ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

"06" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/658/19

За позовом: Заступника військового прокурора Південного регіону України (65012, м.Одеса, вул. Пироговська, 11, код ЄДРПОУЦ 38296363) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, код ЄДРПОУ - 0004022)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Баско» (65029, м. Одеса, вул. Новосельського, 40, код ЄДРПОУ - 20971740); Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» (65058, м.Одеса, вул. Армійська, 18; ); Приватного підприємства «Атлант» ( 65029, м. Одеса, вул. Промислова, 37/2, )

про визнання недійсним договору, витребування майна та скасування запису про державну реєстрацію

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від прокуратури: Бескровний М.О.- на підставі посвідчення № 044624 від 20.10.2016 р.;

Від позивача: Дубчак Д.В. на підставі довіреності №220/527/Д від 03.12.2018р.

Від відповідача (ТОВ «Баско»): Хоменко Я.І. - на підставі ордеру ОД №377934 від 05.04.2019р.

Від відповідача (ДП МОУ «Південьвійськбуд»): не з`явився;

Від відповідача (ПП «Атлант»): Суслов О.В.- керівник;

Вільний слухач: ОСОБА_1 .

Суть спору: Заступник військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) «Баско», Державного підприємства Міністерства оборони України (далі- ДП МОУ) «Південьвійськбуд» та Приватного підприємства (далі-ПП) «Атлант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.11.2004р., зареєстрованого у реєстрі приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. за №4138, укладеного між директором Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Баско»; витребування з незаконного володіння ТОВ «Баско» (ідентифікаційний код 20971740) та ПП «Атлант» (ідентифікаційний код 31258049) на користь держави в особі Міністерства оборони України нежитлових будівель складу прирейкового, а саме: будівлю контори літ. «А», КПП літ. «А1», склади літ. «Б», «В», «Д», вагону літ. «Б1», будівлю складу №2 літ. «Д1», рампу літ. «І (В1)», під`їзний шлях ІІ, огорожу 1-9, мостіння ІІІ-ІV, загальною площею 1 150,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 11 214 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 вул АДРЕСА_2 Промислова АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 101 та 7920683), зокрема, шляхом виселення ОСОБА_2 » (ідентифікаційний код 20971740) та ПП «Атлант» (ідентифікаційний номер 31258049) з вказаних нежитлових приміщень; скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ «Баско» (ідентифікаційний код 20971740) на 264/1000 (реєстраційний номер майна: 7920683, номер запису: 2984 в книзі: 83неж -74) та ПП «Атлант» (ідентифікаційний номер 31258049) на 736/1000 (реєстраційний номер майна: 101, номер запису: 17438616) нежитлових будівель складу прирейкового загальною площею 1 150,3 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 37/2.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.03. 2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу № 916/658/19 до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

15 квітня 2019р. відповідачем у справі ТОВ «Баско» до суду подано клопотання про залишення без розгляду зазначеної позовної заяви заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ «Баско», ДП МОУ «Південьвійськбуд» та ПП «Атлант» .

В обґрунтування даного клопотання ТОВ «Баско» зазначає, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру», ст.53 ГПК України прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Згідно п.3 ч.2 ст.129 Конституції України розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя.

При цьому, як зазначає відповідач, положення п. 3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

За таких обставин, відповідач зазначає, що виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Але, на думку відповідача, заступником військового прокурора не обґрунтовано який саме державний інтерес порушено, та за захистом якого він звертається з даною позовною заявою, та чому, на його думку, порушено саме державний інтерес, а не інтерес державного органу Міністерства оборони України.

Відповідач також зауважив, що аналіз ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Проте, заступником військового прокурора не надано до суду доказів на підтвердження факту невжиття Міністерством оборони України заходів щодо захисту інтересів держави або неможливості вжиття таких заходів з поважним причин.

У доповненнях до клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, що надійшли до суду 14 травня 2019р., ТОВ «Баско» також зазначило, що сам по собі не звернення Міністерства оборони України до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу не є підставою для звернення з таким позовом прокурора, адже, у такому випадку, прокурор перебирає на себе обов`язки Міністерства, яке є органом, уповноваженим здійснювати захист інтересів держави.

ТОВ «Баско» також зазначило, що надана прокурором до матеріалів справи копія витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000201 від 13.04.2018р. не може бути доказом застосування до посадових осіб Міністерства оборони України певних заходів у зв`язку із нездійсненням ними захисту інтересів держави, адже не стосується даної справи . У зазначеному кримінальному провадженні мова йде про вчинення службовими особами ДП МОУ «Південьвійськбуд» впродовж 2006-2007 років договорів про будівництво нежитлових приміщень в порядку пайової участі, наслідком яких стало вибуття з державної власності нежитлових приміщень, розташований у АДРЕСА_4 . Одесі по вул. Армійська, 18а.

З урахуванням зазначеного, існуючої судової практики, відповідач вважає, що наявні правові підстави для залишення позовної заяви заступника військового прокурора південного регіону України без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.226 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14 травня 2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/658/19 на тридцять днів.

Заступник військового прокурора Південного регіону України проти задоволення клопотання ТОВ «Баско» про залишення позовної заяви без розгляду заперечує, посилаючись на те, що відповідно до положень ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Заступник військового прокурора зазначив, що у Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, заступник військового прокурора вважає, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. зі справи N806/1000/17).

Крім того, заступник військового прокурора зауважив, що Європейський суд з прав людини звертав увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу, зокрема, про це зазначено у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009р., заява №42454/02, п.35) .

Заступник військового прокурора також зауважив, що забезпечення національної безпеки українського суспільства є однією з найважливіших функцій держави, основні завдання із захисту суверенітету і територіальної цілісності якої покладаються на Збройні Сили України, які перебувають у підпорядкуванні Міністерства оборони України. У свою чергу, Міністерства забезпечує життєдіяльність Збройних Сил України, функціонування, бойову та мобілізаційну готовність, підготовку до виконання покладених на них завдань, підтримання та забезпечення фінансових, матеріальних, інших ресурсів та майна в межах коштів, передбачених Державним бюджетом України, і здійснює контроль за їх ефективним використанням, організовує виконання робіт та надання послуг в інтересах Збройних Сил України. За таких обставин, вчинення дій щодо передачі у приватну власність державної власності фактично позбавляє державу в особі Міністерства оборони України можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктами державної власності, що є порушенням інтересів держави.

За даними військового прокурора Південного регіону України Міністерством оборони України не вчинялося заходів представницького характеру з питань захисту інтересів держави щодо нежитлових будівель складу прирейкового, загальною площею 1150,3кв.м, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Промислова, 37/2. Позов до суду не подавався, що є порушенням п.3.3 Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №744 від 30.12.2016р.

З огляду на зазначене, на думку заступника військового прокурора Південного регіону України, він правомірно звернувся до суду за захистом інтересів держави в інтересах Міністерства оборони України.

Міністерство оборони України повністю підтримує позицію заступника військового прокурора Південного регіону України, заперечує проти залишення позовної заяви без розгляду з підстав, викладених у запереченнях, що надійшли до суду 06.06.2019р.

Зокрема, позивач зазначив, що до керівництва Міністерства оборони України не доводилася інформація щодо відчуження у 2004р. нерухомого державного майна, що належить на праві господарського відання ДП МОУ «Південьвійськбуд». Про зазначений факт Міністерству стало відомо лише після проведення військовою прокуратурою Південного регіону України відповідної перевірки та отримання повідомлення про звернення до суду з даним позовом. Враховуючи зазначене, Міністерство не вчиняло дій щодо звернення до суду з відповідним позовом.

За таких обставин, позивач вважає, що наявні всі підстави для представництва інтересів держави військовим прокурором із пред`явленням відповідного позову за фактами завдання шкоди майновим інтересам держави в особі міністерства оборони України.

ПП «Атлант» повністю підтримує клопотання ТОВ «Баско» та зазначає, що Міністерство оборони України мало всі можливості самостійно звернутися до суду в інтересах держави у випадку наявності порушення таких інтересів . Крім того, відповідач звернув увагу суду на те, що спірний договір був укладений ще у 2004 році, отже, 15 років тому.

Відповідач також вважає, що участь у даній справі військової прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства оборони України ставить відповідачів у справі у нерівне положення з позивачем, що порушує принципи рівності та змагальності у судовому процесі.

Розглянув клопотання «ТОВ «Баско» про залишення без розгляду позовної заяви заступника військового прокурора Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ «Баско», ДП МОУ «Південьвійськбуд» та ПП «Атлант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.11.2004р., зареєстрованого у реєстрі приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. за №4138, укладеного між директором Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Баско»; витребування з незаконного володіння ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» на користь держави в особі Міністерства оборони України нежитлових будівель складу прирейкового, а саме: будівлю контори літ. «А», КПП літ. «А1», склади літ. «Б», «В», «Д», вагону літ. «Б1», будівлю складу №2 літ. «Д1», рампу літ. «І (В1)», під`їзний шлях ІІ, огорожу 1-9, мостіння ІІІ-ІV, загальною площею 1 150,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 11 214 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 101 та 7920683), зокрема, шляхом виселення ОСОБА_2 » та ПП «Атлант» з вказаних нежитлових приміщень; скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ «Баско» на 264/1000 (реєстраційний номер майна: 7920683, номер запису: 2984 в книзі: 83неж -74) та ПП «Атлант» на 736/1000 (реєстраційний номер майна: 101, номер запису: 17438616) нежитлових будівель складу прирейкового загальною площею1150,3 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 37/2, заслухав пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії. У разі відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави, а також у разі представництва інтересів громадянина з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право: 1) витребовувати за письмовим запитом, ознайомлюватися та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ і організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що знаходяться у цих суб`єктів, у порядку, визначеному законом; 2) отримувати від посадових та службових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, військових частин, державних та комунальних підприємств, установ та організацій, органів Пенсійного фонду України та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування усні або письмові пояснення. Отримання пояснень від інших осіб можливе виключно за їхньою згодою.

Відповідно до ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.5 ст.53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

За матеріалами справи судом встановлено, що заступник військового прокурора Південного регіону України при поданні позову в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, зазначив, що саме нездійснення захисту Міністерством оборони України інтересів держави стало підставою для звернення до суду з позовом, поданим в його інтересах до ТОВ «Баско», ДП МОУ «Південьвійськбуд» та ПП «Атлант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.11.2004р., зареєстрованого у реєстрі приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. за №4138, укладеного між директором ДП МОУ «Південьвійськбуд» від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Баско»; витребування з незаконного володіння ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» на користь держави в особі Міністерства оборони України нежитлових будівель складу прирейкового, а саме: будівлю контори літ. «А», КПП літ. «А1», склади літ. «Б», «В», «Д», вагону літ. «Б1», будівлю складу №2 літ. «Д1», рампу літ. «І (В1)», під`їзний шлях ІІ, огорожу 1-9, мостіння ІІІ-ІV, загальною площею 1 150,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 11 214 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 101 та 7920683), зокрема, шляхом виселення ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» з вказаних нежитлових приміщень; скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ «Баско» на 264/1000 (реєстраційний номер майна: 7920683, номер запису: 2984 в книзі: 83неж -74) та ПП «Атлант» на 736/1000 (реєстраційний номер майна: 101, номер запису: 17438616) нежитлових будівель складу прирейкового загальною площею 1150,3 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 37/2,

Слід зауважити, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі «Ф. В. проти Франції» (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі «Менчинська проти Російської Федерації» (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): «Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави».

Водночас, розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003р.N 1604(2003) «Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону» щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України).

Положення п.3 ч.1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч.3 ст. 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999р. N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. зі справи N806/1000/17).

Аналіз ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

Отже, прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. «Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. «Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.09.2018р. у справі №924/1237/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Міністерство оборони України відповідно до положень чинного законодавства наділене правом і має можливість самостійно вирішувати питання щодо захисту інтересів держави, у т.ч. шляхом звернення до суду із відповідним позовом, про що зазначає у своїх поясненнях заступник військового прокурора Південного регіону України із посиланням на наявність Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №744 від 30.12.2016р.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, на підставі яких можливо було дійти висновку, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження. У такому разі прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі ст. 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Посилання заступника військового прокурора на наявність кримінального провадженні 0000201 від 13.04.2018р. , зареєстрованого у звязку із нездійсненням посадовими особами Міністерства оборони України захисту інтересів держави, у даному випадку до уваги судом не приймається, адже, з наданого до матеріалів справи витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні 0000201 від 13.04.2018р. вбачається, що він стосується вчинення службовими особами ДП МОУ «Південьвійськбуд» впродовж 2006-2007 років договорів про будівництво нежитлових приміщень в порядку пайової участі, наслідком яких стало вибуття з державної власності нежитлових приміщень, розташований у м.Одесі АДРЕСА_5 вул.Армійська, 18а. Отже, зазначений документ взагалі не має відношення до правовідносин, що є предметом розгляду у справі №0916/658/19.

З огляду на вказані обставини справи, враховуючи все вище викладене, наявні у справі матеріали, суд вважає за доцільне залишити позовну заяву заступника військового прокурора Південного регіону України подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ «Баско», ДП МОУ «Південьвійськбуд» та ПП «Атлант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.11.2004р., зареєстрованого у реєстрі приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. за №4138, укладеного між директором ДП МОУ «Південьвійськбуд» від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Баско»; витребування з незаконного володіння ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» на користь держави в особі Міністерства оборони України нежитлових будівель складу прирейкового, а саме: будівлю контори літ. «А», КПП літ. «А1», склади літ. «Б», «В», «Д», вагону літ. «Б1», будівлю складу №2 літ. «Д1», рампу літ. «І (В1)», під`їзний шлях ІІ, огорожу 1-9, мостіння ІІІ-ІV, загальною площею 1 150,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 11 214 кв.м. за адресою: м АДРЕСА_2 Одеса АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 101 та 7920683), зокрема, шляхом виселення ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» з вказаних нежитлових приміщень; скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ «Баско» на 264/1000 (реєстраційний номер майна: 7920683, номер запису: 2984 в книзі: 83неж -74) та ПП «Атлант» на 736/1000 (реєстраційний номер майна: 101, номер запису: 17438616) нежитлових будівель складу прирейкового загальною площею 1150,3 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 37/2, без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись п.п. 1 ч.1 ст.226, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву заступника військового прокурора Південного регіону України подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ТОВ «Баско», ДП МОУ «Південьвійськбуд» та ПП «Атлант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 24.11.2004р., зареєстрованого у реєстрі приватним нотаріусом Стукаленко Л.С. за №4138, укладеного між директором ДП МОУ «Південьвійськбуд» від імені Міністерства оборони України та ТОВ «Баско»; витребування з незаконного володіння ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» на користь держави в особі Міністерства оборони України нежитлових будівель складу прирейкового, а саме: будівлю контори літ. «А», КПП літ. «А1», склади літ. «Б», «В», «Д», вагону літ. «Б1», будівлю складу №2 літ. «Д1», рампу літ. «І (В1)», під`їзний шлях ІІ, огорожу 1-9, мостіння ІІІ-ІV, загальною площею 1 150,3 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 11 214 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 Одеса, вул АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна: 101 та 7920683), зокрема, шляхом виселення ТОВ «Баско» та ПП «Атлант» з вказаних нежитлових приміщень; скасування записів про проведену державну реєстрацію права власності ТОВ «Баско» на 264/1000 (реєстраційний номер майна: 7920683, номер запису: 2984 в книзі: 83неж -74) та ПП «Атлант» на 736/1000 (реєстраційний номер майна: 101, номер запису: 17438616) нежитлових будівель складу прирейкового загальною площею 1150,3 кв.м., розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Промислова, 37/2 залишити без розгляду.

Повний текст ухвали складено та підписано 07 червня 2019р.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Н.В. Рога