ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/1596/17

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Хелис Н.М., у приміщенні господарського суду Черкаської області у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до приватного підприємства «Дніпробуд-Центр», Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Гоголя, 33

про розірвання договору оренди землі,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Власенко А.В. за довіреністю;

від відповідача: Бердник В.В. адвокат, за ордером.

Черкаська міська рада звернулася до господарського суду Черкаської області з позовом до приватного підприємства «Дніпробуд-Центр», в якому просить суд розірвати договір оренди землі від 28.12.2007р., укладений між Черкаською міською радою та приватним підприємством «Дніпробуд-Центр», який зареєстрований у Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» при Держкомземі України, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09.01.2008р. №05, зі змінами від 01.10.2014р., та відшкодування судових витрат.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 26.02.2018р. у задоволенні позову відмовлено повністю (суддя Дорошенко М.В.).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018р. рішення господарського суду Черкаської області від 26.02.2018р. залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 06.02.2019р. рішення господарського суду Черкаської області від 26.02.2018р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.05.2018р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 11.03.2019р. суддя Скиба Г.М. прийняв справу №925/1596/17 до свого провадження, призначив підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 09.04.2019р. підготовче засідання відкладено.

В підготовчому засіданні оголошувалась перерва з 07.05.2019р. до 09:00 13.05.2019р.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13.05.2019р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні:

- представник позивача вимоги підтримав та стверджує про наявність заборгованості по платі за землю з грудня 2015р. по лютий 2016р., що є підставою для розірвання договору оренди землі;

- представник позивача вказує, що відповідач не приступив до будівництва на спірній ділянці і ця обставина є другою підставою розірвання договору. Натомість копія рішення міської ради №4-283 від 20.12.2007 року позивачем на вимогу суду не подана.

- представник відповідача вимоги заперечив та заявив про наявність переплат по оренді землі в грудні 2015р.-лютому 2016р. Були певні незначні недоплати по оренді землі, але заборгованість перед орендодавцем повністю погашена. Позивач натомість чинить перешкоди по використанню спірної ділянки за призначенням та не дозволяє розпочати будівництво «таун-хаус», намагаючись в односторонньому порядку змінити цільове призначення ділянки після підписання договору оренди землі.

Відповідачем надано інформацію з органів ДФС про відсутність у нього заборгованості по оренді землі за спірний період грудня 2015-лютого 2016 років.

На запитання головуючого представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

Рішенням Черкаської міської ради від 20.12.2007р. №4-251 «Про надання приватному підприємству «Дніпробуд-Центр» земельної ділянки в оренду біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського»: затверджено проект відведення земельної ділянки приватному підприємству «Дніпробуд-Центр» біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського і надано ПП «Дніпробуд-Центр» земельну ділянку площею 12176 кв. м. біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського в оренду на 49 років (без права передачі її в суборенду) під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу) за рахунок земель Черкаської міської ради за умови виконання вимог висновку Державного управління екології та природних ресурсів в Черкаській області від 08.11.2017р. №1309 (а.с. 34).

28.12.2007р. на підставі рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007р. №4-251 між Черкаською міською радою (Орендодавцем Позивач по справі) в особі міського голови Одарича С.О., що діє на підставі ЗУ «Про місцеве самоврядування», та приватним підприємством «Дніпробуд-Центр» (Орендарем Відповідач по справі) в особі директора Лобова В.С., було укладено договір оренди землі (далі Договір, а.с. 11-16), за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування на умовах оренди строком на 49 років земельну ділянку площею 12176 кв. м. під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу), що за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови та знаходиться у м. Черкаси біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського.

Договір 09.01.2007р. зареєстрований у Черкаській регіональній філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 09.01.2008р. №05.

Відповідно до п.2 Договору за функціональним використанням земельна ділянка відноситься:

- на період будівництва - до категорії земель, зайнятих поточним та відведених під майбутнє будівництво;

- після завершення будівництва - до категорії земель житлової забудови.

Згідно п. 5 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки управління земельних ресурсів у місті Черкаси Черкаської області від 26.12.2007р. №1117-гр-2007 становить:

- на період нормативного терміну будівництва з 20.12.2007р. по 20.12.2011р. згідно довідки приватного підприємця Кузьменко А.А. від 28.12.2007р. - 566184 грн.;

- землі житлової забудови - 1132368 грн.

Відповідно до п. 8 Договору договір укладено на 49 років.

Пунктом 9 Договору встановлено, що за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється:

на період нормативного терміну будівництва з 20.12.2007р. по 20.12.2011р. (згідно довідки приватного підприємця Кузьменко А.А. від 28.12.2007р.) у розмірі 2% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення договору становить 11324,00 грн.;

після завершення будівництва (але не пізніше 21.12.2011р.) у розмірі 1% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення договору становить 11324,00 грн.;

у разі використання земельної ділянки з порушенням земельного законодавства або умов договору землі, в тому числі при перевищенні термінів освоєння земельної ділянки, орендна плата становить 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендар сплачує орендну плату у вказаному розмірі за весь період часу з моменту вчинення порушення, або його виявлення і до моменту його усунення.

Відповідно до пунктів 10, 11 Договору обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії. Орендна плата за землю вноситься орендарем щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним на рахунок орендодавця.

Згідно п. 15 Договору земельна ділянка передається в оренду під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу) біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського.

В підпункті «л» п. 31 Договору закріплено, що Орендар зобов`язаний розпочати будівельні роботи не пізніше 1 року з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007р. №4-283 про надання земельної ділянки.

В п. 38 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

10.01.2008р. згідно акту приймання-передачі земельної ділянки, скріпленого печатками та підписами представників сторін по Договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 12176 кв. м. у м. Черкаси біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу) (а.с. 17).

01.10.2014р. сторони Договору, керуючись пп. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, рішеннями Черкаської міської ради від 13.05.2010р. №5-656 «Про затвердження показників грошової оцінки земель м. Черкаси» та від 13.05.2010р. №5-657 «Про плату за оренду землі» (із змінами, внесеними рішенням Черкаської міської ради від 01.07.2014р. №2-9), уклали угоду про внесення змін до пунктів 5 та 9 цього договору в частині розміру нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки та розміру орендної плати (а.с. 25-26).

На підтвердження неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо своєчасної та повної сплати орендної плати за землю позивач подав до суду розрахунок заборгованості ПП «Дніпробуд-Центр» по орендній платі за земельну ділянку від 09.11.2017р. №2236/18-08, виконаний Департаментом фінансової політики Черкаської міської ради (а.с.33).

За вказаним розрахунком заборгованість відповідача зі сплати орендної плати за землю за Договором за період оренди з травня 2015 року по вересень 2017 року становить 142392,12 грн. При цьому відповідач щомісячно сплачував орендну плату, крім грудня 2015 року, січня та лютого 2016 року.

Відповідач повністю сплатив заборгованість, вказану у поданому розрахунку Департаменту фінансової політики Черкаської міської ради, в розмірі 142392,12 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2018р. №13. (а.с. 71).

Інших доказів, пояснень та документів суду сторонами не подано.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності та за своїм внутрішнім переконанням, виконуючи вказівки Верховного Суду, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволення позовних вимог з таких правових підстав та мотивів.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Сторони за договором оренди землі від 28.12.2007р. є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місце здійснення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх державної реєстрації приписи ст. 93 ЦК України.

Позивач є органом місцевого самоврядування та відповідно до приписів ст. 19 Конституції України може діяти лише у встановлений Законом спосіб, і не інакше. Діяльність позивача регламентована положеннями Конституції України (ст. 19), ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі», приписами ЦК, ГК, ЗК України в частині укладення, продовження договорів, іншими нормативними документами в частині регулювання земельних орендних відносин.

Діяльність відповідача регламентована положеннями Конституції України (ст. 19), ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду землі», приписами ЦК, ГК, ЗК України в частині укладення, продовження договорів, іншими нормативними документами в частині регулювання земельних орендних відносин.

Приписи ст. 13 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатного використання об`єкту земельної ділянки площею 12176 кв.м. під розташування та подальшу експлуатацію «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу), що за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови та знаходиться у м. Черкаси біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Відносини між сторонами слід розцінювати як відносини з оренди земельної ділянки комунальної власності, що врегульовано вимогами Земельного кодексу України, ЗУ «Про оренду землі». Суд вважає, що сторонами Договору за договором оренди землі від 28.12.2007р. досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Спору в цій частині немає. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину приписи ст. 204 ЦК України.

В силу п. 1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно частини 1 статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку - є господарським зобов`язанням.

Згідно з частиною 1 статті 174 ГК України, господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» вбачається, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння i користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також

договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння i користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Аналогічні приписи містить i стаття 93 Земельного кодексу України.

Згідно ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності - приписи ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України.

Розмір орендної плати, яку був зобов`язаний сплачувати відповідач, змінювався на протязі дії договору у зв`язку з індексацією та інфляційними процесами в державі, що передбачено п. 10 Договору. Договором не передбачено отримання окремої згоди відповідача на таку зміну розміру орендної плати, що відповідає приписам ст. 651, 652 ЦК України.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, які до інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 284 ГК України орендна плата є істотною умовою договору оренди.

В п. 3 ст. 291 ГК України встановлено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

В п. 39 Договору сторони погодили, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

За загальним правилом, встановленим ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у paзi неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового oбiгy, заінтересована сторона має право передати cпip на вирішення суду.

Згідно з положеннями ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї з сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 i 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до постанови Вищого Господарського суду України від 13.04.2016р. у справі №914/3210/15 приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та передбачають розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Kpiм того, судом ураховано, щ ост. 782 ЦК України передбачено спеціальний cпociб розірвання договору шляхом учинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо орендар не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців поспіль. Однак зазначено, що така можливість є правом, а не обов`язком наймодавця. I таке право не є перешкодою для звернення орендодавця до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати орендарем платежів якщо вбачається істотне порушення умов договору. Порушення орендарем такої умови договору оренди майна як несвоєчасне внесення орендної плати є достатньою правовою підставою для розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю. Несплата або несвоєчасна сплата орендної плати за державне чи комунальне майно є істотним порушенням умов договору i відповідно є підставою для розірвання договору оренди з орендарем. За таких умов розірвати договір оренди можливо як у позасудовому, так i в судовому порядку. Сплата заборгованості з орендної плати після порушення провадження у справі є лише підставою для припинення провадження у справі щодо стягнення несплаченої орендної плати з орендаря та не підтверджує належного виконання орендарем своїх зобов`язань. Haвіть за умови сплати заборгованості після порушення провадження у справі договір оренди може бути розірвано.

Верховний Суд України 19.09.2011р. у постанові №22/110 зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. №15-пр/2002 недотримання позивачем вимог ст. 188 ГК України щодо обов`язку надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору в разі виникнення такої необхідності є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін: (рішення «Серявін проти України» nо. 4909/04 від 10.02.2010р., рішення «Трофімчук проти України» nо. 4241/03 від 28.10.2010р.);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» nо. 4994/04 від 09.09.2011р.).

Застосовуючи відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи, суд зазначає, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia), заява №44912/98, п.52, ЄСПЛ 2004-ІХ) (п.35 рішення Європейського суду з прав людини від 26.06.2014р. у справі «Суханов та Ільченко проти України», заяви № 68385/10 та 71378/10).

Суд наголошує, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Вимога досягнення такого балансу відображена в цілому в побудові ст. 1 Першого протоколу, включно з другим реченням, яке необхідно розуміти у світлі загального принципу, викладеного в першому реченні. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (див. рішення у справі «Прессос компанія» та інші проти Бельгії»).

Вирішуючи, чи було дотримано цієї вимоги, суд виходить із того, що держава має широку свободу розсуду як щодо вибору способу вжиття заходів, так і щодо встановлення того, чи виправдані наслідки вжиття таких заходів з огляду на загальний інтерес для досягнення мети певного закону.

Як зазначено в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №8 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України), з іншого - є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку нарівні із земельним податком (п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Виконання вказівок Верховного Суду після касаційного перегляду рішення.

Судом досліджено питання наявності чи відсутності заборгованості у відповідача по платежах за орендовану земельну ділянку та систематичність несплати орендної плати, а також тривале невикористання ділянки під забудову.

Податковий орган надав суду довідку про сплату орендної плати чи податку на землю відповідачем за період з 2015 року.

У ПП «Дніпробуд-Центр» відсутній податковий борг за 2015-2017 роки, в тому числі і борг по орендній платі за землю комунальної форми власності, яка адмініструється Державною фіскальною службою України в порядку та на умовах для плати за землю (пункт 14.1.147 ст. 14 та розділ XIII Податкового кодексу України).

Наявність переплати за землю у відповідача в період листопада-грудня 2015р. січня 2106р. по орендних платежах в бюджет не є доказом прострочення заборгованості по оренді чи систематичній несплаті орендної плати за землю в бюджет.

Наявність переплати в бюджет за спірний період у відповідача - не спростована позивачем в належний спосіб.

З викладених вище обставин та норм чинного законодавства суд дійшов до висновку про недоведеність позивачем істотного порушення відповідачем умов договору від 28.12.2007р. і, що позивач як орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору. Самі факти сплати орендної плати не в повному обсязі не можуть вважатися достатньою та єдиною обґрунтованою підставою для розірвання договору оренди землі.

Відтак, якщо метою позивача є отримання коштів від використання земельної ділянки, орендованої відповідачем, розірвання договору оренди землі однозначно не призведе до наповнення міського бюджету, оскільки взагалі припиниться сплата орендної плати, яку систематично перераховує відповідач на користь місцевого бюджету. З урахуванням викладеного, позовна заява не містить правових підстав та обґрунтувань, з яких позивач прагне розірвати договір оренди з мотивів систематичної несплати орендної плати.

Щодо другої самостійної підстави для розірвання договору, на яку посилається позивач, то судом встановлено, що за умовами договору від 28.12.2007р. встановлений обов`язок орендаря розпочати будівельні роботи на земельній ділянці площею 12176 кв. м. біля перехрестя вул. Лісова Просіка та вул. Можайського протягом одного року з дати прийняття рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007р. №4-283.

Позивач не надав доказів того, що ним таке рішення, а саме від 20.12.2007р. №4-283 стосовно відповідача приймалося радою на сесії. Поданий суду примірник рішення міської ради №4-283 від 20.12.2007р. (а.с. 103) стосується іншого самостійного суб`єкта господарювання ТОВ «Світ ласощів» та зовсім іншої земельної ділянки (площею 5966 м2) по вул. Петровського, 239 в м. Черкаси. Відповідач заперечив будь-який стосунок та відношення до цієї юридичної особи та земельної ділянки. Відтак суд не враховує це рішення ради №4-283 як належний та допустимий доказ при прийняття рішення судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зважаючи, що договір оренди від 28.12.2007р. пов`язує початок відліку строку на забудову земельної ділянки з моменту прийняття рішення Черкаської міської ради від 20.12.2007р. №4-283, яке не приймалося стосовно відповідача, тому порушення строків забудови в даному випадку не вбачається.

Статтею 143 Земельного кодексу України передбачено, що підставою примусового припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

З наведеної норми Земельного кодексу України та умов договору від 28.12.2007р. випливає, що підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки є саме використання орендарем землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, яка встановлена договором.

За таких обставин посилання позивача, що земельна ділянка не використовується орендарем у певний період часу, не означає про її використання не за цільовим призначенням.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 01.02.2017 року у справі №910/8002/16.

Відповідач вказує, що не міг розпочати будівництво «таун-хаус» (будинків стрічкової забудови каскадного типу) у період з 20.12.2007р. по 20.12.2011р., в зв`язку з відсутністю затверджених Черкаською міською радою Генерального плану забудови міста Черкаси та Плану зонування території міста Черкаси.

З листа Департаменту архітектури, містобудування та інспектування Черкаської міської ради від 09.12.2014р. вих. №142-73-01-25 вбачається, що проект містобудівної документації «План зонування території міста Черкаси» знаходиться на стадії затвердження.

Відповідачем надано примірник рішення Черкаського окружного адміністративного суду (а.с. 226-228) від 09.01.2019р. у справі №2340/3945/18, яким визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.12.2017р. №1314 «Про відмову в затвердженні ПП «Дніпробуд-Центр» містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки біля перехрестя вул. Лісова просіка та Можайського у м. Черкаси». Тобто Відповідачем вчиняються всі можливі дії для легального використання спірної земельної ділянки за призначенням.

За статтею 39 Земельного кодексу України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 180 Земельного кодексу України зонування земель здійснюється у межах населених пунктів.

При зонуванні земель встановлюються вимоги щодо допустимих видів забудови та іншого використання земельних ділянок у межах окремих зон.

Таким чином, розірвання договору оренди у судовому порядку з підстав, передбачених ст. 143 Земельного кодексу України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі», можливе у разі використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, а тому відсутність забудови на спірній земельній ділянці не є свідченням нецільового використання землі, у зв`язку з чим зазначені обставини не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог.

Заперечення позивача до уваги судом не приймається з підстав їх недоведеності та невідповідності фактичним обставинам справи і вимогам закону.

Суд вважає, що позивачем використано неналежний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заборгованість за оренду земельної ділянки на умовах Договору за період з грудня 2015 року по лютий 2016 року у відповідача відсутня. Відповідачем здійснювалася сплата орендних платежів у більшому розмірі, ніж сума орендного платежу, в зв`язку з чим за 2015 рік вникла переплата, яка надала можливість відповідачу не здійснювати орендні платежі в межах суми переплати. Посилання позивача на те, що відповідач не сплачував орендну плату в період з грудня 2015 року по лютий 2016 року, не дає підстав для висновку судом про завдання орендодавцю істотної шкоди, та й за вказаний період орендодавцем з цього питання жодних претензій до орендаря не ставилося і на час розгляду справи заборгованість по орендній платі відсутня.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Таким чином Позивач не доводить підстави свого позову. В задоволенні вимог Позивачу належить відмовити повністю за недоведеністю та необґрунтованістю вимог.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36,

до приватного підприємства «Дніпробуд-Центр», Черкаська область, Черкаський район, с. Червона Слобода, вул. Гоголя, 33,

про розірвання договору оренди землі - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 06.06.2019р.

Суддя Г.М. Скиба