ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2019 року м. Дніпро Справа № 904/4936/14

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 р.

( суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро )

прийнятої за результататми розгляду заяви Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни, про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області

від 31.07.2014 р. за нововиявленними обставинами у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго",

м. Дніпро

до Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни,

м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 114 497,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 р. заяву Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 у справі № 904/4936/14 за нововиявленними обставинами залишено без розгляду.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що Фізична особа - підприємець Коннова Світлана Олександрівна подала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України, що є підставою для залишення вказаної заяви без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Фізична особа - підприємець Коннова Світлана Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 р., що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального права та невірного застосування процесуальних норм, що призвело до винесення помилкової ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому Скаржник зазначає, що відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Але, відповідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Водночас, на думку Скаржника, положення ст. 118 ГПК України в частині, що стосується втрати права на вчинення процесуальних дій у разі закінчення встановленого законом або призначеного судом строку та залишення таких заяв, скарг і документів, поданих після закінчення процесуальних строків, суперечить ст. ст. 2, 4, 11 ГПК України, а також приписам ст. ст. 8. 22, 55, 124 Конституції України та ч. 2 ст. 267 ЦК України, норми яких є актами вищої юридичної сили по відношенню до норм Господарського процесуального кодексу України тим паче, що згідно ч. 1 ст. 119 ГПК України суд може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2018 р. апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018р. у справі № 904/4936/14 повернуто без розгляду.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, Фізична особа - підприємець Коннова Світлана Олександрівна подала касаційну скаргу, в якій просила скасувати вказану ухвалу, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2019 р. касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Коннової Світлани Олександрівни задоволено. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2018 р. у справі № 904/4936/14 скасовано. Справу № 904/4936/14 передано до Центрального апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного розгляду.

27.05.2019 р. вказана справа надійшла до Центрального апеляційного господарського суду.

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л.,Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 904/4936/14 за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Коннової Світлани Олександрівни. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 11.06.2019 р.

Ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 29.05.2019 р. у даній справі направлялась на адресу учасників судового процесу в порядку приписів ст. 242 ГПК України та з дотриманням вимог ч. 4 ст. 120 ГПК України.

Крім того, вказану ухвалу суду було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні 11.06.2019 р., хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить відбиток штампу реєстрації вихідної кореспонденції, що міститься на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

З огляду на те, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, та враховуючи що інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою, зокрема, Єдиного державного реєстру судових рішень, і сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень, а також те, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 273 ГПК України, а чергове відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представника Відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Застосовуючи згідно ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. ).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З огляду на викладене, колегія суддів відхилила клопотання представника Позивача заявлене у судовому засіданні про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Представник Позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність.

У судовому засіданні 11.06.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у липні 2014 р. Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулося до господарського суду із позовом, яким просило стягнути з фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни 114 974, 94 грн. за недовраховану активну електроенергію та судовий збір у сумі 2 299, 50 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 р. стягнуто з фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" вартість недоврахованої електроенергії у сумі 114 974,94 грн., витрати на оплату судового збору у сумі 2 299, 50 грн.

12.08.2014 р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 р. видано наказ № 904/4936/14.

16.10.2018 р. від Фізичної особи - підприємця Коннова Світлана Олександрівна надійшла заява про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 р. за нововиявленними обставинами, відповідно до якої заявник просив змінити рішення, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції: "Позов задовольнити частково. Стягнути з фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" вартість недоврахованої електроенергії у сумі 13 915,08 грн. в т.ч. ПДВ-20% - 2 319,19 грн., витрати на оплату судового збору у сумі пропорційній розміру задоволених вимог, що становить - 278,39 грн."

Заява мотивована тим, що відповідно до висновку електротехнічного дослідження № 11386 від 05.09.2018 р. миттєве значення активної потужності в трохфазній електромережі ФОП Коннової С.О. згідно з даними, зафіксованими предстанвиками ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" в акті № 001620 від 11.08.2011 про порушення ПКЕЕ становитиме 8,712 кВт за годину замість 80 кВт. Таким чином, розмір недоврахованої активної електричної енергії за період, починаючи з лютого по серпень 2011 року, становить 13 915,08 грн. Вказану обставину Відповідач вважає нововиявленою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з заявою, на час розгляду справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 320 цього Кодексу, учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

За умовами п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 ст. 320 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 р., яке ФОП Коннова С.О. просить переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили 12.08.2014 р.

З заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами Відповідач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області 16.10.2018 р.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що Фізичною особою - підприємцем Конновою Світланою Олександрівною подано заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України є правильним.

Ч. 3 ст. 321 ГПК України унормовано, що строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Аналіз вищезазначеної статті дає підстави вважати, що за своєю правовою природою встановлений цією нормою строк у три роки є присічним, тобто таким, сплив якого спричиняє припинення самого права, за реалізацією якого звертається особа, та він не може бути відновлений, незалежно від причин його пропуску.

Таким чином, можливість поновлення процесуального строку, встановленого ч. 2 ст. 321 ГПК України, в межах якого учасник справи може подати заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, з підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, процесуальним законом виключається.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства, оскільки ФОП Коннова С.О. подала заяву про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 р. за нововиявленими обставинами з пропуском строку, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 321 ГПК України місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про залишення вказаної заяви без розгляду.

Зазначені висновки місцевого господарського суду в ухвалі відповідають обставинам справи, а також узгоджуються з нормами процесуального права, які судом правильно застосовані.

Крім цього, згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому відповідно до п.п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 15.11.2018 р. у справі № 910/9927/13.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржувана ухвала залишенню без змін.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275 - 285, 287 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Коннової Світлани Олександрівни залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2018 р. у справі № 904/4936/14 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12.06.2019 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна