ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1387/18

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

на рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019, прийняте суддею Щавинською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 01.03.2018,

у справі №916/1387/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ"

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії

про стягнення 88094 грн

та за зустрічним позовом: Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ"

про стягнення збитків у розмірі 28440 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії, в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму попередньої оплати в розмірі 86688 грн, інфляційні втрати у розмірі 693,50 грн та 3% річних у сумі 712,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані безпідставним збереженням відповідачем сплаченої позивачем суми попередньої оплати за договором №43/17-Е від 26.12.2016.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 20.08.2018 відкрито провадження у справі №916/1387/18.

24.09.2018 Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії звернулось з зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", в якій в редакції заяви №2258/05 від 21.12.2018 просило стягнути з останнього матеріальні збитки у розмірі 28440 грн.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що, зазначивши у своєму листі №06-12/16-09 від 16.09.2016 недостовірну інформацію щодо очікуваних обсягів перевезень та характеру вантажу, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" зумовило понесення Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" матеріальних витрат на проведення комплексу технічних заходів з посилання системи залізничних колій та стрілок примикання у залізничному районі № НОМЕР_1 , на території якого розташовані вантажні фронти відповідача за зустрічним позовом, при цьому вказані витрати останнім не компенсувалися та обернулися для позивача за зустрічним позовом збитками.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.10.2018 вказану зустрічну позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі №916/1387/18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 у справі №916/1387/18 (суддя Щавинська Ю.М.) первісний позов задоволено частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" суму попередньої оплати в розмірі 86688 грн, інфляційні втрати у розмірі 693,50 грн та 3% річних у сумі 662,63 грн, а також 1761 грн витрат по сплаті судового збору; в задоволенні іншої частини позовних вимог за первісним позовом відмовлено; у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що послуги за договором №43/17-Е від 26.12.2016 Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії надані не були, при цьому вказаний договір припинив свою дію з 01.01.2018, тому підстава для набуття відповідачем за первісним позовом суми попередньої оплати за вказаним договором відпала, що свідчить про безпідставність утримання ним майна (грошових коштів) Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ". Водночас місцевим господарським судом враховано, що при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивачем за первісним позовом неправильно визначено початкову дату відповідних нарахувань. Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів того, що понесення Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії витрат на ремонт залізничних колій зумовлене діями відповідача за зустрічним позовом.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 у справі №916/1387/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при прийнятті рішення дійшов помилкового висновку стосовно недоведеності Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії того, що понесення ним витрат на ремонт залізничних колій зумовлене протиправними діями відповідача за зустрічним позовом, оскільки останній порушив прийняте на себе зобов`язання щодо обсягів перевезень за договором №43/17-Е від 26.12.2016. Водночас апелянт наголошує на тому, що він не мав намірів здійснювати ремонт системи залізничних колій, які ведуть до фронтів вивантаження Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", та вчинив вказані дії виключно з урахуванням прогнозованих перевезень вантажів в обсягах, зазначених відповідачем за зустрічним позовом у листі №06-12/16-09 від 16.09.2016, який, за твердженням скаржника, є одностороннім правочином.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною десятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина сьома статті 12 Господарського процесуального кодексу України).

Станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 1921 грн (стаття 7 Закону України Про державний бюджет України на 2019 рік).

Враховуючи викладене та з огляду на ціну як первісного, так і зустрічного позовів у даній справі (88094 грн та 28440 грн відповідно), перегляд оскаржуваного рішення за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У відзиві на апеляційну скаргу б/н від 23.04.2019 (вх.№1253/19/Д2 від 24.04.2019) Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін. Зокрема, позивач за первісним позовом наголошує на тому, що договір №43/17-Е від 26.12.2016 не містить умов щодо гарантованих обсягів перевезень, а лист останнього №06-12/16-09 від 16.09.2016 свідчить лише про намір здійснити у майбутньому значний обсяг перевезень, при цьому конкретні замовлення з визначенням обсягів перевезень відповідно до умов укладеного між сторонами договору повинні зазначатися у повідомленнях (заявках), що подаються до 25-го числа поточного місяця протягом строку дії договору. Позивач за первісним позовом також зазначає про те, що лист №06-12/16-09 від 16.09.2016 не може вважатися одностороннім правочином у розумінні приписів закону. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" звертає увагу суду апеляційної інстанції на недоведеність позивачем за зустрічним позовом факту наявності складу правопорушення, що унеможливлює застосування до відповідача за зустрічним позовом заходів відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у визначеному складі суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм матеріального та процесуального права, дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом встановлено, що 15.12.2016 між Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Лубенської філії (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" (Замовник) укладено договір №68-16 (далі договір №68-16 від 15.12.2016), відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у Замовника, а Замовник зобов`язується провести розрахунки за надані послуги на умовах цього договору.

Згідно з пунктами 4.1-4.3 договору №68-16 від 15.12.2016 послуги надаються на умовах попередньої оплати. Для забезпечення можливості надання послуг Замовник постійно здійснює не пізніше, ніж за 5 днів до дня надання послуг, попередню оплату в розмірі 100% від суми вартості запланованих послуг шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця. Одержані кошти виконавець обліковує на особовому рахунку замовника. По мірі надання послуг Виконавець списує відповідні суми за послуги з особового рахунку Замовника на підставі "Відомостей плати за надані послуги". Не рідше одного разу на квартал Замовник і Виконавець проводять звірку розрахунків, результати якої оформлюються актом встановленої форми.

У пункті 11.6 договору №68-16 від 15.12.2016 сторони узгодили, що вказаний договір укладено на один рік - з 15.12.2016 по 15.12.2017. Кожна зі сторін вправі розірвати договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше, ніж за тридцять календарних днів до його розірвання. У всіх випадках цей договір діє до здійснення всіх розрахунків за надані послуги.

На підставі виставленого Виконавцем рахунку №791П від 16.12.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" на рахунок Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Лубенської філії було перераховано 86688 грн в якості оплати за подачу та забирання вагонів, що підтверджується платіжним дорученням №185 від 16.12.2016 та що знайшло своє відображення у підписаному сторонами договору №68-16 від 15.12.2016 без зауважень акті звірки взаєморозрахунків б/н та б/д за період з грудня місяця 2016 року по лютий місяць 2017 року.

З матеріалів справи також вбачається, що листом №06-12/16-09 від 16.09.2016 позивач за первісним позовом звернувся до Одеської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" з проханням укласти договір про надання послуг з подання та збирання вагонів, потреба в яких виникне у зв`язку з наміром Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" здійснювати перевезення сільськогосподарських вантажів, лісоматеріалів, продуктів нафтової та хімічної промисловості, харчової промисловості та інших вантажів, що мають стратегічне значення, на території України, Балтійських країн та Європи обсягом до 10000 тон щомісячно.

26.12.2016 між Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" (Замовник) укладено договір №43-17-Е (далі договір №43-17-Е від 26.12.2016), відповідно до пункту 1.1 якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у Замовника, а Замовник зобов`язується провести розрахунки за надані послуги на умовах цього договору.

Згідно з пунктом 1.2 договору №43-17-Е від 26.12.2016 послуги можуть надаватися тільки при умові технічної можливості з дотриманням вимог пункту 1.1 цього договору та у порядку, що забезпечує відповідну якість цих послуг.

За умовами пункту 1.3 договору №43-17-Е від 26.12.2016 послуга з перевезення вантажів передбачає переміщення вантажу у залізничних вагонах та іншого рухомого складу, який надійшов на адресу з передавальних колій №№ пучка 25-31 Сортувального парку або 2-3 колій Нового парку станції Одеса-Застава 1 Одеської залізниці до вантажних фронтів, що розташовані на під`їзній залізничній колії №1, яка знаходиться на балансі ТОВ "Євротанк ЛПІДЖІ" (далі - вантажні фронти) та у зворотному напрямку. Послуга користування тепловозом (маневрова робота) передбачає проведення локомотивом Виконавця маневрових робіт, що не є складовими процесу перевезення вантажів. До такої послуги відносяться: перестановка вагонів з одного вантажного фронту на інший (в межах вантажних фронтів вказаних в акті обстеження умов роботи на під`їзній колії), переміщення вагонів на вантажному фронті, переміщення вагонів на вагонні ваги та/або для дозування, прибирання вагонів після зважування на вагонних вагах та/або дозування, у випадках коли навантаження або вивантаження виконується в присутності локомотива Виконавця, подача стислого повітря від локомотива Виконавця, підбирання вагонів у певному порядку, повторне виконання робіт із тими ж вагонами, інша маневрова робота з вагонами. Інші послуги, пов`язані з перевезенням вантажів залізничним транспортом, щодо надання яких виникає технологічна необхідність у Замовника, включають: надання інформації про час перевезення (подавання) вагонів, зайняття під`їзних колій (відстій вагонів).

Пунктом 2.5 договору №43-17-Е від 26.12.2016 передбачено, що послуги з перевезення вантажів на вантажні фронти Замовника здійснюються локомотивом Виконавця у присутності представника Замовника за його заявкою, а при зайнятості фронту - на вільні колії.

В силу пунктів 4.1-4.3 договору №43-17-Е від 26.12.2016 послуги надаються на умовах попередньої оплати. Для забезпечення можливості надання послуг Замовник постійно здійснює не пізніше, ніж за 5 днів до дня надання послуг, попередню оплату в розмірі 100% від суми вартості запланованих послуг шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця. Одержані кошти виконавець обліковує на особовому рахунку замовника. По мірі надання послуг Виконавець списує відповідні суми за послуги з особового рахунку Замовника на підставі "Відомостей плати за надані послуги". Не рідше одного разу на квартал Замовник і Виконавець проводять звірку розрахунків, результати якої оформлюються актом.

Облік наданих послуг здійснюється Виконавцем у "Відомостях плати за надані послуги", які складаються Виконавцем на підставі "Відомостей плати за користування вагонами ГУ-46", актів загальної форми ГУ-23 та актів затримки вагонів ГУ-23а, Пам`яток та фактично наданих послуг (пункт 6.1 договору №43-17-Е від 26.12.2016).

Відповідно до пункту 11.7 договору №43-17-Е від 26.12.2016 зазначений договір укладено сторонами на термін з 01.01.2017 по 31.12.2017 (включно). Кожна зі сторін вправі розірвати договір до закінчення терміну його дії з попереднім повідомленням іншої сторони не менше, ніж за тридцять календарних днів до його розірвання. У всіх випадках цей договір діє до здійснення всіх розрахунків за надані послуги.

В подальшому позивач за первісним позовом звернувся до Лубенської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" з листом №9-26/06-23 від 26.06.2017, в якому просив останню перерахувати сплачену ним суму попередньої оплати у розмірі 86688 грн на особовий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" у Одеській філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" для подальшого використання у роботі.

Місцевим господарським судом встановлено, що Лубенська філія Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" перерахувала сплачену Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" попередню оплату у розмірі 86688 грн на особовий рахунок позивача за первісним позовом у Одеській філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", про що свідчить повідомлення (авізо) №1 від 06.10.2017 та що не заперечується жодним учасником справи.

22.03.2018 позивач за первісним позовом засобами поштового зв`язку направив на адресу Одеській філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" лист №2003/18-8 від 20.03.2018, в якому просив повернути сплачені ним грошові кошти у розмірі 86688 грн на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" у зв`язку з тим, що надання послуг за укладеним між сторонами договором не відбулося та не очікується.

Вказаний лист отримано відповідачем за первісним позовом 27.03.2018, що підтверджується наявною у матеріалах справи роздруківкою з офіційного веб-порталу "Укрпошта" про відстеження поштового відправлення, однак викладені в ньому вимоги були залишені відповідачем за первісним позовом без задоволення.

У матеріалах справи також наявні акти форми ПУ-81, складені Одеською філією Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про стан старопридатних матеріалів верхньої будови колії №1 від 27.12.2017, №6 від 28.11.2017, №12 від 27.10.2017, №2 від 27.09.2017, №10 від 28.08.2017, №2 від 27.07.2017, №13 від 26.06.2017, №17 від 29.05.2017, №4 від 27.07.2017, №7 від 26.04.2017, №15 від 31.03.2017, а також довідка б/н від 20.09.2018 теж складена відповідачем за первісним позовом про те, що вартість однієї дерев`яної шпали ІІ-го типу станом на 2017 рік з урахуванням ПДВ становить 492 грн.

Предметом спору у даній справі за первісним позовом є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача суми попередньої оплати в розмірі 86688 грн, інфляційних втрат у розмірі 693,50 грн та 3% річних у сумі 712,50 грн, а за зустрічним позовом - стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом збитків у розмірі 28440 грн.

Задовольняючи частково первісний позов, місцевий господарський суд послався на безпідставність утримання Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії майна (грошових коштів) Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", сплачених за договором №43/17-Е від 26.12.2016, дія якого припинена, проте врахував, що при здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних втрат позивачем неправильно визначено період відповідних нарахувань. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив з недоведеності того, що понесення Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії витрат на ремонт залізничних колій зумовлене протиправністю дій відповідача за зустрічним позовом.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками Господарського суду Одеської області з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочин.

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (стаття 174 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору, зокрема, на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до частини сьомої статті 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Як обґрунтовано зазначено місцевим господарським судом, укладений між сторонами договір №43/17-Е від 26.12.2016 є належною підставою виникнення у сторін за цим договором господарського зобов`язання відповідно до статей 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" на рахунок Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Лубенської філії було перераховано оплату за подачу та забирання вагонів в сумі 86688 грн, яка в подальшому з метою виконання умов договору №43/17-Е від 26.12.2016 була перерахована на особовий рахунок позивача за первісним позовом у Одеській філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту".

Між тим жодних послуг за договором №43/17-Е від 26.12.2016 відповідачем за первісним позовом Товариству з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" надано не було, що сторонами визнається та не оспорюється.

В силу статті 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк.

Згідно зі статтею 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до пункту 11.7 договору №43-17-Е від 26.12.2016 зазначений договір укладено сторонами на термін з 01.01.2017 по 31.12.2017 (включно).

З огляду на викладене, враховуючи визначення сторонами договору №43-17-Е від 26.12.2016 кінцевого строку його дії, відсутність у вказаному договорі узгоджених умов щодо його автоматичної пролонгації, а також відсутність у матеріалах справи та ненадання сторонами додаткової угоди до даного договору, якою б передбачалася його пролонгація, або будь-якого іншого доказу продовження його дії, колегія суддів дійшла висновку про припинення дії договору №43-17-Е від 26.12.2016 з 01.01.2018.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з частиною першою статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, у тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №917/803/18.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані лише після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що послуги за договором №43/17-Е від 26.12.2016 Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії позивачу за первісним позовом надані не були, а також те, що дію зазначеного договору припинено з 01.01.2018, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин правового механізму, передбаченого приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, оскільки підстава для набуття відповідачем за первісним позовом суми попередньої оплати за договором №43/17-Е від 26.12.2016 відпала, що свідчить про безпідставність утримання ним майна Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", а саме: грошових коштів у розмірі 86688 грн.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються передбачені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України компенсаційні виплати.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №918/47/18.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Саме таку правову позицію викладено у пунктах 3.1, 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013.

У застосуванні індексації Південно-західним апеляційним господарським судом також враховуються рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України №62 97р. від 03.04.1997. У листі Верховного Суду України №62-97р. від 03.04.1997 зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а у середньому за місяць, тому умовно слід виходити з того, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно щомісячні індекси, що складають будь-який період, перемножити між собою.

Водночас колегія суддів вбачає, що під час розрахунку інфляційних втрат та 3% річних Товариство з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" виходило з того, що початковою датою прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем за первісним позовом є 28.03.2018, оскільки 27.03.2018 Одеська філія Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" отримала адресований їй лист позивача за первісним позовом №2003/18-8 від 20.03.2018, який містив вимогу повернути сплачені ним грошові кошти у розмірі 86688 грн.

При цьому укладений між сторонами договір №43/17-Е від 26.12.2016 не містить жодної умови щодо встановлення строку виконання відповідачем за первісним позовом обов`язку повернути сплачені йому в якості попередньої оплати грошові кошти.

В силу частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, беручи до уваги те, що вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" про повернення сплаченої останнім суми попередньої оплати у розмірі 86688 грн Одеською філією Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" отримано 27.03.2018, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, та враховуючи передбачений законом семиденний строк для виконання відповідачем за первісним позовом свого обов`язку за даною вимогою, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що початковою датою прострочення виконання грошового зобов`язання є 04.04.2018, тому саме з цієї дати мають нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що під час розрахунку інфляційних втрат та 3% річних позивачем за первісним позовом невірно визначено початкову дату прострочення виконання грошового зобов`язання, тому місцевим господарським судом правомірно проведено власний розрахунок та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" 693,50 грн інфляційних втрат за період з квітня місяця 2018 року по червень місяць 2018 року та 662,63 грн 3% річних за період з 04.04.2018 до 05.07.2018.

Щодо зустрічної позовної заяви та доводів апеляційної скарги стосовно того, що понесення Приватним акціонерним товариством "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії збитків у зв`язку з проведенням ремонту залізничних колій зумовлене протиправними діями відповідача за зустрічним позовом, оскільки останній порушив прийняте на себе зобов`язання щодо обсягів перевезень за договором №43/17-Е від 26.12.2016, колегія суддів зазначає наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що листом №06-12/16-09 від 16.09.2016 позивач за первісним позовом звернувся до Одеської філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" з проханням укласти договір про надання послуг з подання та збирання вагонів, потреба в яких виникне у зв`язку з наміром Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" здійснювати перевезення сільськогосподарських вантажів, лісоматеріалів, продуктів нафтової та хімічної промисловості, харчової промисловості та інших вантажів, що мають стратегічне значення, на території України, Балтійських країн та Європи обсягом до 10000 тон щомісячно.

Згідно з частинами першою-третьою статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Визначальним критерієм для визнання певної дії правочином є можливість такої дії призводити до набуття, створювати, змінювати або припиняти цивільні права та обов`язки.

Враховуючи викладене, адресований Одеській філії Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" лист Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" №06-12/16-09 від 16.09.2016 не є одностороннім правочином в розумінні приписів законодавства, оскільки не призводить до набуття жодних прав та обов`язків, носить суто інформативний характер та за своїм змістом є повідомленням про намір останнього здійснювати в майбутньому перевезення вантажів.

Частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу частин першої, другої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За умовами пунктів 2.5, 5.4 договору №43/17-Е від 26.12.2016 послуги з перевезення вантажів на вантажні фронти Замовника здійснюються локомотивом Виконавця у присутності представника Замовника за його заявкою, а при зайнятості фронту - на вільні колії; загальна сума договору визначається фактичним обсягом наданих послуг відповідно до погоджених цін/тарифів.

При цьому укладений між сторонами договір №43/17-Е від 26.12.2016 не містить жодної умови щодо гарантованих Замовником обсягів перевезень та не встановлює відповідальності за неподання листів, повідомлень (заявок) про надання послуг із зазначенням обсягів перевезень у наступному місяці.

Місцевим господарським судом правильно зазначено, що у пункті 1.2 договору №43/17-Е від 26.12.2016 сторони узгодили, що послуги можуть надаватися тільки за умови технічної можливості з дотриманням вимог пункту 1.1 вказаного договору та у порядку, що забезпечує відповідну якість цих послуг. Отже, умови укладеного сторонами договору не ставили в залежність факт надання послуг за договором від здійснення технічних робіт (ремонту) на залізничних коліях та не передбачали обов`язок Замовника здійснювати оплату/компенсацію вартості ремонту колій чи заміни шпал, при цьому сам факт укладення договору з Виконавцем про надання послуг передбачав, що у Виконавця існує технічна можливість надання таких послуг відповідно до умов договору.

Згідно з приписами частин першої-третьої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Частиною другою статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із зазначених елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

На підтвердження проведення робіт з поточного утримання колій Одеською філією Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" надано акти про стан старопридатних матеріалів верхньої будови колії форми ПУ-81 №1 від 27.12.2017, №6 від 28.11.2017, №12 від 27.10.2017, №2 від 27.09.2017, №10 від 28.08.2017, №2 від 27.07.2017, №13 від 26.06.2017, №17 від 29.05.2017, №4 від 27.07.2017, №7 від 26.04.2017, №15 від 31.03.2017.

Між тим, у вказаних актах про стан старопридатних матеріалів верхньої будови колії зазначається про те, що Одеською філією Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" проводяться роботи з поточного утримання колій та стрілочних переводів, при цьому у даних актах не міститься жодних посилань на виконання цих робіт у зв`язку з необхідністю виконання договору №43/17-Е від 26.12.2016, інші матеріали справи також не містять належних та допустимих доказів понесення позивачем за зустрічним позовом витрат на ремонт залізничних колій саме через дії Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", тому суд апеляційної інстанції зазначає про недоведеність наявності причинного зв`язку між поведінкою відповідача за зустрічним позовом та збитками скаржника.

З огляду на те, що скаржником не доведено належними та достатніми доказами існування усіх елементів складу цивільного правопорушення, правові підстави для застосування до відповідача за зустрічним позовом юридичної відповідальності у вигляді обов`язку з відшкодування збитків на суму 28440 грн відсутні.

Відповідно до приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Перевіривши відповідно до статті 270 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно розглянув у судовому процесі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, врахував положення статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із чим дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (пункт 58 рішення Європейського суду з прав людини рішення у справі "Серявін та інші проти України").

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції; твердження апелянта про порушення Господарським судом Одеської області норм права при ухваленні рішення від 20.02.2019 не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 20.02.2019 у справі №916/1387/18 - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.06.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна