ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Справа№ 910/9611/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

Секретар судового засідання: Вайнер Є.І.

За участю представників: згідно протоколу судового засідання від 30.05.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 (повний текст складено 28.02.2019)

у справі №910/9611/16 (суддя Чебикіна С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»

про стягнення 5 930 501,48 грн.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі, відповідач) про стягнення страхового відшкодування у сумі 5 930 501,48 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за умовами укладених між позивачем, як страхувальником, та відповідачем, як страховиком, Договору добровільного страхування майна №200124134.14 від 28.05.2014 та Договору добровільного страхування майна №200124135.14 від 28.05.2014 відповідачем було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме товарними запасами алкогольної продукції (горілка, вино, коньяк та інші алкогольні вироби, страхова сума по кожному із договорів 91 002 400,63 грн. та 160 000 761,12 грн. відповідно. 28.01.2015 сталась подія, що має ознаки страхового випадку відповідно до пункту 5.1.16. Особливих умов за договорами страхування - крадіжка зі зломом застрахованого майна, проте відповідач після повідомлення позивачем про настання страхового випадку по договору, надання документів, відповідей на запити відповідача, фактично ухиляється від виплати страхового відшкодування, розмір якого складає 5 930 501,48 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/9611/16 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» 73 512 (сімдесят три тисячі п`ятсот дванадцять) грн. 00 коп. судових витрат.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що територія м. Луганськ, де сталася подія, на яку посилається позивач як на страховий випадок, є місцем проведення АТО, а тому відповідно до умов пунктів 6.1. договорів страхування збитки або витрати у такому випадку не підлягають відшкодуванню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, 20.03.2019 (про що свідчить відмітка Укрпошти Стандарт) Товариство з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/9611/16 та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що крадіжка зі зломом застрахованого майна зі складу позивача за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А (страховий випадок за договором страхування) відбувся внаслідок подій, зазначений у пунктах 6.1. договорів страхування;

- суд першої інстанції не врахував той факт, що станом на день страхового випадку - 28.01.2015 розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р ще не діяло, а дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р, яке втратило чинність лише 02.12.2015 на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р. Таким чином, у період вчинення крадіжки зі зломом застрахованого майна зі складу позивача не діяли розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» №1053-р від 30.10.2014 та №1275-р від 02.12.2015, тобто станом на 28.01.2015 м. Луганськ не визнавався населеним пунктом, на території якого здійснювалась антитерористична операція;

- наказ Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення», на який посилається суд першої інстанції, стосується Донецької та Луганської областей, а не безпосередньо міста Луганська;

- у матеріалах справи відсутні докази наявності обставин, які відповідно до пункту 9.1.3. Особливих умов щодо добровільного страхування майна істотно впливають на зміну ступеня ризику; доказів на підтвердження того, що з серпня 2014 року доступ до складу позивача був заборонений чи відсутній, а територія складу позивача перейшла під контроль та була опечатана військовою комендатурою ЛНР немає;

- єдиним належним та достатнім документом, що підтвердив би настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення відповідача від обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, міг бути сертифікат Торгово-промислової палати України, який відповідачем надано не було.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

25.04.2019 відповідачем подано через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач у відзиві наголосив на тому, що судом першої інстанції вірно встановлено, що у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відсутні зобов`язання перед позивачем щодо виплати страхового відшкодування з огляду на те, що позивачем не доведено порушення відповідачем умов договорів страхування товарних запасів, враховуючи його знаходження на території проведення антитерористичної операції, та складності, і зв`язку з цим, кваліфікації події як страхового випадку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» у справі №910/9611/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/9611/16, розгляд справи призначено на 21.05.2019.

20.05.2019 від позивача через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю його представника Нізоли Н.М. з`явитись у судове засідання.

У судове засідання 21.05.2019 з`явились представники сторін.

Представник позивача (адвокат Абітова Ф.М.) надала суду у судовому засіданні докази на підтвердження причин відсутності представника позивача Нізоли Н.М. у даному судовому засіданні (копія наказу та посвідчення про відрядження від 20.05.2019), з підстав чого було заявлено клопотання про відкладення від 20.05.2019 та повідомила, що оскільки є новим представником, не ознайомлена із матеріалами справи та не має можливості надавати пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судовому засіданні проти відкладення розгляду справи не заперечував.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2019 клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено, розгляд справи №910/9611/16 відкладено на 30.05.2019.

У судовому засіданні 30.05.2019 судом було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 30.05.2019 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

28.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (надалі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - страховик) було укладено Договір добровільного страхування майна №200124134.14 (далі - договір-1) за умовами якого (пункт 1.1. Договору-1) страховик бере на себе зобов`язання при настанні страхового випадку провести виплату страхового відшкодування страхувальнику (якщо вигодонабувач не призначений), а у разі призначення вигодонабувача - вигодонабувачу згідно з умовами договору або за його письмовою згодою безпосередньо страхувальнику, а страхувальник зобов`язується виплачувати страхову премію у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами цих договорів строки.

Відповідно до пункту 2.1. Договору-1 предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: товарними запасами (горілчаними виробами), що знаходяться за адресами, зазначеними в розділі 11 цього договору (надалі - «місця дії договору»), загальною вартістю 91 002 400,63 грн., не включаючи податок на додану вартість (надалі- «застраховане майно»).

Також, 28.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (надалі - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (надалі - страховик) було укладено договір добровільного страхування майна № 200124135.14 (далі - договір-2) за умовами якого (пункт 1.1. Договору-2) страховик бере на себе зобов`язання при настанні страхового випадку провести виплату страхового відшкодування страхувальнику (якщо вигодонабувач не призначений), а у разі призначення вигодонабувача - вигодонабувачу згідно з умовами договору або за його письмовою згодою безпосередньо страхувальнику, а страхувальник зобов`язується виплачувати страхову премію у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами цих договорів строки.

Відповідно до пункту 2.1. Договору-2 предметом договору є страхування майнових інтересів страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: товарними запасами (горілчаними виробами), що знаходяться за адресами, зазначеними в розділі 11 цього договору (надалі - «місця дії договору»), загальною вартістю 160 000 761,12 грн., не включаючи податок на додану вартість (надалі- «Застраховане майно»).

Вигодонабувачем у межах страхової суми згідно пунктів 1.5. за договорами -1, -2 є Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк «Південний».

Відповідно до пунктів 17.2.1. договорів -1, -2 страхувальник має право отримати страхове відшкодування при настанні страхового випадку за письмовим погодженням із вигодонабувачем.

Згідно пунктів 5.11. договорів -1, -2 відшкодування збитків за договором здійснюється у разі втрати зазначеного в пункті 2 договору майна, в тому числі в результаті крадіжки зі зломом в межах місця дії договору, або спроби вчинення вказаних дій - у відповідності з пунктом 5.1.16. «Особливих умов щодо добровільного страхування майна від вогневих та інших ризиків» від 26.02.2007, що зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 03.03.2007 за №1070504 із змінами та доповненнями від 14.08.2007, які зареєстровані Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 16.11.2007 за №1072188 (надалі - «особливі умови»).

Пунктами 5.1.16. особливих умов під «крадіжкою зі зломом» розуміється втрата застрахованого майна внаслідок дій третьої особи, яка:

а) проникає в приміщення, зламуючи двері або вікна, застосовуючи відмички або підроблені ключі, або інші технічні засоби. Підробленими вважаються ключі, виготовлені за дорученням або з відома осіб, що не мають права розпоряджатися справжніми ключами;

б) зламує в межах приміщень предмети, які використовуються в якості сховищ майна, або розкриває їх за допомогою відмичок, підроблених ключів або інших інструментів.

За умовами пунктів 13.1.3. договорів -1, -2 страхувальник зобов`язаний надати страховику або його представникам можливість проводити огляд та обстеження пошкодженого майна та місця події, розслідування стосовно причин настання страхового випадку та розміру збитку, приймати участь у заходах для зменшення розміру збитку та рятуванню застрахованого майна.

Відповідно до пунктів 13.1.7. договорів -1, -2 при настанні страхового випадку за ризиком крадіжка страхувальник зобов`язаний негайно повідомити про те, що трапилося, в правоохоронні органи, передати в правоохоронні органи список втраченого, знищеного та пошкодженого майна.

Пунктами 14.1.1. договорів -1, -2 встановлено, що страхове відшкодування виплачується при повній загибелі або втраті застрахованого майна - у розмірі його дійсної вартості, за вирахуванням вартості залишків майна та в межах страхової суми.

Пунктами 7 договорів -1, -2 встановлено, що при настанні збитків із суми страхового відшкодування вираховуються 30 000,00 грн. за кожним страховим випадком у відношенні майна, зазначеного у пункті 2 договорів.

Відповідно до пунктів 15.5. договорів -1, -2 строк прийняття рішення відносно виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування складає 30 (тридцять) робочих днів, з дня надання страхувальником страховику останнього з необхідних документів, зазначених у цьому розділі.

Водночас, згідно пунктів 15.6. договорів -1, -2 страховик має право відкласти рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування на строк, що не перевищує 90 (дев`яносто) календарних днів.

Згідно пунктів 15.8. договорів -1, -2 відмова у виплаті або відстрочка прийняття рішення щодо виплати повинні бути зроблені страховиком у письмовому вигляді з обґрунтуванням таких та надані страхувальнику та вигодонабувачу в строк, що не перевищує 30 (тридцять) календарних днів з дати отримання страховиком усіх необхідних, належним чином оформлених документів.

Розділом 6 договорів -1, -2 передбачено випадки виключення зі страхування.

Пунктами 6.1. договорів -1, -2 визначено, що у всіх випадках не підлягають відшкодуванню збитки або витрати, які сталися внаслідок, зокрема, війни, вторгнення військ, дії іноземного ворогу, військових дій та військових операцій, включаючи їх наслідки (незалежно від того, була оголошена війна чи ні), громадянської війни, заколоту, революції, повстання, блокади, військового протистояння або бунту, захвату (узурпації) влади військовими або протиправного захвату (узурпації) влади.

30.01.2015 позивачем було повідомлено відповідача про настання страхового випадку та надано відповідачеві копію повідомлення про скоєння злочину від 30.01.2015, копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000129, інвентаризаційний опис від 28.01.2015, що підтверджує фактичну кількість товару на складі станом на 28.01.2015, інвентаризаційний акт від 28.01.2015, що підтверджує фактичну кількість товару на складі станом на 28 січня 2015 року та суму завданої шкоди, копії письмових пояснень свідків вчинення злочину, а також документи, що підтверджують право власності на товар, який знаходився на складі, а саме: договір поставки №03/НГК від 03.01.2012, укладений між ТОВ «Національна горілчана компанія» та позивачем; договір комісії №03/01 від 03.01.2012; договір поставки №ЗК0102/13 від 01.02.2013.

Також, позивач 30.01.2015 звернувся до вигодонабувача із запитом щодо надання згоди на отримання страхового відшкодування.

02.02.2015 листом вих.№193-00113/1-15/з бт ПАТ Акціонерний Банк «Південний» надав позивачу, керуючись пунктами 1.5. та 17.2.1. договорів страхування -1, -2, згоду на отримання ТОВ «Баядера Логістик» у повному обсязі страхового відшкодування від ПрАТ «ІНГО Україна» за договорами страхування по страховому випадку, що стався 28.01.2015, а саме: крадіжка товарів зі складу ТОВ «Баядера Логістик», що знаходиться у місті Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5А на суму 5 960 501,48 грн.

Відповідач, керуючись пунктом 13.1.4. договорів -1, -2, листом за вих. №1647 від 09.04.2015 повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів.

У відповідь на вказаний лист позивач листом вих. №44/с від 10.04.2015 вказав на необґрунтованість листа відповідача, оскільки за вказаним страховим випадком своєчасно і в повному обсязі позивачем надано всі необхідні документи.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що ще 17.02.2015 надав відповідачу усі необхідні документи для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, строки для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, про відмову від такої виплати чи строки для повідомлення про відкладення розгляду страхової події минули 02.04.2015, однак, станом на 23.05.2016 відповідач не виплатив страхове відшкодування за договорами -1, -2.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у сумі 5 930 501,48 грн. за договорами добровільного страхування майна №200124134.14 від 28.05.2014 та №200124135.14 від 28.05.2014.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, під час розгляду справи в суді першої інстанції були проведені судова економічна та додаткова судова економічна експертизи.

Відповідно до висновку експерта від 26.04.2017 №16624/16-45, що складений за результатами проведення судової економічної експертизи бухгалтерських документів, проведення якої згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, встановлено, що нестача товарно-матеріальних цінностей, встановлена за актом інвентаризації від 28.01.2015 на складі позивача, документально підтверджується на суму 5 960 501,48 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи №2682/2683-18 від 29.10.2018, проведення якої згідно ухвали Господарського суду міста Києва від 08.08.2017 було доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, документально об`єктивно підтверджується нестача товарно-матеріальних цінностей поставлених та/або переміщених на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А згідно до первинних бухгалтерських документів за період з 01.06.2014 по 28.01.2015, станом на 28.01.2015 на складі Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А, на суму 5 960 501,48 грн.; та в результаті проведених досліджень, в об`ємі наданих на дослідження документів, експертом документально об`єктивно підтверджується станом на 28.01.2015 нестача товарно-матеріальних цінностей на складі бази TOB «Баядера Логістик» в м. Луганськ за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А, у кількості 266 265 пляшок на загальну суму 5 960 501,48 грн., у тому числі: - по договору добровільного страхування майна №200124134.14 від 28 травня 2014 року у кількості 235 308 пляшок на загальну суму 5 432 829,75 грн.; - по договору добровільного страхування майна № 200124135.14 від 28 травня 2014 року у кількості 30 957 пляшок на загальну суму 527 671,73 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Між сторонами у справі виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України та Закону України «Про страхування».

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України, що кореспондується з положеннями статті 21 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно частини 1 статті 5 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним або обов`язковим.

Добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства (частина 1 статті 6 Закону України «Про страхування»).

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з положеннями статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника).

За змістом статті 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Як вбачається з матеріалів справи, застраховане майно, викрадення якого позивачем було виявлено 28.01.2015, знаходилось на складі позивача за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А.

Так відповідач, заперечуючи поти позову, наголошує на тому, що крадіжка сталася під час проведення у місті Луганську антитерористичної операції, яка супроводжувалась усякого роду військовими діями та заходами, терористичним актами, що, на думку відповідача, є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів зазначає, що відсутність письмового оформленого рішення страховика про відмову в виплаті страхового відшкодування не може вважатись підставою для відмови в задоволенні позову, а заперечення страховика щодо здійснення страхової виплати мають бути оцінені судом у межах розгляду справи.

Як зазначено вище, розділом 6 договорів -1, -2 сторонами були погоджені випадки виключення зі страхування.

Так, пунктами 6.1. договорів -1, -2 визначено, що у всіх випадках не підлягають відшкодуванню збитки або витрати, які сталися внаслідок, зокрема, війни, вторгнення військ, дії іноземного ворогу, військових дій та військових операцій, включаючи їх наслідки (незалежно від того, була оголошена війна чи ні), громадянської війни, заколоту, революції, повстання, блокади, військового протистояння або бунту, захвату (узурпації) влади військовими або протиправного захвату (узурпації) влади.

14.04.2014 прийнятий Указ В.О. Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України», яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» перiод проведення антитерористичної операцiї - час мiж датою набрання чинностi Указом Президента України «Про рiшення Ради нацiональної безпеки i оборони України вiд 13 квiтня 2014 року «Про невiдкладнi заходи щодо подолання терористичної загрози i збереження територiальної цiлiсностi України» вiд 14 квiтня 2014 року №405/2014 та датою набрання чинностi Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операцiї або вiйськових дiй на територiї України.

Відповідно до наказу Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» визначено районом проведення антитерористичної операції Донецьку та Луганську області з 07.04.2014.

Місто Луганськ є обласним центром Луганської області та знаходиться в адміністративних межах Луганської області, що є загальновідомим фактом, який згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доведенню, а тому посилання скаржника на те, що вищевказаний наказ стосується Донецької та Луганської областей, а не безпосередньо міста Луганська, є безпідставними.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1085-р від 7 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Міста Донецьк, Харцизьк, Макіївка, Алчевськ, Єнакієве, Горлівка, Торез, Шахтарськ та Луганськ були внесені до цього переліку.

Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» місто Луганськ є місцем проведення антитерористичної операції.

Позивач у апеляційній скарзі посилається на те, що Розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р станом на день страхового випадку (28.01.2015) не діяло, а дія попереднього розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» була зупинена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р, яке втратило чинність лише 02.12.2015 на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р. Таким чином, як наголошує скаржник, у період вчинення крадіжки зі зломом застрахованого майна зі складу позивача не діяли розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» №1053-р від 30.10.2014 та №1275-р від 02.12.2015, тобто станом на 28.01.2015 м. Луганськ не визнавався населеним пунктом, на території якого здійснювалась антитерористична операція.

Колегією суддів дійсно встановлено, що дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» було зупинено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №1079-р. Останні, у свою чергу, втратили чинність лише 02.12.2015 на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р.

Однак, як вбачається із преамбули розпорядження КМУ від 02.12.2015 №1275-р, його прийнято на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Згідно абз. 3 пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» зобов`язано Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року №405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

Отже, оскільки місто Луганськ включено згідно розпорядження КМУ від 02.12.2015 №1275-р до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, це свідчить, що дане місто відноситься до зони проведення антитерористичної операції ще з 13.04.2014.

Заперечення скаржника із цього приводу є безпідставними та спростовуються вищенаведеними правовими нормами.

Як вірно встановив суд першої інстанції, із повідомлення про початок досудового розслідування №65/4-1966 від 31.01.2015 СВ Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, копія якого міститься в матеріалах справи, крадіжка матеріальних цінностей (які застраховані відповідачем) зі складу позивача за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А була виявлена позивачем в січні 2015 року.

Зібрані у справі докази свідчать про те, що у період вчинення крадіжки матеріальних цінностей (які застраховані відповідачем) зі складу позивача за адресою: м. Луганськ, 11-й Лутугинський проїзд, 5-А та в період виявлення злочину позивачем (28.01.2015) встановлений в Україні публічний порядок на території вищезазначеного населеного пункту (м. Луганськ) забезпечений не був, подія мала місце на території, яка підконтрольна бойовикам, що унеможливлювало виконання належним чином умов договорів.

Таким чином, оскільки територія міста Луганськ є місцем проведення антитерористичної операції, відповідно до умов пунктів 6.1. договорів -1, -2 збитки або витрати у всіх страхових випадках не підлягають відшкодуванню.

Доводи скаржника із посиланнями на повідомлення про початок досудового розслідування №65/4-1966 від 31.01.2015 СВ Старобільського РВ ГУМВС України у Луганській області, лист №5913 від 23.09.2016 та витяг із кримінального провадження №0000129 про те, що втрата застрахованого майна відбулася саме у зв`язку з крадіжкою невідомими особами такого майна зі складів позивача шляхом пошкодження замків та пломб на дверях складів, а не внаслідок подій, зазначених у пунктах 6.1. договорів (зокрема, проведення антитерористичної операції), критично оцінюються колегією суддів, оскільки у вказаному повідомленні слідчого йдеться про те, що згідно раніше поданої заяви ТОВ «Баядера Логістик» про вчинення злочину, убачається, що вказана заява позивача зареєстрована в ЄДРДР за №0000129 за ознаками складу злочину, передбаченого частиною 5 статті 185 Кримінального кодексу України.

Проте, із зазначеного повідомлення не убачається, що спосіб проникнення до складу позивача був таким, який би давав підстави зробити ствердний висновок, що таємне викрадення майна останнього було зі зломом, оскільки крадіжка зі зломом, як спосіб проникнення до складу, до кваліфікуючих ознак складу злочину, передбаченого частиною 5 статті 185 Кримінального кодексу України, не відноситься.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем застраховані товарні цінності, що знаходилися на території міста Луганськ, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не у повному обсязі свої повноваження. Подія мала місце на території, яка підконтрольна бойовикам, перевірити ті чи інші обставини правоохоронні органи не мали змоги.

Посилання скаржника на те, що єдиним належним та достатнім документом, що підтвердив би настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення АТО, як підстави для звільнення відповідача від обов`язку здійснити виплату страхового відшкодування позивачу, міг бути сертифікат Торгово-промислової палати України, який відповідачем надано не було, також критично оцінюються колегією суддів, оскільки відповідно до Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) на підставі загальних ситуацій та/або введених/діючих режимів не передбачається.

Отже, обґрунтованими є доводи ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про відсутність правових підстав кваліфікувати подію страховим випадком згідно пунктів 6.1. договорів -1, -2, та пункту 5.1.16. Особливих умов, та, як наслідок, відсутність у відповідача обов`язку здійснювати страхову виплату позивачу, стягнення якої є предметом спору в даній справі.

З`ясування інших обставин, на яких ґрунтуються заперечення відповідача стосовно дотримання позивачем умов договорів страхування майна, у даному випадку є недоцільним та не вплине на результати вирішення спору по суті, оскільки судом встановлено, що за вищевказаних обставин, подія (крадіжка), що сталася 28.01.2015, виключена зі страхування згідно умов укладених між сторонами договорів -1 і -2.

За таких обставин, наявні підстави для відмови у задоволенні заявлених у даній справі позовних вимог, висновки суду першої інстанції із приводу чого є обґрунтованими.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

За таких обставин решту аргументів позивача (скаржника), окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/9611/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 у справі №910/9611/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/9611/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 07.06.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка