ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2187/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Мишкіної М.А.

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача - Крижов С.В.,

від відповідача - Бенько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення господарського суду Одеської області від 27.02.2019, ухвалене суддею Степановою Л.В., м. Одеса, повний текст складено 05.03.2019

у справі № 916/2187/18

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення 4607711,09 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 ) в якому просив суд стягнути з відповідача 4 607 711,09 грн. з яких 3 185 000 грн. основного боргу, 1 139 202,46 грн. інфляційних втрат та 283 508,63 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

21.05.2015 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКОВИЙ ЗАВОД КОДИМСЬКИЙ» (далі ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ»), відповідно до умов якого продавець передає у власність покупця належну йому частку у статутному капіталі товариства загальним розміром 49%, що в грошовому еквіваленті складає 3 185 000 грн., а покупець приймає частку та зобов`язується оплатити її вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором (далі договір купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ»).

08.06.2015 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» (далі договір про внесення змін), яким встановили, що оплата суми, передбаченої п. 2.1. договору здійснюється покупцем протягом 30 банківських днів готівкою або шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Отже відповідно до умов договору купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» (з урахуванням договору про внесення змін) відповідач був зобов`язаний до 02.07.2015 оплатити позивачу 3 185 000 грн., проте, станом на день подання позову, відповідач прийняті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 3 185 000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу частки, позивачем нараховано також 1 139 202,46 грн. інфляційних втрат та 283 508,63 грн. 3% річних.

Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість, яка в загальному розмірі складає 4607711,09 грн.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_3 зазначив наступне.

Після укладення договору купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», сторони погодили, що виконання зобов`язань покупця за цим договором здійснюватиметься шляхом зарахування ОСОБА_3 на користь ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» грошових коштів від імені ОСОБА_2 .

На загальних зборах учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКОВИЙ ЗАВОД КОДИМСЬКИЙ», які відбулись 25.05.2015 (протокол № 15 від 25.05.2015) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирішили збільшити статутний капітал товариства на 32 000 000 грн. до 39 000 000 грн. шляхом внесення учасниками додаткових внесків (грошових коштів):

ОСОБА_2 довнести 16 575 000 грн.

ОСОБА_3 довнести 15 925 000 грн.

Відповідач свої зобов`язання виконав та перерахував на рахунок ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» грошові кошти у сумі 29 320 300 грн.

Виконавши своє зобов`язання належним чином у встановлений договором купівлі-продажу строк, відповідач не є боржником, який прострочив виконання зобов`язання у розумінні ст. 612 ЦК України, а тому вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть бути застосовані до відповідача.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 сплатив вартість отриманих за договором купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», позовні вимоги ОСОБА_2 є необґрунтованими.

07.12.2018 від позивача до суду надійшла заява про зарахування зустрічних грошових вимог. Заява мотивована тим, що 09.06.2017 між ОСОБА_2. (позичальник) та ОСОБА_3 (позикодавець) укладено договір позики, відповідно до якого відповідач передав позивачу у позику 3 930 000 грн. Станом на 10.12.2018 закінчується строк виконання обов`язку ОСОБА_2 на повернення ОСОБА_3 суми, що є еквівалентом 25000 доларів США (станом на 06.12.2018 становить 705 000 грн.). Позивач зазначив, що він здійснив зарахування зустрічних однорідних грошових вимог у сумі 705 000 грн., а отже борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 зменшився на суму зарахування та складає 3 902 711,09 грн. (4 607 711,09 грн. - 705 000 грн.).

У відповіді на відзив ОСОБА_2 зазначив, зокрема, про те, що сторони не погоджували жодних взаємних зарахувань за договором купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», борг ОСОБА_3 за цим договором не погашений.

Заперечуючи проти доводів, викладених у відповіді на відзив, ОСОБА_3 зазначив про відсутність у нього заборгованості перед ОСОБА_2 ., а також про те, що зарахування поривачем зустрічних однорідних вимог є незаконним.

Крім того, ОСОБА_2 визнано факт порушення свого права на отримання коштів за договором купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» саме починаючи з 02.07.2015. Проте позовна заява про стягнення заборгованості за цим договором датована 19.06.2018, а подана до господарського суду Одеської області 09.10.2018, тобто після спливу строку позовної давності. Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог в порушення п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України направлена позивачем 06.12.2018, тобто також після спливу строку позовної давності.

Заперечуючи проти доводів відповідача щодо спливу строку позовної давності, ОСОБА_2 зазначив, що такий строк не пропущено, оскільки ним подана позовна заява 19.06.2018, тоді як строк позовної давності сплинув 03.07.2018.

18.01.2019 від ОСОБА_3 надійшла заява про застосування до позовних вимог ОСОБА_2 наслідків спливу строку позовної давності. Відповідач також просив застосувати до позивача заходи процесуального примусу за зловживання своїми процесуальними правами, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 , стверджуючи, що позовна заява складена 19.06.2018, намагається уникнути наслідків застосування строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.02.2019 у справі № 916/2187/18 у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю, судові витрати покладено на позивача, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, у застосуванні до ОСОБА_2 заходів процесуального примусу за зловживання своїми процесуальними правами відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_3 прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу частки ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» в частині повної та своєчасної сплати ОСОБА_2 грошових коштів.

Разом з тим, суд зазначив, що позивач знав про своє порушене право з 02.07.2015. В матеріалах справи відсутні докази направлення позовної заяви саме 19.06.2018, оскільки позовна заява була направлена до суду простою кореспонденцією. Відбиток штампу відділення поштового зв`язку на адресному боці поштового відправлення здійснено у такий спосіб, що унеможливлює встановлення реальної дати відправлення поштової кореспонденції. Позовна заява до суду надійшла 09.10.2018, тобто після спливу строку для звернення до суду.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд відмовив ОСОБА_2 у задоволенні його вимог у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, яка мотивована наступним.

Суд першої інстанції необґрунтовано застосував до вимог ОСОБА_2 наслідки спливу строку позовної давності.

Датою звернення ОСОБА_2 до господарського суду Одеської області з даним позовом є саме 19.06.2019, що підтверджується штампом на наявному в матеріалах даної справи поштовому конверті (а.с.22 т.1) (на підтвердження цих обставин скаржником також додано збільшену фотокопію вказаного конверту).

Висновок суду про те, що відбиток штампу відділення поштового зв`язку унеможливлює встановлення реальної дати відправлення є також безпідставним, оскільки суд, надаючи таку оцінку доказу, зробив висновок у сфері спеціальних знань, при цьому не призначивши у справі відповідну судову експертизу.

Строк позовної давності було перервано 09.06.2017 внаслідок визнання вчинення відповідачем дій, які свідчать про визнання ним свого боргу за договором.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 вищезазначену апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України (до скарги не додано доказів сплати судового збору), надано скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків (сплатити судовий збір в сумі 103673,50 грн. за апеляційний перегляд рішення місцевого господарського суду).

15.04.2019 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, додатком до якої надано квитанцію № 0.0..1 на суму 103673,51 грн.

Одночасно скаржником заявлені наступні клопотання про долучення до матеріалів справи висновку № 14762 від 28.03.2019 за результатами проведення судової фототехнічної експертизи цифрових фотознімків; про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції, проведення якого просив доручити, зокрема, Печерському районному суду м. Києва.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 відкрито апеляційне провадження, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 06.05.2019 та роз`яснено учасникам справи про їх право в строк до 06.05.2019 подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

03.05.2019 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено наступне.

Наданий скаржником висновок експертизи № 14762 від 28.03.2019 не може прийматись судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки він одержаний з порушенням норм ГПК України, Закону України «Про судову експертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5. Зокрема зазначає. що судова фотографічна експертиза не призначалась відповідною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський експертно-дослідний центр» та його працівники не мають права проводити криміналістичні (фотографічні) експертизи, а дія свідоцтва № 54-11 експерта Попова Ю.П. закінчилась 28.03.2019.

Крім того, відповідач зазначає, що 19.06.2019 ОСОБА_2 звернувся до Стятошинського районного суду м. Києва з позовом про стягнення боргу за договором купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», де зазначив, що ним не подано інших заяв до суду з того самого предмету і тих самих підстав. 21.06.2018 ухвалою Стятошинського районного суду м. Києва у справі № 759/9322/18 відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження за вищезазначеною позовною заявою та зазначено про необхідність звернення із таким позовом до господарського суду. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень дана ухвала оприлюднена 14.08.2018. При цьому у позовній заяві у даній справі позивач так само зазначає, що ним не подано інших заяв до суду з того самого предмету і тих самих підстав, що суперечить його твердженню про одночасне подання позову 19.06.2018 і до господарського суду Одеської області, або ж введенням судів в оману.

У відповіді на відзив позивач зазначив про безпідставність та необґрунтованість доводів відповідача про те, що висновок експертизи № 14762 від 28.03.2019 одержаний з порушенням норм ГПК України, Закону України «Про судову ек5спертизу», Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень. Зокрема, зазначає про те, що проведення експертизи здійснено за замовленням сторони у справі, а саме за ініціативою позивача (у відповідності до вимог ст. 98, 101 ГПК України), на момент складання цього висновку свідоцтво експерта Попова Ю.П. було чинним, а також те, що дана експертиза не є криміналістичною.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 справу №916/2187/18 призначено до розгляду на 30.05.2019 о 10:30 год. Задоволено клопотання представника ОСОБА_2 про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Доручено Печерському районному суду м. Києва забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 30.05.2019 о 10:30 год. у справі №916/2187/18 в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду.

Судове засідання 30.05.2019 в режимі відеоконференції з Печерським районним судом м. Києва не відбулось у зв`язку з виникненням технічних проблем, про що Південно-західним апеляційним господарським судом складено відповідну довідку.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2019 розгляд справи № 916/2187/18 відкладено на 06.06.2019 об 11:00 год.

В судове засідання 06.06.2019 з`явились представники учасників справи.

Представник позивача просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Одеської області від 27.02.2019 у справі № 916/2187/18 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2 в повному обсязі.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду - без змін.

В судовому засіданні 06.06.2019 задоволено клопотання позивача про долучення до матеріалів справи висновку № 14762 від 28.03.2019 за результатами проведення судової фототехнічної експертизи цифрових фотознімків, про що постановлено протокольну ухвалу.

Задовольняючи клопотання про долучення до матеріалів справи вищезазначеного висновку, колегія суддів дійшла виходила з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Колегією суддів встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції не було предметом доказування та дослідження обставини щодо того, яка саме дата міститься та читається на штампі відділення поштового зв`язку на адресному боці поштового відправлення (а.с.22 т.1).

При цьому встановлення цих обставин, з урахуванням висновку суду першої інстанції, є вирішальним значенням для прийняття рішення у даній справі щодо наявності або відсутності підстав для застосування до вимог позивача наслідків спливу строку позовної давності.

Також задоволено клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи відповіді Міністерства юстиції України від 24.05.2019 на адвокатський запит, про що постановлено протокольну ухвалу від 06.06.2019.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників учасників справи, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.05.2015 між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», відповідно до пункту 1.1. якого продавець передає у власність покупця належну йому частку в статутному капіталі ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» загальним розміром 49%, а покупець приймає частку та зобов`язується оплатити її вартість в порядку та на умовах договору.

Купівля-продаж частки у статутному капіталі ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» за цим договором здійснюється за 3185000 грн. Оплата суми здійснюється покупцем протягом 10 банківських днів, шляхом перерахування покупцем грошових коштів зі свого поточного рахунку (п/р НОМЕР_1 в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", МФО 320702) на поточний рахунок продавця (п/р НОМЕР_2 в ПАТ "БАНК НАЦІОНАЛЬНИЙ КРЕДИТ", МФО 320702) (пункти 2.1., 2.2. договору).

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л. та зареєстрований за №724.

08.06.2015 між сторонами укладено договір про внесення змін до договору купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», відповідно до якого сторони вирішили пункт 2.2. договору купівлі-продажу викласти в новій редакції, а саме: «Оплата суми, передбаченої п. 2.1 цього договору, здійснюється покупцем, протягом 30 (тридцяти) банківських днів, готівкою або шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця».

Колегією суддів встановлено, що також було підтверджено представником відповідача в судовому засіданні 06.06.2019, що ОСОБА_3 не заперечується сам факт неналежного виконання прийнятих на себе зобов`язань за вищезазначеним договором купівлі-продажу корпоративних прав від 21.05.2015 (з урахуванням змін до нього, внесених договором від 08.06.2015) в частині повного та своєчасного розрахунку з ОСОБА_2 , а також виникненням у нього заборгованості з сплати інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання умов цього договору.

Рішення господарського суду Одеської області від 27.02.2019 у справі № 916/2187/18 в цій частині не оскаржується.

Невирішеним є лише питання щодо звернення ОСОБА_2 до суду в межах/поза межами строків позовної давності.

Місцевий господарський суд, відмовляючи за задоволенні позову з підстав пропуску ОСОБА_2 строку позовної давності, зазначив, що про порушення своїх прав позивачу стало відомо 02.07.2015, однак позовна заява подана до суду 09.10.2018, тобто поза межами строку позовної давності.

Суд не прийняв до уваги доводи позивача про те, що позовна заява направлена до суду саме 19.06.2018, оскільки відбиток штампу відділення поштового зв`язку на адресному боці поштового відправлення здійснено у такий спосіб, що унеможливлює встановлення реальної дати відправлення поштової кореспонденції.

Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Пунктом 4.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Колегією суддів встановлено, що право позивача порушено неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ», тому враховуючи умови договору (з урахуванням змін до нього), перебіг позовної давності починається з 03.07.2015, оскільки 02.07.2015 останній день в який ОСОБА_3 мав сплатити ОСОБА_2 на виконання договору 3184000 грн.

Отже останнім днем для звернення ОСОБА_2 з даним позовом в межах строку позовної давності є 03.07.2018.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, зазначаючи, що позивач звернувся до суду 09.10.2018 з посиланням на дату реєстрації канцелярією суду позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦК України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Відповідно до ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

У пункті 73 Правил надання послуг поштового зв`язку зазначено, що під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля.

В судовому засіданні 06.06.2019 колегією суддів за допомогою лупи був досліджений конверт (а.с.22 т.1) в якому до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 . та встановлено, що на конверті міститься поштовий штамп, на якому читається дата - 19.06.2018.

Крім того, викладені обставини підтверджуються висновком № 14762 від 28.03.2019, складеним ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» (експерт Попов Ю.П.) за результатами проведення судової фототехнічної експертизи цифрових фотознімків.

Щодо доводів відповідача (з посиланням на відповідь Міністерства юстиції України на адвокатський запит представника відповідача про те, що ТОВ «Київський експертно-дослідний центр» не є суб`єктом судово-експертної діяльності у розумінні статті 7 Закону України про судову експертизу») про те, що висновок експертизи № 14762 від 28.03.2019 одержаний з порушенням норм Закону України «Про судову експертизу» та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом експертного дослідження була фотографія (фотографії) спірного конверту, на якому здійснено відбиток штампу оператора поштового зв`язку (а.с.22 т.1).

Як вбачається з поставлених експерту питань («яка дата штампелю» і «чи наявні ознаки змін (монтажу)», наданий висновок не пов`язаний з проведенням криміналістичної експертизи.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 ГПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може, зокрема, залучатися учасником справи.

Відповідно до ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є, зокрема, договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.

Станом на день складення висновку № 14762 від 28.03.2019 експерт Попов Ю.П. мав чинне свідоцтво, видане Міністерством юстиції України за № 54-11.

Колегією суддів також не приймаються до уваги доводи відповідача про те, що висновок експертизи № 14762 від 28.03.2019 одержаний з порушенням норм ГПК України.

Відповідно до ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом, також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Проведення експертизи на замовлення учасників справи передбачено статтею 101 ГПК України. Зокрема, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Отже наданий позивачем висновок відповідає вимогам статтей 98 ГПК України. Проведення експертизи на замовлення учасників справи передбачено нормами процесуального закону.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до господарського суду Одеської області з даним позовом саме 19.06.2018.

Враховуючи вищевикладене, неналежне виконання ОСОБА_3 прийнятих на себе зобов`язань за договором купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «СК КОДИМСЬКИЙ» в частині повного та своєчасного розрахунку з продавцем, а також те, що ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції за захистом свого порушеного прав в межах строків позовної давності, колегія суддів зазначає про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, повноваження суду апеляційної інстанції, рішення господарського суду Одеської області від 27.02.2019 у справі № 916/2187/18 підлягає скасуванню, із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Судові витрати у справі у відповідності до вимог ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-283 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 27.02.2019 у справі № 916/2187/18 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4607711,09 грн. з яких: 3185000 грн. основного боргу, 1139202,46 грн. інфляційних втрат та 283508,63 грн. 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 69115,67 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 103673,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 11592 грн. витрат, пов`язаних із проведенням фототехнічної експертизи цифрових фотознімків.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2019.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя М.А. Мишкіна