ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2019 р. Справа №921/90/19

Місто Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бонк Т.Б.

суддів Бойко С.М.

Хабіб М.І.

секретар судового засідання Борщ І.О.

за участю представників:

від прокуратури: Рогожнікова Н.В.- прокурор;

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу: заступника прокурора Тернопільської області, вих.№05/2-132 вих.19 від 18.04.2019

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019, (суддя Н.М. Бурда, м.Тернопіль, повний текст складено - 09.04.2019)

у справі № 921/90/19

за позовом: Першого заступника керівника Теребовлянської місцевої прокуратури, м.Теребовля, Тернопільська область в інтересах держави в особі Бережанської міської ради Тернопільської області, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область

до відповідача: Малого приватного підприємства "Млин", с.Шибалин, Бережанський район, Тернопільська область

про: стягнення 53 572,69 грн. збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

ВСТАНОВИВ:

короткий зміст вимог позову та ухвали суду першої інстанції:

18.02.2019 перший заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури, звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Бережанської міської ради Тернопільської області до Малого приватного підприємства "Млин" про стягнення збитків в розмірі 53 572,69 грн. за користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:013: НОМЕР_1 , розташованої на території Бережанської міської ради в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,755га без правовстановлюючих документів.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019 позов залишено без розгляду.

Ухвала Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019 мотивована тим, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України). Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Доводи прокурора щодо нездійснення захисту прав та свобод органу місцевого самоврядування, яке хоча і не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території даним органом, суд вважав такими, що не відповідають дійсності.

Також, суд першої інстанції зазначив, що відсутність грошових коштів у державного органу на сплату судового збору законом не визначено як підстава для здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що у даному випадку прокурором не доведено за допомогою належних та допустимих доказів наявності підстав для представництва інтересів держави (абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру) та того, що відповідні суб`єкти владних повноважень не здійснюють їх захисту , оскільки Бережанська міська рада, в особі якої в інтересах держави звернувся перший заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури з даним позовом до суду, має підстави і можливість для самостійного захисту своїх прав щодо спірного комунального майна.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

в апеляційній скарзі апелянт - заступник прокурора Тернопільської області просить ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019 р. у справі № 921/90/19 - скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи це тим, що зміст листів Бережанської міської ради Тернопільської області від 09.01.19 №36/03-12 та від 22.01.19 від 127/03-12 адресовані Теребовлянській місцевій прокуратурі доводять, що орган місцевого самоврядування, знаючи про використання відповідачем земельної ділянки без належних правових підстав та недоотримання місцевим бюджетом суми ордерної плати впродовж тривалого часу, а саме з 01.05.2014, при наявності відповідних повноважень не вживав заходів щодо стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою.

Аргументи Бережанської міської ради щодо невжиття нею заходів до стягнення коштів з відповідача з огляду на відсутність кошторисних призначень для сплати судового збору не виправдовує її бездіяльність.

Тому, підставою звернення прокурора з позовною заявою став саме факт нездійснення органом місцевого самоврядування покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері земельних відносин, яке полягає у тому, що вказаний орган не звернувся впродовж тривалого часу до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, хоча про таке порушення з боку відповідача йому було відомо з часу припинення дії договору оренди спірної земельної ділянки у 2014 році.

Необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, порушені ненадходженням до місцевого бюджету з відповідача коштів орендної плати за користування земельною ділянкою.

В даному випадку прокурор виконав субсидіарну роль, оскільки не замінив орган місцевого самоврядування, а з огляду на відсутність захисту інтересів держави з його сторони звернувся до суду з відповідною позовною заявою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач МПП "Млин" просить апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019 р. по справі №921/90/19 без змін, мотивуючи це тим, що прокурор не довів, що в даному випадку має місце порушення «Інтересів держави» та наявність «виключного випадку», який тим більше прямо передбачений законом», що дає йому право представляти інтереси держави (а фактично органу місцевого самоврядування) в суді. Вважає, що прокурор не довів, що в даному випадку він здійснює представництво в суді законних інтересів саме держави, а не Бережанської міської ради. Вищенаведене свідчить про те, що позов по даній справі подано особою (прокурором), який не має процесуальної дієздатності.

У судове засідання не з`явилися представники сторін, хоча учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи встановлені строки розгляду справи, те, що явка представників сторін не визнавалася судом обов`язковою у даній справі, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників сторін на підставі наявних у справі доказів.

Згідно встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що :

18.02.2019 перший заступник керівника Теребовлянської місцевої прокуратури, звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом в інтересах держави в особі Бережанської міської ради Тернопільської області до Малого приватного підприємства "Млин" про стягнення збитків в розмірі 53 572,69 грн за користування земельною ділянкою кадастровий номер :04:013 НОМЕР_1 , розташованої на території Бережанської міської ради в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,755га без правовстановлюючих документів.

Прокурор стверджує, що з 01.05.2014 року по даний час Мале приватне підприємство "Млин" фактично користувалося без правовстановлюючих документів земельною ділянкою площею 0,755 га, кадастровий номер: НОМЕР_2 , розташованою на території Бережанської міської ради Бережанського району Тернопільської області в межах населеного пункту за адресою вул. Привокзальна, 7 м.Бережани Тернопільської області, не вживало необхідних заходів до оформлення свого права землекористування та не сплачувало плати за землю, посилаючись при цьому на матеріали перевірок дотримання вимог земельного законодавства (проведених ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області у 2014-2018 роках), які долучено до матеріалів справи. Засіданням комісії з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Бережани , сіл Рай та Лісники внаслідок використання земельних ділянок з порушенням законодавства, визначено розмір збитків, завданих МПП «Млин» використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 53 572,69 грн. за період з 07.11.2015 по 06.11.2018, про що складено відповідний акт від 06.11.2018, затверджений рішенням виконкому Бережанської міської ради від 15.11.2018 за №717.

Звертаючи до суду з даним позовом прокурор зазначив , що недотримання належного економічного регулювання земельних відносин, забезпечення надходжень платежів з орендної плати до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх вірного правового (в тому числі договірного) врегулювання, що виключає невизначеність у правовідносинах сторін, безпосередньо належить до інтересів держави, а органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Бережанською міською радою, не вжито заходів щодо її стягнення в судовому порядку, а отже прокурор вбачає правові підстави для звернення з даним позовом в інтересах держави в особі Бережанської міської ради для захисту порушеного права відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру".

Положеннями ч.2 ст.4 ГПК України передбачено право на звернення до господарського суду юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, фізичних осіб, які не є підприємцями, державних органів, органів місцевого самоврядування за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Одним із зазначених органів є прокуратура, на яку покладено функції представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п. 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Ці міркування Конституційний Суд зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак висловлене судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону "Про прокуратуру".

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

В свою чергу, не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається, а здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Відповідно до п.1 ч.6 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Прокурор, звертаючись до суду з даним позовом визначив орган, уповноважений державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах- Бережанську міську раду, яка є належним органом, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади у сфері земельних відносин, в тому числі права власника комунального майна земельної ділянки кадастровий номер :04:013 НОМЕР_1 , розташованої на території Бережанської міської ради в межах населеного пункту за адресою: АДРЕСА_2 Привокзальна, 7, м. Бережани, площею 0,755га, якою за твердженням позивача відповідач користувався без правовстановлюючих документів чим спричинив збитки у вигляді доходу від орендної плати за землю в розмірі 53 572,69 грн.

Зазначено, що уповноважений орган не здійснює відповідні повноваження. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (правова позиція, викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2018 у справі №922/901/17, від 31.10.2018 у справі №910/6814/17 та від 06.02.2019 у справі № 927/246/18).

В даному випадку суд надає оцінку правильності визначенню прокурором органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, а також встановлює чи порушені права та інтереси даного органу предметом заявленого спору, за поданими прокурором доказами оцінює чи даними органами належним (чи неналежним) чином виконуються функції із захисту інтересів держави, в тому числі майнових прав на спірні земельні ділянки.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно із ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» міські ради наділяються повноваженнями щодо надання під забудову та для інших потреб земель, що перебувають у власності територіальних громад.

Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Рада відповідно до ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» може бути позивачем, може звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації її повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Бережанська міська рада є тим органом, на який покладено функції розпорядника земельних ділянок комунальної власності, з усіма повноваженнями власника, в тому числі наділено правом самостійно звертатися до суду з позовом про стягнення збитків, завданих місцевій громаді внаслідок використання земельних ділянок з порушенням законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи Бережанською міською радою вживались заходи, щодо виявлення порушень земельного законодавста при використанні земельних ділянок, а саме: - після проведених ГУ Держагеокадастру у Тернопільській області, у тому числі і за зверненням Бережанської міської ради (лист №96/03-07 від 16.01.2018), неодноразово перевірок дотримання вимог земельного законодавства, якими встановлено факт використання МПП «Млин» без правовстановлюючих документів, земельної ділянки площею 0,755 га кадастровий номер № :04:013:0061 за адресою АДРЕСА_2 Привокзальна АДРЕСА_1 (акти перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.12.2017 року № 656- ДК/741/АП/09/01/-17, від25.02.2015 за №27, від 17.04.2018 за №656-ДК/175/АП/09/01-18, План-схема земельної ділянки до акту перевірки), Бережанська міська рада неодноразово листами №96/03-07 від 16.01.2018 та №542/03-05 від 28.03.2018 повідомляла відповідача про необхідність продовження оренди спірної земельної ділянки; - засіданням комісії з визначення збитків, заподіяних територіальній громаді м. Бережани, сіл Рай та Лісники внаслідок використання земельних ділянок з порушенням законодавства (що діє на підставі рішення виконкому Бережанської міської ради від 25.04.2018 №532), визначено розмір збитків, завданих МПП «Млин» використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів в сумі 53 572,69 за період з 07.11.2015 по 06.11.2018, про що складено відповідний акт від 06.11.2018 , затверджений рішенням виконкому міської ради від 15.11.2018 за №717.

Прокурором не надано будь яких доказів того, що Бережанська міська раду, яка є належним органом, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту інтересів територіальної громади у сфері земельних відносин, в тому числі права власника комунального майна, до виключної компетенції якого законом віднесено вирішення питань розпорядження землями комунальної форми власності, всупереч вимог закону не здійснюється захист інтересів територіальної громади або такий захист здійснюється неналежно.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо). (правова позиція, викладена в ухвалах Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі №910/18283/17, від 10.07.2018 року у справі №812/1689/16, постановах від 25.04.2018 року у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 року у справі №687/379/17-ц).

Отже, враховуючи вищенаведене суд першої інстанції підставно зазначив, що доводи прокурора щодо нездійснення захисту прав та свобод органу місцевого самоврядування, яке хоча і не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території даним органом, суд вважає такими, що не відповідають дійсності.

Посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження захисту державних інтересів, не достатньо для прийняття судом рішення в такому спорі по суті, оскільки за змістом абз. 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів також зазначає, що прокурором не доведено, що в даному випадку є порушення ,,інтересів держави та наявність ,,виключного випадку, що надає йому право представляти інтереси держави в суді. Прокурор також не довів, що в даному випадку він здійснює представництво в суді законних інтересів саме держави, а не органу місцевого самоврядування- Бережанської міської ради.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що законом не визначено підставою для здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах відсутність грошових коштів у державного органу на сплату судового збору.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019 у справі №921/90/19 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Пунктами 1,2 ст.86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу заступника прокурора Тернопільської області, вих.№05/2-132 вих.19 від 18.04.2019 -залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 04.04.2019-залишити без змін.

3.Судовий збір за перегляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст.ст. 286 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 06 червня 2019 року.

Головуючий (суддя-доповідач): Т.Б. Бонк

Судді С.М. Бойко

М.І. Хабіб