвокатський запит щодо демонтажу споруд на вул. Німанська ,1 у м . Києві надано приписи від 18 березня 2014 року щодо демонтажу споруди за адресою: бул. Дружби Народів, 30.

Відповідно до договору купівлі-продажу 1/2 частки нежитлової будівлі, позивачем придбано частку нежитлової будівлі разом з всесезонним майданчиком, отже позивачем самовільного розміщення тимчасової споруди не вчинялося.

В той же час, знесення об`єктів нерухомого майна, які є самочинним будівництвом, здійснюється у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. 376 ЦК України виключно на підставі рішення суду та не відноситься до повноважень відповідачів.

Так, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) під час здійснення позапланової перевірки об`єкта будівництва не дотримався вимог законодавства щодо своїх повноважень, допустив помилковий висновок щодо наявності самовільно розміщеної тимчасової споруди, а тому зробив передчасний та помилковий висновок щодо порушення позивачем норм законодавства.

Доводи апелянта, що приписи інспектора не стосувались об`єкта нерухомого майна позивача, а стосувались тимчасової споруди - залізного паркану, а нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д та тимчасова споруда за адресою: м. Київ, бул. Д.Народів, 30 в свою чергу не є одним і тим же об`єктом, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки фактів встановлених постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 січня 2017 року у справі № 826/14255/14. Зокрема, судом в ході розгляду адміністративної справи встановлено, що майно, рішення про знесення якого було прийнято Департаментом, не належало до тимчасових споруд. Нежитлова будівля за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д та тимчасова споруда за адресою: м. Київ, бул. Дружби Народів, 30, є одним і тим же об`єктом. Зазначені обставини також підтверджуються листом відповідача-1 від 19 вересня 2014 року №064-9372, яким на адвокатський запит щодо демонтажу споруд на вул. Німанська ,1 у м . Києві надано приписи від 18 березня 2014 року щодо демонтажу споруди за адресою: бул. Дружби Народів, 30.

Щодо доводів апелянта про те, що демонтаж малих архітектурних форм, здійснювався саме Комунальним підприємством "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.13.3.1 рішення №1051/1051 від 25.12.2008р. Київської міської ради "Про Правила благоустрою міста Києва" у разі виявлення самовільно встановлених малих архітектурних форм, засобів пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчиків для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, паспорти прив`язки яких анульовані або строк дії яких закінчився, Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) вноситься припис його власнику (особі, яка здійснила встановлення) з вимогою усунення порушень шляхом демонтажу об`єкта протягом семи робочих днів, крім тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, відсутніх в матеріалах єдиної цифрової топографічної основи території міста Києва, на демонтаж яких надається один робочий день. Власник (особа, яка здійснила встановлення) проводить демонтаж з обов`язковим відновленням благоустрою території.

Якщо власники (особи, які здійснили встановлення) об`єктів, зазначених у пункті 13.3.1 цих Правил, ухиляються від демонтажу в строки, визначені в приписі Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), демонтаж, перевезення, зберігання таких об`єктів здійснюється Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та районними в місті Києві державними адміністраціями на підставі рішень, зазначених в пункті 13.3.3 цих Правил, за кошти міського бюджету або з інших джерел, не заборонених законодавством, з подальшим відшкодуванням усіх витрат власником (особою, яка здійснила встановлення) тимчасової споруди торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності, засобу пересувної дрібнороздрібної торговельної мережі, майданчика для харчування біля стаціонарних закладів ресторанного господарства або малої архітектурної форми, винним у порушенні благоустрою (п.13.3.2 рішення №1051/1051 від 25.12.2008р. Київської міської ради "Про Правила благоустрою міста Києва").

Відповідно до п.19.2.1 рішення №1051/1051 від 25.12.2008р. Київської міської ради "Про Правила благоустрою міста Києва" уповноважені працівники Головного управління контролю за благоустроєм мають право залучати спеціалістів структурних підрозділів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), комунальних підприємств, установ та організацій, об`єднань громадян (за погодженням з їхніми керівниками) для розгляду питань у сфері благоустрою території міста, вносити приписи з вимогою усунення порушень Закону України "Про благоустрій населених пунктів" і цих Правил, складати протоколи про адміністративні правопорушення за статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно статуту Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (є загальнодоступним на офіційному сайті підприємства https://blagoustriy.kiev.ua/) останній підпорядкований Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з питань, визначених законодавством та цим статутом.

Предметом діяльності Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є, зокрема, демонтаж, перевезення та зберігання безхазяйного майна (кіосків, павільйонів, гаражів, рекламо носіїв, залишків будівельних матеріалів, автомобілів та ін.) та самовільно розміщених об`єктів, що порушують правила благоустрою міста.

До повноважень Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не відноситься здійснення оцінки правомірності чи неправомірності винесеного відповідачем 1 припису та прийнятого нею рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не приймає рішень про демонтаж тимчасових споруд, а лише виконує доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якому підпорядкований, тобто є виконавцем рішень суб`єкта владних повноважень в межах своєї статутної діяльності.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні докази неправомірної поведінки Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при виконанні доручення суб`єкта владних повноважень, що свідчить про відсутність підстав для покладення на останнього відповідальності у вигляді відшкодування завданої позивачу шкоди та відповідно необґрунтованість доводів апеляційної скарги у вказаній частині.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКО КАПІТАЛ БУД», внаслідок знищення (демонтажу) нежитлової будівлі з всесезонним майданчиком з накриттям, літ. «А», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д, здійсненого 25-26 березня 2014 року, ухвалою місцевого господарського суду було призначено судову експертизу.

Колегія суддів звертає увагу, що експертизу проведено експертом Перекрьостовим Валерієм Михайловичем, який має вищу будівельну освіту за спеціальністю «Промислове та цивільне будівництво», кваліфікації судового експерта, з правом проведення судових експертиз по спеціальностям: 10.6 «Дослідження об`єктів нерухомості, будівель матеріалів, конструкцій та відповідних документів», 10.7 «Розподіл земель та визначення порядку користування земельними ділянками», 10.10 «Визначення оціночної вартості будівельних об`єктів і споруд» (свідоцтво № 251, видане ЦЕКК МЮ України 30.05.2000 з терміном дії до 29.05.2019, стаж експертної роботи 18 років).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, надаючи відповідь на поставлене судом запитання, експерт зазначив, що його формулювання виходить за межі спеціальних знань судового експерта по будівельно-технічним дослідженням та не відповідає Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки і призначення судових-експертиз та експертних досліджень. У зв`язку з цим експерт, керуючись п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Мінюста, від 08.10.1998, № 53/5, відповідно до якого, якщо питання сформульовано неясно або його редакція не відповідає рекомендаціям, але зміст завдання експертові зрозумілий, то після наведення питання в редакції документа про призначення експертизи він може дати відповідні роз`яснення і викласти питання в редакції, що відповідає зазначеним рекомендаціям, здійснив експертне дослідження з такого питання:

- яка ринкова вартість нежитлової будівлі з всесезонним майданчиком з накриттям, літ. «А», розташованої за адресою: м. Київ, вул.. Німанська, 1-Д на дату проведення експертизи?

Як вірно зазначив місцевий господарський суд, відновлювальна вартість майна - це витрати, які потрібні для відтворення майна при сучасних рівнях цін і технічного прогресу. Відновлювальна вартість розраховується за допомогою переоцінки майна підприємства.

Ринкова вартість - найбільш вірогідна ціна, за яку об`єкт може (міг) бути проданий на відкритому конкурентному ринку.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що процедура призначення та проведення експертизи відповідала законодавству України і підстави, які би викликали сумніви у правильності висновку, відсутні.

Також, колегія суддів зазначає, що сума відновної вартості нежитлової будівлі в розмірі 742386,00 грн визначена без врахування зносу приміщення.

Так, оскільки в даному випадку, здійснено демонтаж нежитлової будівлі з всесезонним майданчиком з накриттям, літ. «А», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Німанська, 1-Д, ринкова вартість визначена з врахуванням зносу останньої, фактично і є розміром матеріальної шкоди завданої позивачу.

Отже, ринкова вартість визначає реальну вартість майна на момент розгляду справи, у зв`язку з чим при визначені розміру шкоди слід виходити саме з останньої.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, колегією суддів визнано безпідставними доводи апелянтів щодо невірно визначеного розміру матеріальної шкоди завданої позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо частково задоволення позовних вимог в розмірі 484036,00 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Оскільки предметом спору є відшкодування шкоди, завданої позивачу внаслідок демонтажу на підставі доручення Департаменту міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) нежитлового приміщення та те, що суб`єктом відшкодування завданої шкоди згідно ст.1173 ЦК України є в т.ч. орган місцевого самоврядування, тобто шкода відшкодовується за рахунок в т.ч. відповідного місцевого бюджету, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що шкода підлягає стягненню саме з місцевого бюджету територіальної громади міста Києва через Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві.

Також, колегія суддів відхиляє посилання відповідача 1 на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що полягає у розгляді справи без участі представника відповідача1, оскільки останній належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи, явка представників сторін обов`язковою не визнавалась. Крім того, відкладення розгляду справи є правом а не обов`язком суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянтів.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційні скарги Департамента міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО КАПІТАЛ БУД" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 року у справі №910/4129/17 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4129/17.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.06.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Л.В. Чорна

М.Г. Чорногуз