ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. Справа№ 911/2346/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорної Л.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Івашин О.Є., Прокуратура України, службове посвідчення №031867 від 02.02.15

від відповідача 1: Журавльова С.В. довіреність № 7-20/1147 від 11.04.19

від відповідача 2: Кілічава Т.М. довіреність № б/н від 13.05.19

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство"

на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року (повний текст складено 11.03.2019 р.)

у справі № 911/2346/18 (суддя Лилак Т.Д.)

за позовом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави

до: 1. Вишгородської районної державної адміністрації Київської області,

2. Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство",

про визнання недійсними розпоряджень та державних актів на право постійного користування земельними ділянками, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1 короткий зміст позовних вимог:

1.1.1. Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою про визнання недійсними розпоряджень та державних актів на право постійного користування земельними ділянками (а.с.22-27)

Прокурор посилається на порушення інтересів держави, оскільки ДП "Вищедубечанське лісове господарство" набуло право постійного користування на земельні ділянки, рішення про надання яких жоден орган державної влади у встановленому ст.ст. 116, 123 Земельного кодексу України порядку не приймав. Крім того, без передбаченої ст. 149 Земельного кодексу України процедури вилучення земель та прийняття органом виконавчої влади відповідного рішення вказане державне підприємство позбавлено права користування на частину лісових земель. Зазначені обставини, на думку прокурора, призвели до незаконної зміни цільового призначення земель, що не перебували у користуванні ДП "Вищедубечанське лісове господарство", та безпідставного виведення вказаних земель державної власності з категорії лісогосподарського призначення, які відповідно до ст. 164 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.08 №610-р "Деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками" перебувають під особливою охороною від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб.

1.2 короткий зміст рішення суду першої інстанції:

1.2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 911/2346/18 позов задоволено повністю:

- визнано недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 03.07.2012 № 1385 "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок ДП "Вищедубечанське лісове господарство" на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області" в частині земельних ділянок площею 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4, площею 2,6943 га з кадастровим номером НОМЕР_5, площею 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6, площею 3,0536 га з кадастровим номером НОМЕР_7, площею 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8.

- визнано недійсним розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації від 23.08.12 № 1759 "Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками ДП "Вищедубечанське лісове господарство" на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району Київської області" в частині земельних ділянок площею 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1, площею 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2, площею 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_9, площею 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4, площею 2,6943га з кадастровим номером НОМЕР_5, площею 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6, площею 3,0536 га з кадастровим номером НОМЕР_7, площею 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8.

- визнано недійсними державні акти на право постійного користування земельними ділянками, видані ДП "Вищедубечанське лісове господарство": серії НОМЕР_10 на площу 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1; серії НОМЕР_11 на площу 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2; серії НОМЕР_12 на площу 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_3; серії НОМЕР_13 на площу 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4; серії НОМЕР_14 на площу 2,6943 га з кадастровим номером НОМЕР_5; серії НОМЕР_15 на площу 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6; серії НОМЕР_16 на площу 3,0536 га з кадастровим номером НОМЕР_7; серії НОМЕР_17 на площу 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8.

- стягнуто з Вишгородської районної державної адміністрації на користь Прокуратури Київської області 8 810,00 гривень в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

- стягнуто з ДП "Вищедубечанське лісове господарство" на користь Прокуратури Київської області 8 810,00 гривень в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором (а.с. 114-124)

1.3 короткий зміст вимог апеляційної скарги:

1.3.1. ДП "Вищедубечанське лісове господарство" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі №911/2346/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2019 року, апеляційна скарга ДП "Вищедубечанське лісове господарство" у судовій справі № 911/2346/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Чорна Л.В

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 911/2346/18 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі №911/2346/18, розгляд якої призначено на 28 травня 2019 року.

2.1.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2019 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 11.06.2019 р.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

2.2.1. Судом першої інстанції не взято до уваги те, що прокуратура у позовній заяві зазначає, що з користування ДП "Вищедубечанське ЛГ" вибула частина земель, однак не встановлює та не показує графічно, де знаходяться земельні ділянки, цільове призначення яких було змінено та які було передано у приватну власність.

2.2.2. Посилання Позивача, що Вишгородська РДА не мала повноважень надавати землі у постійне користування, є безпідставним, оскільки вона не надавала у постійне користування, а провела оформлення земельних ділянок після проведеної інвентаризації земель, надання земель у користування не відбувалось, проведенню інвентаризації слугувало попереднє вилучення земельних ділянок.

2.3 узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

2.3.1 Прокурор у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що за наслідками інвентаризації земельних ділянок не набувається право власності на земельні ділянки, які не відводились у користування, а також не можуть бути вилучені відведені у користування земельні ділянки із користування.

2.3.2 При фактичному збереженні загальної площі лісових земель змінилась конфігурація, межі та площа земельних ділянок, проте такі зміни не пов'язані з раніше прийнятими рішеннями органів державної влади з користування державного підприємства та держлісфонду.

2.3.3 Оформлення земельних ділянок після інвентаризації земель суперечить змісту ст.ст. 116, 122, 123, 149 ЗК України та ст. 35 Закону України "Про землеустрій".

2.4 інші процесуальні дії у справі:

2.4.1. У судовому засіданні 11 червня 2019 року представники Вишгородської районної державної адміністрації Київської області та Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" надали пояснення, в яких підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Прокурор у судовому засіданні 11 червня 2019 року надав пояснення, в яких заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Мотивувальна частина.

3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини;

3.1.1. Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство" є користувачем земельних ділянок для ведення лісового господарства на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району загальною площею 1446,5 га відповідно до Державного акту на право постійного користування землею від 24.09.1998 серії II-КВ № 003309 (а.с. 41-54).

3.1.2. Листом Вишгородської районної державної адміністрації від 14.10.2009 №7-25/5936 надано дозвіл Державному підприємству "Вищедубечанське лісове господарство" на проведення інвентаризації земельної ділянки на території Лебедівської сільської ради за межами населеного пункту (а.с. 32).

3.1.3. Розпорядженням Вишгородської райдержадміністрації від 07.09.2010 № 2173 створено комісію з проведення інвентаризації зазначених земель лісогосподарського призначення. У пункті другому даного Розпорядження комісії доручено, зокрема, опрацювати та погодити площі земель державної власності, які можуть бути надані під заліснення в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. За результатами, внести державній адміністрації, сільській, селищній, міській радам пропозиції щодо передачі таких земель під заліснення та забезпечити оперативне виготовлення державним лісогосподарським підприємствам Держкомлісгоспу необхідної документації із землеустрою.

Крім цього, доручено визначити площі земель державної власності, на яких відбулося природне самозаліснення та внести пропозиції державній адміністрації щодо передачі їх у постійне користування лісогосподарським підприємствам, що належать до сфери управління Держкомлісгоспу (а.с. 28).

3.1.4. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 25.05.2012 № 1116 Державному підприємству "Вищедубечанське лісове господарство" надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок на території Лебедівської сільської ради Вишгородського району (за межами населеного пункту) для встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру (а.с. 29).

3.1.5. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 03.07.2012 № 1385 затверджено вищезазначену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок, наданих в постійне користування Державному підприємству "Вищедубечанське лісове господарство" на території Лебедівської сільської ради (а.с. 30).

3.1.6. Розпорядженням Вишгородської районної державної адміністрації від 23.08.2012 №1759 надано дозвіл Державному підприємству "Вищедубечанське лісове господарство" на розроблення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право постійного користування земельними ділянками Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" загальною площею 1287,2770 га на території Лебедівської сільської ради (за межами населеного пункту) (а.с. 31).

3.1.7. 10.10.2012 ДП "Вищедубечанське лісове господарство" видано нові державні акти на право постійного користування земельними ділянками на загальну площу лісів 1287,2770 га, у тому числі серія НОМЕР_10 на площу 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1; серії НОМЕР_11 на площу 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2; серії НОМЕР_12 на площу 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_3; серії НОМЕР_13 на площу 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4; серії НОМЕР_14 на площу 2,6943 га з кадастровим номером НОМЕР_5; серії НОМЕР_15 на площу 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6; серії НОМЕР_16 на площу 3,0536 га з кадастровим номером НОМЕР_7; серії НОМЕР_17 на площу 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8, які управління Держкомзему у Вишгородському районі у встановленому законом зареєстровані (а.с. 33-40).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1. З урахуванням вилучених земель розташування, конфігурація, межі та площа земельної ділянки (з 65,475 га - на 60,0607 га), на які видано державні акти серії НОМЕР_10 на площу 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1, серії НОМЕР_11 на площу 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2, серії НОМЕР_12 на площу 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_3, серії НОМЕР_13 на площу 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4, серії НОМЕР_14 на площу 2,6943 га з кадастровим номером НОМЕР_5, серії НОМЕР_15 на площу 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6, серії НОМЕР_16 на площу 3,536 га з кадастровим номером НОМЕР_7, серії НОМЕР_17 на площу 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8, не відповідають межам земельних ділянок ДП "Вищедубечанське лісове господарство" відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_18 від 24.09.1998.

3.3. доводи, з якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1. Враховуючи те, що Держгеокадастр та його територіальні органи, на яких покладено функцію з державного контролю та охороною земель не наділені повноваженнями щодо звернення до суду з позовами про визнання недійсними розпоряджень щодо розпорядження землями та державних актів на право постійного користування, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про можливість пред'явлення такого позову у інтересах держави як прокурором.

3.3.2. За результатами дослідження наявної у матеріалах справи технічної документації шляхом порівняння визначених планом зовнішніх меж землекористування до державного Акту на право постійного користування землею НОМЕР_19 від 24.09.1998 та планів меж земельних ділянок до державних актів на право постійного користування від 10.10.2012, з урахуванням визначених у них меж, форм, та зазначених довжин ліній, а також викопіювання з технічної документації із землеустрою, наданою Держкомземом у Вишгородському районі (а.с. 51-54) та схемою накладення земельних ділянок (а.с. 72) колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що при фактичному збереженні загальної площі лісових земель, що залишилась після вилучення, конфігурація, межі та площа окремих земель лісогосподарського призначення значно змінилися.

3.3.3. Доказів того, що зазначені зміни були внесені на підставі раніше прийнятих рішень органів державної влади або місцевого самоврядування про вилучення земель з постійного користування державного підприємства і держлісфонду та в інших випадках щодо зміни категорій земель на "для ведення лісового господарства та пов'язаних з ним послуг" - матеріали справи не містять.

3.3.4. Вказане свідчить про те, що без прийняття відповідних рішень про вилучення земель у відповідача-2 та про відведення земель у його користування в одних випадках, землі, які не відносились до земель лісогосподарського призначення включено до цієї категорії земель, а в інших - землі лісогосподарського призначення, які не вилучались з державного лісового фонду, виключено з цієї категорії земель.

3.3.5. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розташування, конфігурація, межі та площа земельних ділянок, на які видано державні акти серії НОМЕР_10 на площу 18,1018 га з кадастровим номером НОМЕР_1, серії НОМЕР_11 на площу 3,2580 га з кадастровим номером НОМЕР_2, серії НОМЕР_12 на площу 11,1010 га з кадастровим номером НОМЕР_3, серії НОМЕР_13 на площу 2,0002 га з кадастровим номером НОМЕР_4, серії НОМЕР_14 на площу 2,6943 га з кадастровим номером НОМЕР_5, серії НОМЕР_15 на площу 13,7559 га з кадастровим номером НОМЕР_6, серії НОМЕР_16 на площу 3,536 га з кадастровим номером НОМЕР_7, серії НОМЕР_17 на площу 6,0959 га з кадастровим номером НОМЕР_8, загальна площа яких складає 60,0607 га не відповідають межам земельних ділянок ДП "Вищедубечанське лісове господарство" відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія НОМЕР_18 від 24.09.98, у якому визначено загальну площу 65,475 га).

3.3.6. Вказане свідчить про те, що в результаті інвентаризації земель ДП "Вищедубечанське лісове господарство" набуло право постійного користування на земельні ділянки, рішення про надання яких у встановленому ст.ст. 116, 123 Земельного кодексу України порядку не приймалось.

3.3.7. Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про перевищення повноважень Вишгородською районною державної адміністрацією при прийнятті розпоряджень від 03.07.2012 року № 1385 та від 23.08.2012 року №1759, а отже наявність підстав для визнання вказаних розпоряджень недійсними в частині спірних земельних ділянок, а також виданих ДП "Вищедубечанське лісове господарство" на підставі цього розпорядження актів на право постійного користування земельними ділянками.

3.3.8. Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відсутності підстав для застосування позовної давності, про яку заявлено відповідачем-2 (а.с. 96-97).

3.3.9. Відповідно до листа Київського державного підприємства геодезії, картографії, кадастрових та геоінформаційних систем "Київгеоінформатика" Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 05.11.2018 №01-01/128 інформацію щодо земельних ділянок з відповідними додатками (схемами накладення земельних ділянок) прокуратурою отримано після 05.11.2018 (а.с. 101).

3.3.10. Доказів того, що Держгеокадастр, як орган, на який покладено функцію з державного контролю та охорони земель знав та повинен був знати про порушення прав держави - матеріали справи не містять.

3.3.11. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування позовної давності.

3.4. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду:

4.2.1. Матеріалами справи підтверджується порушення процедури вилучення та надання в користування земель.

4.2.2. Незаконне надання в користування та безпідставне позбавлення речового права на спірні земельні ділянки порушує інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання земельних ресурсів.

4.2.3. В даному випадку порушуються інтереси держави, оскільки незаконне прийняття оскаржуваних розпоряджень суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1. Враховуючи те, що прокурором доведено, а відповідачем не спростовано порушення процедури вилучення частини земель лісогосподарського призначення з користування державного підприємства та оформлення права користування на іншу частину земель без відповідного рішення про відведення у користування відповідача-2 таких земель, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

4.2.4. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

4.2.5. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2.6. Згідно ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

4.2.7. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ГПК України).

4.2.8. Відповідно до ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

4.2.9. Відповідно до п. 3 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

4.2.10. Відповідно до ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

4.2.11. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

4.2.12. Відповідно ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

4.2.13. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі № 1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

4.2.14. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносин.

4.2.15. Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

4.2.16. Зазначене відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред'явлення цього позову.

4.2.17. Відповідно до ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснюється відповідно до закону.

4.2.18. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" здійснення державного контролю за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності покладено на центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

4.2.19. Таким центральним органом виконавчої влади відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.15 із змінами і доповненнями внесеними постановами Кабінету Міністрів України № 482 від 22.07.16 та № 917 від 23.11.16 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру" є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальні органи.

4.2.20. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про землеустрій" (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об'єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

4.2.21. У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

4.2.22. Згідно з ч. 1 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

4.2.23. Абзацом 1 ст. ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Аналогічні положення містять у ст. 123 Земельного кодексу України.

4.2.24. Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбаченому цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

4.2.25. Відповідно до ст. 19 Земельного кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, землі лісогосподарського призначення.

4.2.26. Як визначено ст. 5 Лісового кодексу України, до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства.

4.2.27. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення.

4.2.28. У відповідності ч. 4 вказаної статті, зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

4.2.29. В силу ст. 21 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень) передбачає, що порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; г) притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель.

4.2.30. Статею 123 Земельного кодексу України (в редакції на момент винесення спірних Розпоряджень) передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: зміни цільового призначення земельних ділянок відповідно до закону; надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості).

В той же час, надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою.

4.2.31. Згідно ст. 8 Лісового кодексу України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

4.2.32. Як визначено ст. 21 ЗУ "Про місцеві державні адміністрації", місцева державна адміністрація, зокрема, розробляє та забезпечує виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності.

4.2.33. Згідно ст. 32 Лісового кодексу України (на момент видання спірних Розпоряджень), районні державні адміністрації у сфері лісових відносин на їх території, зокрема приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок, що перебувають у державній власності, у межах сіл, селищ, міст районного значення.

4.2.34. Відповідно до ч. 3 ст. 122 Земельного кодексу України (чинної на момент винесення спірних Розпоряджень) районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

4.2.35. Згідно ч. 5 ст. 149 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для, зокрема, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.)

4.2.36. Частина 9 вказаної норми визначає, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, та суб'єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв'язку з їх реорганізацію шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України "Про особливості утворення утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

4.2.37. Крім того, Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 27 Лісового кодексу України (на момент видання спірних розпоряджень) Кабінет Міністрів України у сфері лісових відносин, зокрема, передає у власність, надає у постійне користування для несільськогосподарських потреб земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності.

4.2.38. Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

4.2.39. Згідно зі ст. 43 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

4.2.40. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

4.2.41. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

4.2.42. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. За результатами дослідження наявної у матеріалах справи технічної документації шляхом порівняння визначених планом зовнішніх меж землекористування до державного Акту на право постійного користування землею НОМЕР_19 від 24.09.1998 та планів меж земельних ділянок до державних актів на право постійного користування від 10.10.2012, з урахуванням визначених у них меж, форм, та зазначених довжин ліній, а також викопіювання з технічної документації із землеустрою, наданою Держкомземом у Вишгородському районі (а.с. 51-54) та схемою накладення земельних ділянок (а.с. 72) колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що конфігурація, межі та площа земель лісогосподарського призначення значно змінилися.

5.1.2. Вказаним спростовуються твердження скаржника про те, що прокурором не обґрунтовано обставин щодо земельних ділянок цільове призначення яких було змінено. Обставини щодо передачі вилучених у відповідача-2 земельних ділянок у приватну власність не відносяться до предмету доказування у даній справі, оскільки не визначені у якості підстав позову.

5.1.3. Також колегія суддів зазначає про безпідставність тверджень скаржника про те, що Вишгородська РДА провела оформлення земельних ділянок після інвентаризації земель, надання земель у користування не відбувалось, проведенню інвентаризації слугувало попереднє вилучення земельних ділянок з огляду на те, що відповідачем-2 не надано доказів того, що частина земельних ділянок перед оформленням Державних актів у 2012 р. вилучалась у нього у встановленому законом порядку.

5.1.4. Зміна цільового призначення земель та надання земельних ділянок у користування, що пов'язано зі зміною цільового призначення та зміною меж земельних ділянок, має відбуватись на підставі проектів землеустрою, а не на підставі технічної документації.

5.1.5. Проте матеріали справи не містять доказів зміни категорії частини земельних ділянок, які не були визначені у Державному Акті 1998 р. на "для ведення лісового господарства та пов'язаних з ним послуг", а також земельних ділянок, які вибули із користування відповідача-2 із розробленням відповідного проекту землеустрою.

5.1.6. Оскаржуваними розпорядженнями Вишгородської РДА затверджено технічну документацію щодо інвентаризації земель ДП "Вищедубечанське лісове господарство" - землевпорядну документацію, що має стосуватись вже сформованих земельних ділянок та не є підставою для формування нових земельних ділянок або зміни їх цільового призначення з огляду на положення ст.ст.35, 50 Закону України "Про землеустрій".

5.1.7. Проте, вказане розпорядження в розумінні ст.116 ЗК України не є підставою для виникнення чи припинення права постійного користування у державного підприємства.

5.1.8. З огляду на викладене, прийняття оскаржуваного розпорядження та видача ДП "Вищедубечанське лісове господарство" Державних актів на право постійного користування земельними ділянками, суперечить ст. ст. 20, 122, 123, 149 Земельного кодексу України.

5.1.9. Таким чином викладені у апеляційній скарзі твердження відповідача-2 не спростовують правильних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 911/2346/18 підлягає залишенню без змін

6.1.3. Апеляційна скарга Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 911/2346/18 задоволенню не підлягає.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Вищедубечанське лісове господарство" на рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі № 911/2346/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28 лютого 2019 року у справі №911/2346/18 залишити без змін.

3. Судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Вищедубечанське лісове господарство".

4. Справу №911/2346/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 13.06.2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.В. Агрикова

Л.В. Чорна