ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Справа№ 910/16302/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Костяк В.Д.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019

у справі № 910/16302/18 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма-Білдінг»

про стягнення 40 403,40 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Північне територіальне квартирно-експлуатаційне управління (далі - Північне ТКЕУ, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Арма-Білдінг» (далі - ТОВ «Арма-Білдінг», відповідач) про стягнення штрафних санкцій в розмірі 40 403,40 грн, з яких 18 307,79 грн пені та 22 095,61 грн штрафу, посилаючись на несвоєчасне виконання відповідачем 2-го етапу робіт за договором підряду №184 від 14.05.2018.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/16302/18 в позові Північного ТКЕУ до ТОВ «Арма-Білдінг» про стягнення штрафних санкцій в розмірі 40 403,40 грн відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження вартості робіт (монтаж плит перекриття 1-го поверху) у розмірі 315 651,51 грн та не доведено прострочення відповідачем виконання робіт за договором, у зв`язку з чим дійшов висновку про необґрунтованість позову.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Північне ТКЕУ звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування скарги позивач зазначав, що умовами договору визначено зобов`язання генпідрядника завершити виконання робіт по об`єкту не пізніше ніж через 210 календарних днів з дати укладення договору, а саме, до 09.12.2018, у тому числі за етапами; додатковою угодою №115 від 08.08.2018 до договору сторонами було погоджено, що роботи 2-го етапу мають бути завершені до 29.08.2018, однак, відповідачем станом на 27.09.2018 такі роботи не були виконані, у зв`язку з чим за прострочення виконання робіт на 29 днів позивачем було нараховано штрафні санкції на підставі п.п. 7.2, 7.4 договору; доказів виконання робіт за другим етапом в обсягах і в строки, обумовлені договором, відповідачем не надано.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 поновлено Північному ТКЕУ пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/16302/18, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 20.05.2019, встановлено ТОВ «Арма-Білдінг» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідач правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.05.2019, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, у розгляді апеляційної скарги було оголошено перерву до 12.06.2019.

У судове засідання представник відповідача явку свого уповноваженого представника повторно не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши думку представника позивача, враховуючи, що відповідач не повідомив суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності вказаної особи.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

12.06.2019 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови апеляційного господарського суду.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 14.05.2018 між Північним ТКЕУ (у тексті договору - замовник) та ТОВ «Арма-Білдінг» (у тексті договору - генпідрядник) було укладено договір підряду №184 (далі - договір), згідно з п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до проектної документації та умов договору виконання робіт із будівництва будівлі казарми поліпшеного планування (житлового комплексу) № 3, м. Кременчук, Полтавська обл., військове містечко № 29, (шифр 2018-22) (далі - Об`єкт), що виконується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 1.2. договору генпідрядник зобов`язується у строк, що не перевищує 210 календарних днів з дати укладання договору, виконати роботи з будівництва об`єкту та передати їх замовнику, а замовник прийняти і оплатити виконані роботи (Об`єкт).

Умовами пункту 3.1. договору погоджено, що договірна ціна становить 14 189 999,99 грн, у тому числі ПДВ - 2 365 000,00 грн.

Зазначена договірна ціна є твердою, складається генпідрядником на підставі наданої ним цінової пропозиції згідно з вимогами нормативних документів у сфері ціноутворення в будівництві.

Генпідрядник зобов`язаний забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені договором (п.п. 6.3.2. п. 6.3. договору).

Відповідно до п. 10.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.12.2018, а в частині своїх зобов`язань та розрахунків до їх повного виконання сторонами.

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди до договору підряду.

Відповідно до умов п. 5.1. із змінами, внесеними додатковою угодою №115 від 08.08.2018 до договору, термін завершення виконання робіт по об`єкту - не пізніше ніж через 188 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, з 11.06.2018 й до 15.12.2018, посилаючись на Акт прийому-передачі будівельного майданчика від 29 травня 2018 року до договору № 184 від 14 травня 2018 року й Акт щодо встановлення (виявлення) недоліків будівельного майданчика від 07 червня 2018 року до договору № 184 від 14 травня 2018 року, у відповідності до якого затримка термінів початку виконання робіт 1-го етапу становить 18 діб, у тому числі за етапами:

1 етап: не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 09.08.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: земляні роботи, улаштування фундаменту, улаштування монолітного поясу по фундаментам, улаштування вводів інженерних мереж, розведення мереж каналізації та водопостачання нижче відм. 0, улаштування підлоги до відм. 0.

2 етап: не пізніше ніж через 80 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 29.08.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками, улаштування монолітного поясу по стінам 1-го поясу, монтаж плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками.

3 етап: не пізніше ніж через 120 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 08.10.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних 1-го поверху з перемичками, улаштування монолітного поясу по стінам 2-го поясу, монтаж плит перекриття 2-го поверху з монолітними ділянками, монтаж вікон 1-го поверху, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 1-му поверсі, прокладка мереж тепло-, водопостачання та каналізації на 1-му поверсі, улаштування внутрішніх стін (перегородок) 1-го поверху, улаштування бетонної стяжки підлоги 1-го поверху, монтаж сходів між 1-м та 2-м поверхом.

4 етап: не пізніше ніж через 150 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 07.11.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: улаштування стін цегляних горища, улаштування покрівлі, монтаж вікон 2-го поверху та горища, прокладка внутрішніх мереж електропостачання на 2-му поверсі, прокладка внутрішніх мереж водопостачання та каналізації на 2-му поверсі, внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 1-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 1-го поверху, улаштування внутрішніх стін (перегородкою) 2-го поверху, улаштування бетонної стяжки підлоги 2-го поверху, улаштування зовнішніх сходів.

5 етап: не пізніше ніж через 180 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 07.12.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: внутрішня штукатурка та облицювання керамічною плиткою стін 2-го поверху, монтаж профілів підвісних стель 2-го поверху, утеплення та оздоблення фасаду, улаштування зливової системи, встановлення внутрішніх дверей, внутрішні оздоблювальні роботи (монтаж стельового гіпсокартону, штукатурка стін та стель, улаштування підлоги, монтаж армстронгу, поклейка шпалер, фарбування та покриття лаком тощо), встановлення сантехнічних приладів, улаштування світильників та електрофурнітури, благоустрій території, інші будівельні роботи згідно проекту.

6 етап: не пізніше ніж через 188 календарних днів з дати фактичного початку виконання будівельних робіт, а саме, до 15.12.2018 - повинні бути завершені наступні будівельні роботи: під єднання будівлі до зовнішніх інженерних мереж електро-, водопостачання та каналізації, наведення порядку на об`єкті та прилеглій території (вивіз усього будівельного сміття, очищення конструкцій об`єкту від бруду та пилу тощо), підготовка будівлі до передачі в експлуатацію замовнику (передача виконавчої, технічної та іншої документації на об`єкт, будівельні матеріали та конструкції, що використовувались при його будівництві), усунення недоліків, виявлених замовником при прийнятті об`єкта.

З урахуванням зазначених етапів робіт та граничних строків їх виконання генпідрядником розробляються календарні графіки виконання робіт, які погоджуються замовником та є невід`ємною частиною цього договору, у двох форматах:

1) поетапний (додаток № 2 до договору), в якому зазначаються етапи викання робіт, вартість кожного з етапів та строки завершення їх виконання;

2) деталізований (додаток № 3 до договору), в якому зазначаються усі роботи, що необхідно виконати на об`єкті, та термін їх виконання.

Як стверджує позивач, відповідачем не були завершені роботи 2-го етапу виконання робіт в строки до 29.08.2018 та не виконані будівельні роботи щодо монтажу плит перекриття 1-го поверху з монолітними ділянками, у зв`язку з чим станом на 27.09.2018 термін прострочення виконання робіт 2-го етапу становить 29 днів.

За таких обставин, позивач звернувся до відповідача з претензією №1/184 від 28.09.2018 (вих. №303/21/3/3871) з вимогою сплатити штрафні санкції в розмірі 40 403,40 грн, з яких 18 307,79 грн пені та 22 095,61 грн штрафу (а.с. 58-59). Отримання вказаної претензії відповідачем не заперечувалось.

З огляду на те, що вказана вимога була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, штрафні санкції у сумі 40 403,40 грн не було сплачено позивачеві, останній звернувся з даним позовом до суду.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Північного ТКЕУ, а доводи скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «Арма-Білдінг» та Північним ТКЕУ вказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт та обов`язку по здійсненню їх оплати, а відповідач у свою чергу зобов`язався забезпечувати виконання робіт, якість яких відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства у строки, встановлені договором.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною четвертою статті 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до статті 857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а у разі їх відсутності або неповноти - вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру. Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові. Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з виконання робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Вказаний перелік обов`язкових реквізитів кореспондується з пунктом 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, згідно якого первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 2.5 пункту 2 згаданого Положення передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Відповідно до п. 4.1 договору сторони погодили, що розрахунки за виконані роботи по об`єкту проводяться на підставі «Актів приймання виконаних будівельних робіт» за формою КБ-2в та «Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат» за формою КБ-3.

При взаєморозрахунку за виконані роботи підрядник складає розрахунок у довільній формі виходячи з номенклатури та обсягів виконаних у звітному місяці робіт, зазначених в акті приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма № КБ-2в), нормативної кількості матеріальних ресурсів на виконанні обсяги робіт, поточних ринкових цін їх придбання в зіставленні з цінами цих же ресурсів, врахованих договірній ціні.

Після виконання генпідрядником робіт по об`єкту (повністю або частково) та надання замовнику документів, зазначених в п.п. 4.1.1. розділу IV договору, замовник встановленим порядком приймає ці роботи, якщо вони повністю відповідають визначеним умовами договору щодо якості та об`єму, в іншому випадку акти повертаються генпідряднику для усунення зауважень та коригування.

Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються генпідрядником та передаються замовнику, який зобов`язаний протягом 3 календарних днів після отримання цих документів приступити до їх перевірки та приймання виконаних робіт.

Колегія суддів зазначає, що типові форми первинних облікових документів у будівництві №КБ-2в «Акт приймання виконаних будівельних робіт» та №КБ-3 «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» були затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 04.12.2009 № 554, що діяв до 01.01.2014 та примірні форми первинних документів з обліку в будівництві, які мають використовуватися з 01.01.2014 під час проведення взаєморозрахунків за обсяги виконаних будівельних робіт встановлені Національним стандартом ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва», затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем не було наданого жодних доказів на підтвердження виконання будь-яких робіт за договором підряду №184 від 14.05.2018, зокрема, визначених сторонами у договорі Актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в та Довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за формою КБ-3.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідач, належним чином повідомлений про наявність судового розгляду справи як в місцевому господарському суді, так і в суді апеляційної інстанції, не скористався своїм процесуальним правом та не надав жодних заперечень щодо доводів позивача про невиконання ТОВ «Арма-Білдінг» робіт в обсягах і в строки, обумовлені договором.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження апелянта про недоведеність відповідачем факту виконання ним умов договору, а саме, виконання робіт за другим етапом будівельних робіт у строк до 29.08.2018, у зв`язку з чим наявне прострочення виконання відповідачем робіт на 29 днів.

Разом з тим, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачеві у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій на підставі п. 7.4 договору, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Так, штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до п. 7.2 договору, у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань за договором генпідрядник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), а також понад штрафні санкції відшкодовує завдані замовнику збитки у відповідності з пунктом 7.3. цього договору та вимогами ст. 231 ГК України.

Пунктом 7.4. договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт по будь-якому із етапів, визначених пунктом 5.1. договору, стягується пеня в розмірі 0,2% від вартості робіт, з яких допущено прострочення невиконання за кожний день прострочення, а за прострочення виконання робіт понад 20 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від вартості таких робіт.

Приписами ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вбачається з розрахунку позивача (а.с. 95) та наданих ним письмових пояснень, останній нараховує пеню та штраф, виходячи з того, що вартість робіт (монтаж плит перекриття 1-го поверху), з яких допущено прострочення становить 315 651,51 грн.

Однак, як правильно встановлено місцевим господарським судом, Північним ТКЕУ не надано жодних доказів на підтвердження такої вартості робіт з монтажу плит перекриття 1-го поверху, а з наявних у матеріалах справи документів неможливо встановити наявність обставин (фактів), якими обґрунтований розмір позовних вимог.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, зокрема, розміру нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Північного ТКЕУ до ТОВ про стягнення штрафних санкцій в розмірі 40 403,40 грн.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

За таких обставин, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/16302/18 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Північного ТКЕУ має бути залишена без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253- 254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Північного територіального квартирно-експлуатаційного управління на рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/16302/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2019 у справі №910/16302/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/16302/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.06.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук