ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/870/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чус О.В. - (доповідача),

судді: Коваль Л.А., Кузнецов В.О.

секретар судового засідання Кисельов Є.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Чередник І.О., ордер №2556/013 від 13.03.2019 р., адвокат;

представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019р., суддя Бєлік В.Г., у справі №904/870/19

за позовом Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техстандарт-Плюс", м. Харків

про стягнення 720392,40 грн,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 Державне підприємство "Дніпровський електровозобудівний завод" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техстандарт-Плюс" (далі - відповідач), у якій заявило вимоги про стягнення основного боргу в сумі 600327,00 грн. та штрафу в сумі 120065,40 грн., нарахованих ним із посиланням на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності (у новій редакції) №12/02-5705-ОД, укладеного 18.02.2016 між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області та відповідачем.

У прохальній частині позовної заяви позивач виклав клопотання про відстрочення сплати судового збору, посилаючись на арешт усіх банківських рахунків Держаного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" на підставі постанови Відділу примусового виконанняі рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП №53844807 від 14.09.2018.

З огляду на те, що в порушення приписів п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України позивачем не додано доказів сплати судового збору у розмірі 10 805,89 грн., ухвалою господарського суду 11.03.2019 по справі №904/870/19 (суддя Воронько В.Д.) позов Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання відповідних доказів сплати судового збору.

Крім того, в ухвалі від 11.03.2019 судом роз`яснено заявнику, що у тому випадку, якщо заявник не усуне всі недоліки у встановлений судом строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута без розгляду особі, яка звернулась з вищевказаним позовом.

26.03.2019 від позивача до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, за змістом якої Державне підприємство "Дніпровський електровозобудівний завод" просить суд:

- відстрочити сплату судового збору у справі №904/868/19 до ухвалення рішення господарським судом Дніпропетровської області за позовом Державного підприємства Дніпровський електровозобудівний завод до Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕХСТАНДАРТ - ПЛЮС про стягнення заборгованості за Договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5768-ОД від 18.02.2016.

Як вбачається з наданої позивачем заяви від 26.03.2019, в обґрунтування вимог щодо відстрочення салати судового збору позивач зазначає про арешт усіх банківських рахунків Державного підприємства Дніпровський електровозобудівний завод на підставі Постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у дніпропетровській області ВП №53844807 від 14.09.2018. Разом з тим, як на підставу відстрочення сплати судового збору, позивач посилається на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2018 у справі №910/3406/18 про відкриття провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Дніпровський електровозобудівний завод.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019р. у справі №904/870/19 повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Державне підприємство "Дніпровський електровозобудівний завод" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить:

- відстрочити сплату судового збору у справі №904/870/19 до винесення Постанови Центральним апеляційним господарським судом за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» про скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 р. у справі №904/870/19;

- прийняти апеляційну скаргу Державного підприємства «Дніпровський електровозобудівний завод» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 р. у справі №904/870/19 до провадження;

- скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 р. у справі №904/870/19 про повернення позовної заяви;

- направити справу №904/870/19 для розгляду по суті до Господарського суду Дніпропетровської області.

Як зазначено скаржником, останнім було повідомлено суд першої інстанції, що внаслідок накладених арештів на усі його банківські рахунки, позбавлений можливості наразі здійснити оплату судового збору у встановлених розмірі та порядку.

З метою захисту майнових прав та інтересів у судовому порядку апелянт повторно звернувся до суду першої інстанції із клопотанням про відстрочення сплати судового збору у справі №904/870/19 до ухвалення судового рішення у даній справі.

У зв`язку із викладеними обставинами, на підставі Постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Дніпропетровській області ВП №53844807 від 14.09.2018 р., що унеможливлюють сьогодні сплату судового збору у справі №904/870/19, порушенням провадження у справі №910/3406/18 про банкрутство Апелянта, з метою захисту його майнових прав та інтересів, Апелянт просив врахувати Господарський суд Дніпропетровської області обставини його майнового стану та визнати їх належними та допустимими доказами, що підтверджують, що майновий стан Позивача перешкоджає сплаті ним судового збору в установленому порядку і розмірі.

Як зауважено скаржником, викладена інформація з боку Апелянта підтверджується належними та допустимими доказами, що приєднано до вказаної апеляційної скарги у вигляді окремих додатків.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Судом апеляційної інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення відповідача по справі про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 22.05.2019 (а.с.152).

Доказів в підтвердження причин неможливості явки повноважного представника суду не надано.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вирішила розглянути справу за наявними матеріалами у відсутність представника відповідача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.04.2019 року (головуючий суддя Чус О.В. (доповідач), суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.) відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду. Розгляд скарги призначено в судове засідання на 22.05.2019 на 16:10 годин.

На підставі розпорядження керівника суду №522/19 від 21.05.2019р., яке обґрунтоване перебування у відпустці судді Пархоменко Н.В., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Чус О.В., судді: Кузнецов В.О., Коваль Л.А., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2019.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.05.19 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.06.19 р. на 14:10 год.

10.06.19 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови по справі.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду в апеляційному порядку, судова колегія апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Так, апеляційним судом встановлено, що оскаржуваною ухвалою господарського суду від 08.04.2019р. у справі позовну заяву і додані до неї документи повернуто заявникові без розгляду.

Правовою підставою для повернення позовної заяви стали п.2 ч.1 ст. 164 та ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ж вимогами ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Наведені вище положення застосовано господарським судом через те, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, які були виявлені судом при перевірці поданих матеріалів позовної заяви на відповідність вимогам п.2 ч.1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, і про які зазначено в ухвалі господарського суду від 11.03.2019 (про залишення позовної заяви без руху).

Недоліками позовної заяви господарським судом визначено відсутність доказів сплати судового збору.

Державним підприємством "Дніпровський електровозобудівний завод" не виконано вимоги ухвали від 11.03.19 року щодо сплати судового збору, однак разом із цим, 26.03.2019 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій позивач просив суд відстрочити сплату судового збору.

За наслідками розгляду вказаного клопотання місцевим судом відмовлено у його задоволенні і, відповідно, позовну заяву повернуто.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги фактично зводяться до необхідності встановлення фінансового стану заявника, в контексті приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" та надання оцінки поданим доказам такого стану.

Однак така оцінка не матиме значення для загальної судової практики, оскільки суди, використовуючи свої дискреційні повноваження, у кожному конкретному випадку, на підставі поданих заявниками доказів, приймають рішення про відстрочення (звільнення від) сплати судового збору чи відмову у вчинення відповідних процесуальних дій.

Крім цього, наводячи свої доводи суду, скаржник не враховує, що станом на день подання ним апеляційної скарги у даній справі, статтю 8 Закону України "Про судовий збір" було викладено у наступній редакції:

"враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті."

Таким чином застосовування приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" зводиться до встановлення наявності чи відсутності конкретних умов, які надають заінтересованим особам право на отримання "фінансових послаблень" зі сторони суду, такі процесуальні дії не становлять будь-якої складності для суду першої інстанції.

Отже, відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із позовною заявою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Водночас, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду... Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

У даному випадку на позивача не поширюються приписи ст.8 Закону України "Про судовий збір". Норми вказаної статті не містять посилання на інші підстави, за наявності яких суд може задовольнити клопотання про відстрочку сплати судового збору.

Так, апеляційний суд вважає за необхідне наголосити на тому, що питання про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Обов`язок доказування і подання доказів визначено статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України").

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду (пункт 60).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019р. у справі №904/870/19 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпровський електровозобудівний завод" судовий збір у розмірі 1921, 00 грн. за апеляційний перегляд ухвали в дохід Державного бюджету України.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2019.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя Л.А. Коваль