УХВАЛА

м. Київ

14.06.2019Справа № 910/7665/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді - Приходько І.В.

при секретарі Мартинюк М.О.

розглянувши у судовому засіданні матеріали

заяви Приватного підприємства «Дінекс-Трейд»

про забезпечення позову

у справі за позовом Приватного підприємства «Дінекс-Трейд»

до відповідача 1: Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів

відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС»

про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна та договору купівлі-продажу майна,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Дінекс-Трейд» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача 1: Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС» про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна та договору купівлі-продажу майна.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом:

- накладення арешту на пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, що зберігається за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16;

- заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС» вчиняти будь-які дії у здійсненні вантажно-розвантажувальних робіт та вивозу з території елеватора, розташованого за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, пшениці 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У відповідності до частини 4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Враховуючи необхідність з`ясування фактичних обставин, на які посилався заявник, з метою дослідження додаткових доказів та позицій інших сторін спору, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2019 розгляд заяви про забезпечення позову призначено у судове засідання на 14.06.2019.

У судове засідання 14.06.2019 представники позивача та відповідача 2 не з`явилися, через відділ автоматизованого документообігу суду подали листи, в яких зазначили про неможливість взяти участь у судовому засіданні. Додаткових доказів, пояснень, обґрунтувань або заперечень з приводу необхідності та доцільності вжиття заходів забезпечення позову не надали.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача 1 - Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів заперечував проти заяви про забезпечення позову, зазначив про її безпідставність та недостатню обґрунтованість, просив відмовити у її задоволенні.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «Дінекс-Трейд» про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно з частиною 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Отже, з положень частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Суд відзначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку, зокрема, обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, при обґрунтуванні необхідності забезпечення позову, заявник посилається на існування договірних правовідносин з ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор» щодо зберігання пшениці 6 класу у кількості 829 тон., згідно картки кількісно-якісного обліку за формою 36 за період з 01.12.2018р. по 16.01.2019р. по ПП "Дінекс-Трейд", що є об`єктом укладеного між сторонами договору складського зберігання зерна №53/1718 від 03.12.2018р.

Заявник зазначає, що згідно умов п. 3.1 договору складського зберігання зерна №53/1718 від 03.12.2018р., ТОВ "Білгород-Дністровський елеватор" були прийняті на себе зобов`язання з забезпечення належного зберігання зерна та здійснення його відпуску Поклажодавцеві, забезпечення доступу Поклажодавця до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання.

При цьому, заявник вказує на існування судового спору по справі № 916/328/19 Господарського суду Одеської області, в межах якого вже були вжиті заходи забезпечення позову та накладено арешт на пшеницю 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом, що зберігається за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16.

Таким чином, стосовно того самого об`єкту спору, щодо якого було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту Господарським судом Одеської області в межах справи № 916/328/19, заявник просить вжити аналогічні заходи забезпечення позову в межах справи № 910/7665/19 Господарського суду міста Києва, предметом спору якої є визнання недійсним результатів електронних торгів, проведених 30.05.2019, за лотом 352541, з опису якого взагалі не вбачається наявність пшениці, розподіленою за критеріями класу та року врожаю.

При цьому, стороною не надано ані доказів того, що арешт, накладений Господарським судом Одеської області було скасовано, ані доказів на підтвердження того, що пшениця 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом на даний час фактично перебуває за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород- Дністровський , вул . Маршала Бірюзова , 16 , а також, що її реально виділити з іншої маси зернових культур.

Суд зазначає, що предметом спору у справі № 910/7665/19 Господарського суду міста Києва є визнання недійсними результатів електронних торгів, проведених 30.05.2019, у зв`язку з чим заявник зобов`язаний належним чином обґрунтувати необхідність вжиття заходу забезпечення позову з урахуванням його ефективності та реальності виконання, в тому числі у разі подальшого задоволення позовних вимог.

Безпосередньо у позовній заяві сторона посилається на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 у справі № 757/5804/19-к зернові активи за місцезнаходженням Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 були передані в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів з метою реалізації.

Судом встановлено, що з наданих до заяви про забезпечення позову доказів не вбачається, що той об`єкт, на який позивач просить накласти арешт, а саме: «пшениця 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом» перебуває серед тих зернових активів, які, за твердженням заявника, були предметом електронних торгів 30.05.2019.

Верховний Суд у постанові від 16.08.2018 по справі № 910/1040/18 дійшов висновку, що у випадку звернення позивача до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в такому випадку повинна застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а не підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе відновити свій правовий стан, який існував до імовірного порушення його прав.

Проаналізувавши доводи позивача, викладені при обґрунтуванні поданої заяви, суд зазначає, що всупереч вимогам ст. 74 Господарського процесуального кодексу України позивачем не підтверджено жодними належними та допустимими доказами ефективність та адекватність заявлених заходів забезпечення позову, в тому числі зважаючи на відсутність достовірної інформації стосовно того, що пшениця 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом була включена до зернових активів, які були предметом електронних торгів 30.05.2019, оскільки з наданих доказів та безпосередньо з описання лоту 352541 зазначених торгів не вбачається ані наявності такого роду майна, ані факту його знаходження на даний час за адресою: 67700 , Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16.

Судом встановлено, що відповідачами у даній справі позивач визначив Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, а також Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС». Разом з цим, при наведені обставин знаходження спірного об`єкту -пшениці 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 позивач посилається виключно на існування договірних відносин з ТОВ «Білгород-Дністровський елеватор», яке взагалі не визначено стороною серед учасників даного спору.

Так само до заяви не надано доказів на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС» має реальну можливість доступу або право розпорядження пшеницею 6 класу врожаю 2018 року у кількості 829 тон насипом за адресою: 67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова , 16 , тоді як реальність настання відповідних наслідків є необхідною умовою для забезпечення позову в обраний заявником спосіб, а саме шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «МЕГЕЛАН ПЛЮС» вчиняти будь-які дії у здійсненні вантажно-розвантажувальних робіт та вивозу з території елеватора пшениці.

Так, судом встановлено, що заява не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За приписами частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що незабезпечення позову саме в такий спосіб, який було визначено позивачем, порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного підприємства «Дінекс-Трейд» про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України.

Суддя І.В. Приходько