ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5277/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Вагнер Д.В., довіреність № 1-487 від 14.01.2019 р., адвокат;

від відповідача: Астраханцева Л.Т., довіреність №007.1Др-316-0519 від 20.05.2019 р., адвокат;

від 3-ї особи: Пац В.О., довіреність №14-191 від 17.05.2019 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019, ухвалене суддею Євстигнеєвою Н.М., повний текст якого складений 19.03.2019, у справі № 904/5277/18

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про стягнення 2 270 358,60 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" заборгованість у розмірі 2 270 358,60 грн., з яких:

- основний борг у розмірі 1 570 239,27 грн.;

- 3 % річних у розмірі 137 578,77 грн.;

- інфляційні втрати у розмірі 562 540,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П06 від 28 вересня 2011 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 01.10.2015 по 22.10.2018 у сумі 137 578,77 грн. та інфляційні збитки за період з грудня 2015 року по вересень 2018 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2019 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 року у справі №904/5277/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, просить рішення господарського суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що відмова Відповідача від підписання коригуючого акту та скріплення його печаткою, не призводять до звільнення Відповідача від виконання обов`язку, передбаченого п. 5.5 Договору, щодо оплати наданих за Договором послуг з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 9 572,292 тис. м. куб. на загальну суму 1 570 239,28 грн., оскільки наявність або відсутність актів не звільняє Відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично отриманих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Зазначає, що акт №10-15-/ПОб/ВТВ/КОР є належним первинним документом, який підтверджує надання послуг Відповідачу, оскільки право Позивача відкоригувати свої податкові зобов`язання за жовтень 2015 року на підставі вищезазначеного акту про надання послуг та зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування податкового зобов`язання з ПДВ, передбачено п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та роз`ясненням ДФС України "101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ".

Відповідачем не заперечується, що ним фактично отримано в жовтні 2015 природний газ в обсязі 9 572,292 тис. м. куб. для виробничо-технологічних витрат. Зазначене свідчить про те, що оскільки вигодонабувачем від отримання природного газу був Відповідач, то відповідно і за послуги транспортування газу в обсязі 9 572,292 тис. м. куб. для ВТВ має сплатити останній Позивачу у відповідності до Договору.

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" у відзиві на апеляційну скаргу Позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що між Позивачем та Відповідачем вже були попередньо оформлені надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року за даними Позивача стосовно спірного Договору. Крім того, відповідно до підписаного між Позивачем та Відповідачем акту звірки розрахунків за період з 01.01.2015 по 30.08.2016, заборгованість за жовтень 2015 року відповідно до коригуючого акту Позивача у розмірі 1 570 239,28 грн. відсутня, а наявна лише передплата Відповідача у розмірі 399 239,39грн.

Вважає, що за транспортування газу магістральними трубопроводами для виробничо- технологічних витрат та нормованих втрат у 2015 році ПАТ "Дніпропетровськгаз" розраховувався з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" відповідно до умов укладеного договору від 04.01.2013 №13-137-ВТВ. Обов`язок розраховуватись за вказану послугу з AT "Укртрансгаз" у відповідача відсутній.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі № 904/5277/18; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 15.05.2019.

Крім того, не погодившись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, дослідження та надання оцінки правовідносинам між відповідачем та третьою особою, що суперечить нормам Господарського процесуального кодексу України та виходить за межі предмету дослідження у даній справі, ненадання оцінки доводам та фактам, викладеним третьою особою у справі, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що у оскаржуваному рішення суд, всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу України та позиції Верховного Суду, вдався до дослідження та надання правової оцінки відносин між Відповідачем та Третьою Особою.

AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз" не замовляла послугу транспортування газу в обсягах, зазначених у непідписаному акті від 16.01.2017 року №10-15- 402000029-ПР/КОР/ВТВ7.

Між AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та ПАТ "Дніпропетровськгаз" 04.01.2013 року укладено договір купівлі-продажу природного газу №13- 37-ВТВ. Третя Особа не постачала природний газ Відповідачу у жовтні 2015 року за вищезазначеним Договором. Дії Третьої Особи щодо припинення постачання природного газу у спірний період за Договором від 04.01.2013 №13-37-ВТВ є такими, що відповідають діючому законодавству та умовам Договору.

Враховуючи, що період з січня 2014 року по травень 2016 року, липень-вересень 2016 року включає в себе жовтень 2015 року, а відтак, непідписані з боку Третьої Особи акти у жовтні 2015 року входили до предмету дослідження у справі №910/3487/17, приписи ч.4 ст.75 ГПК України, суд мав врахувати обставини, встановлені у справі №910/3487/17.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Антоніка С.Г., Березкіної О.В.) змінено найменування третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі № 904/5277/18; приєднано апеляційну скаргу Третьої особи до апеляційної скарги Позивача для сумісного апеляційного розгляду; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 15.05.2019.

В судовому засіданні 15.05.2019 оголошено перерву до 05.06.2019.

В судовому засіданні 05.06.2019 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

28.09.2011 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П06, відповідно до п.1.1 якого, з урахуванням додаткової угоди №3 від 17.01.2013, газотранспортне підприємство зобов`язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій (ГРС), а замовник зобов`язується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Згідно з п.1.2 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника складає 87065,000 тис. куб.м. Газ замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газорозподільне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб`єктів господарювання, у тому числі релігійних організацій виключно в межах обсягів, що використовується для виробничо-комерційної діяльності.

Додатковою угодою №7 від 26.12.2014 до договору сторони:

- виклали п. 1.2.1 в наступній редакції: річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника у 2014 році становить 92 592,317 тис. куб. м.,

та доповнили п.1.2 договору підпунктом 1.2.2. наступного змісту: річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника з 01.01.2015 по 31.03.2015 становить 55 065,930 тис. куб. м.

Додатковою угодою №9 від 30.06.2015 сторони виклали п. 1.2.2 договору в наступній редакції: річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника з 01.01.2015 по 31.12.2015 становить 59 269,995 тис. куб. м., у тому числі у жовтні 2015 року - 9647,562 куб м.

Відповідно до п. 3.1 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом 2 днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюється відповідно до даних газотранспортного підприємства (п.п.3.2, 3.3 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, а.с.27-33. т.1).

У пункті 3.4 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, договору визначено, що акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Відповідно до п. 5.5 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 17.01.2013, оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих послуг.

Згідно з п. 11.1 договору, в редакції додаткової угоди №7 від 26.12.2014, цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року і діє в частині транспортування газу до 31 березня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов`язань за цим договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими особами та скріплюються печатками обох сторін (п.11.2 договору).

На виконання умов Договору Позивач у жовтні 2015 року надіслав Відповідачу для підписання та скріплення печаткою належним чином оформлені зі свого боку акти наданих послуг №10-15-109011134/П06 від 31.10.2015, які в свою чергу були підписані з боку Відповідача та повернуті Позивачу.

Зокрема, за даними актами наданих послуг Позивачем на користь Відповідача було протранспортовано 75,267 тис. м. куб. природного газу на загальну суму 12 641,03 грн.

На підтвердження чого Відповідачем до матеріалів справи наданий підписаний обома сторонами акт наданих послуг з транспортування природного газу від 31.10.2015 (а.с.68, т.1), заборгованість за яким стягнута позивачем за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2016 у справі № 904/7393/16 (а.с.78-89, т.1).

В той же час, відповідно до позовної заяви, Позивач стверджує, що на виконання умов Договору надав Відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 9 572,295 тис. м. куб. на загальну суму 1 570 239,28 грн.

Так, Позивач листом від 23.06.2016 №9132/12 додатково направив Відповідачу коригуючий акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами без дати складання №10-15-/П06/ВТВ/КОР на загальний обсяг 9572,295 тис. м. куб. протранспортованого в жовтні 2015 року (а.с. 14, 15, т.1).

Відповідач повернув коригуючий акт без підписання, оскільки, на його думку, правові підстави для його підписання відсутні.

Так, листом від 05.07.2016 №11/6-0202 (а.с.16, т.1) відповідач повідомив позивача про відсутність у нього підстав для підписання коригувального акту, оскільки зазначені в коригуючих актах обсяги протранспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу, закупленими для потреб ВТВ на підставі договору купівлі-продажу між Публічним акціонерним товариством НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Дніпропетровськгаз" від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ. Згідно умов даного договору Публічне акціонерне товариство "НАК "Нафтогаз України" зобов`язалось передати ПАТ "Дніпропетровськгаз" природний газ за ціною, яка включала в себе оплату послуг газотранспортної організації (пункт 5.2). Вказаний договір діяв у жовтні 2015 року, був обов`язковим для виконання сторонами та фактично виконувався. Зокрема, у плановому балансі № 1/10-15р від 29 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство НАК "Нафтогаз України" офіційно підтвердило оператору газотранспортної системи свій намір здійснити постачання природного газу для потреб ВТВ у жовтні 2015 року. На підставі даного балансу оператором газотранспортної системи доведений розподіл обсягів природного газу для потреб населення, установ і організацій, що фінансуються з державного і місцевого бюджетів та виробничо-технологічних витрат і нормативних втрат на жовтень 2015 року. Зокрема, обсяг ВТВ був доведений в обсязі 9 600,000 тис. м3. З огляду на вказане, у жовтні 2015 року ПАТ "Дніпропетровськгаз" було фактично отримано на ГРС природний газ для потреб ВТВ у обсязі 9 572,295 тис. м3. Таким чином, в момент переміщення газу через газорозподільні станції ПАТ "Укртрансгаз" від ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до ПАТ "Дніпропетровськгаз" перейшло право власності на вказані обсяги газу. Остаточні розрахунки за отриманий природний газ, включаючи послуги по його транспортуванню магістральними газопроводами, ПАТ "Дніпропетровськгаз" повинне провести з ПАТ "НАК "Нафтогаз України". В свою чергу, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", яке було замовником послуги транспортування газу магістральними газопроводами, повинне здійснити розрахунки з ПАТ "Укртрансгаз".

Відповідач у листі звернув увагу позивача, що відповідно до п. 3.4 договору, підставою для остаточних розрахунків за природний газ є акти приймання-передачі газу. НАК "Нафтогаз України" ухиляється від оформлення актів приймання-передачі за жовтень 2015 року, не зважаючи на існуючі офіційні документи та фактичне здійснення господарської операції передачі природного газу у вказаний період. Тим самим, штучно блокуються остаточні розрахунки за природний газ, а також за послуги по його транспортуванню, оскільки ціна газу включала вартість цих послуг.

За доводами Позивача, Відповідач в порушення зазначених умов договору та наведених положень законодавства, не підписав названий акт наданих послуг та не оплатив послуги, надані у жовтні 2015 року, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 1 570 239,27 грн..

З матеріалів справи вбачається, що підставою заявленого позову є договір №/П06 від 28.09.2011 (зі змінами та доповненнями) та не підписаний замовником коригуючий акт №10-15-/П06/ВТВ/КОР на суму 1 570 239,28 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Позивачем не доведено існування зобов`язання у відповідача по оплаті коригуючого акту №10-15-/П06/ВТВ/КОР, а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу у розмірі 1 570 239,27 грн.

З огляду на те, що судом встановлено відсутність заборгованості відповідача за договором №/П06 від 28.09.2011, додаткові вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 137 578,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 562 540,56 грн., обґрунтовані ст.625 ЦК України та наявністю невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, в тому числі, є договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

За приписами частини 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Як встановлено вище, на виконання умов договору, позивачем надано коригуючий акт №10-15-/П06/ВТВ/КОР на суму 1570239,28 грн., який не підписаний відповідачем.

Порядок, строки оформлення та підписання актів наданих послуг по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами, наслідки відмови від його підписання, урегулювання розбіжностей визначаються розділом 3 договору №/П06 від 28.09.2011.

В той же час, зазначеними вище чи іншими пунктами договору, покладеного в обґрунтування заявленого позову, не передбачено складання позивачем в односторонньому порядку коригуючих актів послуг транспортування для промислових споживачів щодо обсягів газу для виробничо-технологічних витрат та нормованих витрат відповідача, не надано й обґрунтувань, який саме акт наданих послуг підлягає коригуванню актом № №10-15-/П06/ВТВ/КОР.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні:

господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства;

зобов`язання - заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди;

первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Отже, факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобов`язань за вказаним договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами.

Так, у відповідності до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Колегія суддів констатує, що коригуючий акт №10-15-/П06/ВТВ/КОР не містить дати складання; особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оскільки коригуючий акт відображає обсяг наданих послуг у жовтні 2015 року, однак не містить дати складання, а направлений на адресу Відповідача лише 23.06.2016 (т. 1 а.с. 14, 15), колегія суддів приходить до висновку, що він складений не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення.

Інші первинні бухгалтерські документи, що підтверджують обставини та факти виникнення обов`язку відповідача по оплаті акту №10-15-/П06/ВТВ/КОР складеного позивачем на умовах договору №/П06 від 28.09.2011 матеріали справи не містять, позивачем до позовних матеріалів не надано.

З урахуванням викладеного господарський суд прийшов до правильного висновку, що позивачем не доведено існування зобов`язання у відповідача по оплаті акту №10-15-/П06/ВТВ/КОР, а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу у розмірі 1 570 239,27 грн.

Доводи апеляційної скарги Позивача про те, що відсутність актів не звільняє відповідача від обов`язку сплатити вартість фактично отриманих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами, є безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до п.3.2, 3.3 Договору (в редакції додаткової угоди №3 від 17 січня 2013 року, умови якої застосовуються до відносин сторін з 1 січня 2013 року) Позивач до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Відповідачу два примірники акта наданих послуг за звітній місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Позивача.

Відповідач протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути Позивачу один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Відповідача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, на виконання умов Договору Позивач у жовтні 2015 року надіслав Відповідачу для підписання та скріплення печаткою належним чином оформлені зі свого боку акти наданих послуг №10-15-/П06 від 31.10.2015, які в свою чергу були підписанні з боку Відповідача та повернути Позивачу.

Зокрема, за даними актами наданих послуг Позивачем на користь Відповідача було протранспортовано 75,267 тис. м. куб. природного газу на загальну суму 12 641,03 грн.

Тобто, між Позивачем та Відповідачем вже були попередньо оформлені надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року за даними Позивача стосовно спірного Договору.

Крім того, відповідно до підписаного між Позивачем та Відповідачем акту звірки розрахунків за період з 01.01.2015 по 30.08.2016, заборгованість за жовтень 2015 року відповідно до коригуючого акту Позивача у розмірі 1 570 239,28 грн. відсутня, а наявна лише передплата Відповідача у розмірі 399 239,39грн.

Твердження AT "Укртрансгаз" про те, що відповідач повинен був оплатити послуги за актом №10-5-/П06/ВТВ/КОР, який складений без дати, є необґрунтованими, оскільки даний коригуючий акт за послуги жовтня 2015 року не містить особистого підпису Відповідача, складений не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення, направлений на адресу відповідача лише листом від 23.06.2016 року, тобто більше ніж через півроку після господарської операції, яку мав зафіксувати.

Посилання позивача на постанову ВГСУ від 07.09.2016 по справі №904/248/16 взагалі не стосується предмета спору, оскільки відносини в рамках судової прави №904/248/16 склалися щодо постачання природного газу, а не його транспортування, до того ж, в рамках даної справи розглядалося прострочення кредитора, яке полягало у несвоєчасному направленні первинних актів приймання-передачі природного газу. У даному ж випадку, первинні акти були наданні відповідачу та по ним була здійснена оплата.

Крім того, за умовами договору №/П06 права Позивача на здійснення коригувань обсягів газу взагалі відсутні.

Позивач зазначає, що акт №10-15-/ПОб/ВТВ/КОР є належним первинним документом, який підтверджує надання послуг Відповідачу, оскільки право Позивача відкоригувати свої податкові зобов`язання за жовтень 2015 року на підставі вищезазначеного акту про надання послуг та зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування податкового зобов`язання з ПДВ, передбачено п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та роз`ясненням ДФС України "101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ".

Позивач у апеляційній скарзі, посилаючись на п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та роз`яснення ДФС України "101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ", зазначає, що коригуючий акт є належним первинним документом, який підтверджує надання послуг відповідачу.

Колегія суддів не погоджується з даним твердженням з огляду на наступне.

Відповідно до п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України якщо операція з постачання послуг певному контрагенту у відповідному податковому періоді була відображена, однак пізніше здійснюється зміна суми компенсації її вартості, включаючи перегляд ціни, перерахунок у випадках повернення послуг особі, яка їх надала, суми податкових зобов`язань постачальника підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже, як п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, так і роз`яснення ДФС України "101.24 Порядок виправлення помилок у податковій звітності з ПДВ" стосуються коригування суми податкових зобов`язань постачальника на підставі розрахунку коригування саме до податкової накладної, а не до первинних бухгалтерських документів, які містять відомості про господарську операцію.

У зв`язку з чим п. 192.1 ст. 192 Податкового кодексу України та вищезазначені роз`яснення ДФС України не надають Позивачу право в односторонньому порядку коригувати первинні бухгалтерські документи.

Окрім того, Позивач вже звертався до Відповідача з позовом про стягнення штрафних санкцій за договором, який є предметом розгляду в цій справі, за період надання послуг з транспортування природного газу з січня 2015 року по травень 2016 року, в тому числі і за період - жовтень 2015 року. За вказаним позовом Господарським судом Дніпропетровської області 06.10.2016 прийнято рішення у справі №904/7393/16, яким позовні вимоги AT "Укртрансгаз" були частково задоволені.

Таким чином, Позивач не мав жодних правових підстав для здійснення коригування обсягів природного газу, які були ним протранспортовані, оскільки:

- нормативно-правових підстав або умовами Договору не визначено прав (повноважень) Позивача стосовно здійснення коригувань обсягів протранспортованого природного газу;

- обсяги в розмірі 75,267 тис. м. куб. природного газу за жовтень 2015 року вже були оформлені попередньо між сторонами Договору.

Доводи апеляційної скарги Позивача про те, що оскільки вигодонабувачем від отримання природного газу був Відповідач, то відповідно і за послуги транспортування газу в обсязі 9 572,292 тис. м. куб. для ВТВ має сплатити останній Позивачу у відповідності до Договору, є передчасними, оскільки підставою заявленого позову є саме договір №/П06 від 28.09.2011 (зі змінами та доповненнями), а не будь-які інші договори чи позадоговірні відносини.

Позивачем та Третьою особою надано в підтвердження своєї позиції судові рішення у справі №910/3487/17. Так, Рішенням Господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі №910/3487/17 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 278 499 930,62 грн. в позові відмовлено. AT "Укртрансгаз" було заявлено вимоги про стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 45 367 786,59 грн боргу, 154 344 954,62 грн пені, 9 821 832,32 грн 3 % річних та 68 695 357,09 грн індексу інфляції по договору №-ПР від 31.12.2013 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі 910/3487/17 залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 17.04.2018 рішення Господарського суду м. Києва від 19.07.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2017 у справі № 910/3487/17 залишено без змін.

Колегія суддів констатує, що надані позивачем судові рішення у справі №910/3487/17 не встановлюють факту існування надання послуг транспортування газу в обсязі 9 572,295 тис. куб. м для ВТВ відповідача у жовтні 2015 року, договір №/П06 в підставу позову по справі №910/3487/17 не покладався, оцінка вчинених дій сторонами такого договору судами не вчинялась, а тому колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги Третьої особи, що наведені судові рішення є преюдиційними.

Більше того, у рішенні Господарського суду м. Києва від 19.07.2017 у справі №910/3487/17 зазначено наступне: «Позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами, що обсяги газу, наведені у непідписаних актах, надходили до магістральних газопроводів газотранспортного підприємства та транспортувалися позивачем».

Посилання Третьої особи в апеляційній скарзі на те, що у оскаржуваному рішенні суд всупереч вимогам Господарського процесуального кодексу України та позиції Верховного Суду вдався до дослідження та надання правової оцінки відносин між Відповідачем та Третьою Особою, не відповідають дійсності, оскільки судом в мотивувальній частині рішення на виконання п. 1 ч. 4 ст. 238 ГПК України лише досліджено лист Відповідача від 05.07.2016 №11/6-0202 (а.с.16, т.1), яким останній повідомив Позивача про відсутність у нього підстав для підписання коригувального акту, з посиланням на правовідносини між Відповідачем та Третьою Особою в рамках укладеного між ними договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ.

При цьому, даний лист оцінено господарським судом як доказ повернення Відповідачем Позивачу коригуючого акту без затвердження з мотивів відсутності правових підстави для його підписання.

В той же час, рішення господарського суду не містить будь-якої правової оцінки відносин між Відповідачем та Третьою Особою.

Отже, Господарський суд Дніпропетровської області в оскаржуваному рішенні не зазначав про належне чи неналежне виконання Відповідачем та Третьою особою договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 № 13-137-ВТВ, а лише констатував певні факти, які випливають з умов даного договору.

Оскільки апеляційна скарга AT "НАК "Нафтогаз України" ґрунтується саме на обставинах виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 04.01.2013 №13-137-ВТВ, укладеного саме між відповідачем та третьою особою, то доводи апеляційної скарги Третьої особи про те, що:

- Третя Особа не постачала природний газ Відповідачу у жовтні 2015 року за Договором від 04.01.2013 №13- 37-ВТВ;

- дії Третьої Особи щодо припинення постачання природного газу у спірний період за вищезазначеним Договором є такими, що відповідають діючому законодавству та умовам Договору;

- AT "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не замовляла послугу транспортування газу в обсягах, зазначених у непідписаному акті від 16.01.2017 року №10-15- 402000029-ПР/КОР/ВТВ7,

виходять за межі предмету дослідження даного спору, тому відповідні доводи апеляційної скарги з урахуванням позиції Верховного Суду від 20.02.2018 по справі №911/653/17 колегією суддів не беруться до уваги та не досліджуються.

З огляду на те, що позивачем не доведено як факт існування зобов`язання у відповідача по оплаті акту №10-15-/П06/ВТВ/КОР, так і факт неправомірної несплати відповідачем у жовтні 2015 року обсягу газу 9572,295 тис. куб. м. саме за умовами договору №/П06, тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу 1 570 239,27 грн.

Крім основного боргу, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 137 578,77 грн. та інфляційні втрати у розмірі 562540,56 грн. за порушення строків оплати відповідачем послуг з транспортування газу за жовтень 2015 року по акту №10-15-/П06/ВТВ/КОР.

Приписами ст. ст. 13, 14 Цивільного кодексу України законодавчо закріплено, що цивільні права та цивільні обов`язки здійснюються та виконуються в межах наданих договором або актами цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

З огляду на те, що судом встановлено відсутність заборгованості відповідача за договором №/П06 від 28.09.2011, додаткові вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 137 578,77 грн. та інфляційних втрат у розмірі 562540,56 грн., обґрунтовані ст.625 ЦК України та наявністю невиконання відповідачем грошових зобов`язань за договором, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявників у скаргах і відшкодуванню не підлягають.

Також слід зазначити, що 04.06.2019 відповідачем подано до Центрального апеляційного господарського суду заяву про зміну назви відповідача з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз" на АТ "Оператор газорозподільної системи"Дніпропетровськгаз" (код ЄДРПОУ 03340920), на підтвердження чого надано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, витяг зі Статуту товариства у відповідній частині, з посиланням на ст.42 та 52 Господарського процесуального кодексу України.

Зазначена заява підлягає задоволенню в частині зміни найменування відповідача, втім, суд зазначає, що є помилковим посилання заявника на ст. 52 ГПК України, яка регламентує правонаступництво, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

За приписами ст.108 ЦК України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов`язки попередньої юридичної особи.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства" повне найменування акціонерного товариства українською мовою повинне містити його організаційно-правову форму (акціонерне товариство). Тип акціонерного товариства не є обов`язковою складовою найменування акціонерного товариства.

У абз. 3 ч. 2 ст. 5 Закону України "Про акціонерні товариства" зазначено, що зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням.

З аналізу зазначених положень слідує, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи.

Отже, зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне не є його реорганізацією.

Водночас, зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

У даному випадку відповідач як був акціонерним товариством, так ним і залишився, тобто відбулась лише зміна його назви, отже, саме заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, не відбулось, втім, з огляду на інформацію, розміщену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, є підстави змінити найменування відповідача.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Змінити найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", м. Дніпро () на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" ().

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ та апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі № 904/5277/18 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 у справі №904/5277/18 залишити без змін.

Судові витрати Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м.Київ та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ за подання апеляційних скарг на рішення суду покласти на заявників апеляційних скарг.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.06.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна