ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.06.2019 Справа № 905/600/19

Суддя господарського суду Донецької області Макарова Ю.В., за участю секретаря судового засідання Баган А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія, м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг, м.Маріуполь Донецької області (),

про стягнення 21715,00грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія, м.Київ, звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення безпідставно перерахованих коштів у розмірі 21715,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на помилкове перерахування платіжними дорученнями №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. на рахунок відповідача грошових коштів у заявленому до стягнення розмірі.

Ухвалою господарського суду від 17.04.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/600/19; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 14.05.2019р. відкладено розгляд справи на 06.06.2019р.

15.05.2019р. через канцелярію суду від позивача за вх.№9470/19 надійшов лист з доданими документами згідно додатку. У листі зазначено, що рахунки на які є посилання у спірних платіжних дорученнях №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. виставлені Товариством з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтінг, м.Київ, (), яке фактично надавало послуги позивачу і з яким підприємство мало господарські відносини; правовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія м.Київ з Товариством з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг м.Маріуполь () були припинені в березні 2019 року.

27.05.2019р. через канцелярію суду від позивача за вх.№10366/19 надійшов лист, у якому зазначено, що частина рахунків, на які є посилання у платіжних дорученнях №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. у підприємства відсутні, однак на них є посилання у актах виконаних робіт, належним чином підписаних сторонами.

У вказаних листах вх.№9470/19 та вх.№10366/19 позивач повідомляв суд про неможливість направити свого представника у судові засідання, просив розглядати справу без його присутності.

Представники сторін у судові засідання 14.05.2019р. та 06.06.2019р. не з`явились.

Ухвали суду від 17.04.2019р. та від 14.05.2019р. у справі були отримані представником позивача за довіреністю 22.04.2019р. та 21.05.2019р. відповідно, поштові відправлення на адресу відповідача з ухвалами суду повернулися на адресу суду з підстави «за закінченням встановленого строку зберігання».

Судом були вжиті усі належні заходи для повідомлення відповідача про місце, дату та час проведення судових засідань. Відповідно до відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Товариство з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг, , значиться за адресою: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вулиця Архітектора Нільсена, будинок 60. Достовірність відомостей з Єдиного державного реєстру встановлена ст.10 Закону України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. Так, вся кореспонденція направлялася відповідачу за адресою, вказаною у позові та вказаному реєстрі.

З цього приводу, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018р. у справі №916/3188/16, суд зазначає, що сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

У суду відсутні будь-які відомості щодо зміни місцезнаходження відповідача або можливого перебування юридичної особи в процесі припинення.

Суд обмежений строками розгляду спрощеного позовного провадження, продовження вказаних строків чинним господарським процесуальним кодексом України не передбачено.

Враховуючи те, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи шляхом надіслання копій ухвал про призначення справи до розгляду на юридичні адреси учасників справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, а також положення ч. 12 ст. 270 господарського процесуального кодексу України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні.

З огляду на наведене, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, закінчення строку розгляду справи 16.06.2019р., суд вирішує спір по суті за наявними матеріалами, оскільки їх достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до платіжного доручення №612 від 25.09.2018р. позивач перерахував відповідачу, Товариству з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг (), грошові кошти у сумі 14820,00грн. з призначенням платежу «Оплата за транспортно-експедиторські послуги рах.660, 664, 670, 689, 696 від 11-20/09/2018 в т.ч. ПДВ 20% 2470,00грн.».

Листом за вих.№2/3 від 13/03/2019р. позивач просив відповідача повернути помилково перераховані кошти у сумі 14820,00грн. у 7-ми денний строк з дати вимоги згідно платіжного доручення №612 від 25.09.2018р., у зв`язку з тим, що договірні відносини з підприємством були завершені у лютому 2018 року, заборгованість відсутня. Даний лист з копією платіжного доручення був направлений на юридичну адресу відповідача 13.03.2018р., про що свідчить наявна в матеріалах справи копія опису вкладення у цінний лист.

Відповідно до платіжного доручення №544 від 28.08.2018р. позивач перерахував відповідачу, Товариству з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг (), грошові кошти у сумі 6895,00грн. з призначенням платежу «Оплата за транспортно-експедиторські послуги рах.575, 565, 553 від 03-14.08/2018 в т.ч.ПДВ 20% 1149,17грн.».

Листом вих.№2/9-2018 від 14.09.2018р. позивач просив відповідача повернути помилково перераховані кошти у сумі 6895,00грн. згідно платіжного доручення №544 від 28.08.2018р., з посиланням на завершення договірних відносин з підприємством у лютому 2018 року, відсутність заборгованості. Даний лист з копією платіжного доручення був надісланий на юридичну адресу відповідача, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія опису вкладення у цінний лист.

За твердженнями позивача, договірні правовідносини Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія м.Київ з Товариством з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг м.Маріуполь () були припинені, а перераховані платіжними дорученнями №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. грошові кошти у загальній сумі 21715,00грн. призначались Товариству з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтінг м.Київ () згідно виставлених останнім рахунків за надані послуги відповідно до договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р., про що свідчить призначення платежу у вказаних платіжних дорученнях.

У матеріалах справи наявні докази наявності договірних відносин між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтінг м.Київ () на підставі договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р. про надання послуг по організації перевезення вантажів.

Відповідно до п.1.1. договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р. Виконавець (Товариство з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтінг) від свого імені та за рахунок Замовника (Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія) зобов`язався виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу Замовнику автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполученні (послуги по організації перевезення вантажу).

Згідно з п.4.1. договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р. Замовник здійснює оплату наданих Виконавцем послуг по організації перевезення вантажу на підставі рахунка-фактури Виконавця або підписаного сторонами Акту виконання послуг по організації перевезення вантажу протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання Замовником Акту про виконання послуг по організації перевезення вантажу.

Замовник проводить оплату в безготівковій формі шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, вказаний в договорі (п.4.5. договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання їх сторонами. В разі, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір припинити дію даного договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, з 01 січня по 31 грудня, включно (п.9.1. договору №ОП-09/03 від 01.03.2018р.).

Договір підписаний представниками обох сторін без зауважень, підписи скріплені печатками сторін.

На підтвердження виконання послуг за договором №ОП-09/03 від 01.03.2018р. про надання послуг по організації перевезення вантажів позивач надав суду двосторонні акти виконаних робіт №641 від 21.09.2018р. на суму 6000,00грн. та №514 від 04.08.2018р. на суму 2800,00грн.

У вказаних актах зазначено про надання послуг з організації перевезень, є посилання на договір №ОП-09/03 від 01.03.2018р., рахунки №689 від 20.09.2018р. та №553 від 03.08.2018р.

Суду представлені виставлені Товариством з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтінг» ( ) позивачу наступні рахунки: №696 від 20.09.2018р. на суму 2220,00грн., №670 від 14.09.2018р. на суму 1000,00грн., №664 від 11.09.2018р. на суму 2800,00грн., №660 від 11.09.2018р. на суму 2800,00грн., №565 від 09.08.2018р. на суму 2475,00грн., №575 від 14.08.2018р. на суму 1620,00грн., №689 від 20.09.2018р. на суму 6000,00грн., №553 від 03.08.2018р. на суму 2800,00грн.

У якості підстави виставлення у вказаних рахунках вказаний договір №ОП-09/03 від 01.03.2018р.

Оскільки, як зазначає позивач, відповідач своїми діями порушив його майнові права, а саме не повернув набуті без достатніх правових підстав грошові кошти, позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача перерахованих коштів у сумі 21715,00грн. на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні відповідача до повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 21715,00грн.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, останні регулюються, насамперед, положеннями Господарського кодексу України, а також іншими актами господарського законодавства, зокрема - Цивільним кодексом України.

Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів.

Відповідно до ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на вимоги ч.ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.86 Кодексу суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вже встановлено судом, платіжними дорученнями №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. позивачем були перераховані кошти на рахунок відповідача в загальному розмірі 21715,00грн.

Факт отримання відповідачем зазначеної суми підтверджується тим, що в платіжних дорученнях отримувачем коштів зазначений саме відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг, м.Маріуполь ().

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності між сторонами договірних відносин, в той же час позивач у позові стверджує, що будь-які договірні відносини між сторонами припинилися ще в лютому 2018р.

Як встановлено судом, відповідно до призначення платежу у спірних платіжних дорученнях, кошти перераховувалися позивачем в якості оплати за транспортно-експедиторські послуги на підставі виставлених рахунків іншої юридичної особи, з якою у спірний період (2018 рік) у позивача були договірні відносини згідно з договором №ОП-09/03 від 01.03.2018р.

Будь-яких доказів в підтвердження факту наявності правових підстав збереження відповідачем отриманих від позивача грошових коштів у заявленому розмірі матеріали справи не містять.

Відповідно до Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні, помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Згідно приписів Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та Інструкції про безготівкові розрахунки в України в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. № 22, неналежний отримувач особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до п.2.35. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Докази перерахування (повернення) на рахунок позивача безпідставно отриманих коштів в сумі 21715,00грн. в матеріалах справи відсутні.

Інших належних та допустимих доказів, які б в установленому порядку спростовували викладені позивачем обставини суду не представлено.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

В свою чергу, зобов`язання з безпідставного набуття або збереження майна є одним з видів позадоговірних зобов`язань, які регулюються положеннями глави 83 Цивільного кодексу України. Обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує виникнення даного виду зобов`язань, є відсутність правової підстави для набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої особи. Відсутність правової підстави означає, що майно набуте чи збережене особою поза підставою (юридичним фактом), передбаченою законом, іншим правовим актом чи право чином.

При цьому термін "майно" у контексті частини 1 статті 1212 містить у собі не тільки майно в розумінні статті 190 ЦК України, але і гроші (грошові кошти).

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначив також Верховний Суд у постанові від 15.02.2019р. у справі №910/21154/17 та Велика Палата Верховного суду від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17.

У відповідності до ч. 4, 5 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази наявності правових підстав для набуття відповідачем спірних коштів, відповідач згідно з нормами закону вважається неналежним отримувачем грошових коштів у сумі 21715,00грн., перерахованих йому позивачем платіжними дорученнями №544 від 28.08.2018р. та №612 від 25.09.2018р. Отже, вказані кошти стають майном (грошовими коштами), яке знаходяться у відповідача без достатньої правової підстави, а отже відповідач зобов`язаний повернути цю суму, як безпідставну набуту.

Враховуючи викладене, вимоги про стягнення з відповідача сплачених без належної правової підстави грошових коштів у розмірі 21715,00грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача повністю.

Керуючись статтями 12, 46, 73, 74-79, 86, 91, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія, м.Київ, до Товариства з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг, м.Маріуполь Донецької області, про стягнення безпідставно перерахованих коштів у розмірі 21715,00грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю МТЛ Консалтинг (87515, Донецька область, м.Маріуполь, вул.Архітектора Нільсена, 60; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Альфа Екологія (01004, м.Київ, вул.Пушкінська, 38-А; ) безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 21715грн.00коп. та суму судового збору у розмірі 1921грн.00коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ у встановленому порядку.

У судовому засіданні 06.06.2019р. оголошено і підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2019р.

Суддя Ю.В. Макарова