номер провадження справи 32/60/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2019 Справа № 908/772/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Колодій Н.А., розглянувши в письмовому позовному провадженні без виклику представників сторін справу

за позовом Державного підприємства Енергоринок (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27)

до відповідача Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 14)

про стягнення 430459,83 грн

СУТЬ СПОРУ:

01.04.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Державного підприємства Енергоринок до Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу електроенергії № 4243/02 від 29.08.2007 та договором про реструктуризацію заборгованості від 30.09.2013 № 63Р/02 за період з 01.07.2018 по 31.12.2018. у розмірі 430459,83 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2019 справу № 908/772/19 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Колодій Н.А.

Ухвалою господарського суду від 09.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/772/19, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку письмового позовного провадження без виклику представників сторін

Заявлені позивачем вимоги, викладені в позовній заяві та ґрунтуються на ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 550-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 216-217, 230, 231, 232, 275 Господарського кодексу України, на підставі яких позивач просить позов задовольнити та стягнути з Публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго заборгованості у сумі 430 459 грн. 83 коп. за договором купівлі-продажу електроенергії №4243/02 від 29.08.2007 та договором про реструктуризацію заборгованості від 30.09.2013 № 63Р/02 за період з 01.07.2018 по 31.12.2018. у розмірі 430459,83 грн.

26.04.2019 до канцелярії Господарського судуд Запорізької області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач фактично визнав заявлені позовні вимоги та просить суд надати ророзстрочку виконання рішення судду на 12 місяців. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на вкрай тяжке фінансове становище, наявність податково боргу, який становить 906,1 млн. грн. та наявність дебіторської заборгованості споживачів.

Відзив долучено до матеріалів справи. Клопотання про надання розстрочки судом прийнято до розгляду.

15.05.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечив проти поданого відповідачем клопотання, вказуючи на те, що наявність укладеного між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості вже свідчить про надання відповідачу розстроки наявності суми заборгованості.

Згідно з ч. 2,3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 07.06.2019.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

29.08.07 між Державним підприємством Енергоринок, далі ДПЕ, та Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго, далі ЕК, був укладений договір купівлі-продажу електроенергії № 4243/02 (далі договір), за умовами якого (п. 2.1.) ДПЕ зобов`язується продавати, а ЕК зобов`язується купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. п. 3.2., 3.5. договору, ДПЕ продає, а ЕК купує електричну енергію в точках поставки на межі балансової належності електричних мереж, що визначені в Акті розмежування балансової належності електричних мереж і експлуатаційної відповідальності (додаток 4 до цього договору), в обсягах, які визначаються згідно з розділом 4 цього договору. Точки обліку електричної енергії наведені у додатку № 1 до цього Договору Перелік місць встановлення приладів та систем розрахункового обліку. Право власності на електричну енергію, яка постачається за цим договором, переходить від ДПЕ до ЕК в момент передачі електричної енергії в точках поставки. Вартість електричної енергії, купленої ЕК у ДПЕ у розрахунковому місяці, визначається у відповідності до Правил оптового ринку електричної енергії України (далі Правила ОРЕ) за середньозваженою ціною та фактичними обсягами отриманої ЕК електроенергії.

Пунктом 4.13. договору сторони визначили, що документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками акт купівлі-продажу електроенергії.

Умовами п. п. 6.1., 6.2., 6.4. договору сторони узгодили, що оплату за куплену електроенергію ЕК здійснює відповідно до Інструкції про порядок використання коштів Оптового ринку електричної енергії України (далі ІВКОР) грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання НОМЕР_1 , відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, які регулюють порядок розрахунків за електроенергію, а також з інших рахунків ЕК. Перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію здійснюються кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3. і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п.п. 6.4. та 6.5. цього договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України. Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобов`язана обов`язково вказати призначення платежу. Якщо до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, ЕК не здійснила повну поточну оплату вартості електроенергії за розрахунковий місяць, ДПЕ надсилає до ЕК факсимільним зв`язком попередження про можливість обмеження споживання в обсязі недоплаченої ЕК в розрахунковому місяці електроенергії. Обмеження може бути застосоване ДПЕ після 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 6.8. договору, ДПЕ виписує та розсилає ЕК рахунок-фактуру до 12-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим. Форма рахунку-фактури наведена в додатку 3 до цього договору.

Підпунктом 7.3.2. п. 7.3. договору передбачена відповідальність ЕК за порушення строків оплати за отриману електроенергію, передбачених розділом 6 цього договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. цього оговору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обов`язку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії. Пеня нараховується до повного виконання ЕК зобов`язання по оплаті купленої в ДПЕ електроенергії.

Згідно з п. 11.6. договору, цей договір укладено на термін з 01 вересня 2007 р. до 31 грудня 2007 р. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку дії цього договору.

При зверненні з позовною заявою в даній справі до суду позивачем не були надані до матеріалів справи додатки 1 5 до договору № 4243/02 від 29.08.07. Вказані обставини представник позивача визнав, про що надав письмові пояснення в судовому засіданні 08.01.19, які долучені до матеріалів справи.

До вказаного договору між Державним підприємством Енергоринок, далі ДПЕ, та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго, далі ЕК, була підписана додаткова угода № 13/03/01 від 10.02.17, за умовами якої сторони дійшли згоди в договорі повне та скорочене найменування ЕК замінити на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго та ПАТ Запоріжжяобленерго відповідно. В пункті 2 вказаної додаткової угоди зазначено, що правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго () за договором є Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго ().

У зв`язку порушенням Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (далі Боржник) п. 6.4. договору та виникненням заборгованості перед Державним підприємством Енергоринок (далі - кредитор) в сумі 131836164,72 грн. за куплену в лютому 2012 р. та грудні 2012 р. електроенергію сторони домовилися про розстрочення її погашення шляхом реструктуризації, а також про нарахування 3% річних за прострочення оплати в сумі 3915112,26 грн. та пені в сумі 389483,07 грн., про що між Відкритим акціонерним товариством Запоріжжяобленерго (далі - боржник) та Державним підприємством Енергоринок (далі - кредитор) укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, Далі договір 2.

Відповідно до п. 1.1. договору 2, кредитор та боржник домовились в порядку та на умовах, визначених цим договором, про розстрочення погашення заборгованості (надалі реструктуризація), що виникла у боржника перед кредитором на підставі договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02, укладеного між ДП Енергоринок та ВАТ Запоріжжяобленерго.

Згідно з п. 2.1. договору 2, загальна сума грошового боргу (заборгованості), що підлягає реструктуризації за цим договором, складає 136 140 760,05 грн. (сто тридцять шість мільйонів сто сорок тисяч сімсот шістдесят грн. 05 коп.), а саме:

- заборгованість за електричну енергію в сумі 131 836 164,72 грн., у т.ч. ПДВ 21 972 694,12 грн. за договором від 29.08.2007 № 4243/02, яка придбана Боржником у лютому 2012 р. у сумі 57 004 523,31 грн. та грудні 2012 р. у сумі 74 831 641,41 грн. та підтверджується Актом звірки розрахунків (додаток № 1);

- заборгованість з 3% річних в сумі 3 915 112,26 грн., з яких:

а) 2 506 637,26 грн. - 3% річних за прострочення оплати коштів у сумі 57 004 523,31 грн. з 15.03.12 до 01.09.13,

б) 1 408 475,00 грн. 3% річних за прострочення оплати коштів у сумі 74 831 641,41 грн. з 15.01.13 до 01.09.13 та які нараховано на підставі ст. 625 ЦК України за порушення п. 6.4. договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02;

- пені в сумі 389 483,07 грн., яку нараховано на підставі п. 7.3.2. за порушення п. 6.4. договору купівлі-продажу електроенергії від 29.08.07 № 4243/02.

Умовами п. 2.2., 2.4 2.6. договору 2 сторони визначили, що погашення суми заборгованості за електроенергію здійснюється шляхом щомісячного перерахування грошових коштів боржником згідно з графіком на поточний рахунок із спеціальним режимом використання кредитора № НОМЕР_2 в АТ Ощадбанк, МФО 300465 з обов`язковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів (дати та номера) цього договору, періоду виникнення заборгованості та періоду погашення, в т.ч. ПДВ. Сплата 3% річних, пені та штрафу здійснюється шляхом перерахування грошових коштів боржником на поточний рахунок кредитора № НОМЕР_3 в АТ Ощадбанк, МФО 300465 з обов`язковим зазначенням у призначенні платежу реквізитів (дати та номера) цього Договору, суті платежу (виду заборгованості: 3% річних, пені та штрафу). Загальний строк реструктуризації (погашення) заборгованості боржника перед Кредитором за цим договором встановлюється до 31 грудня 2018 р. (включно). Перший платіж з погашення заборгованості, що підлягає реструктуризації за цим договором, повинен бути здійснений не пізніше 31 січня 2014 р. (включно).

Відповідно до п. 2.7. договору 2, кожний черговий платіж має бути здійснений Боржником не пізніше останнього числа місяця, в якому він (платіж) підлягає перерахуванню згідно з графіком наведеним у договорі.

Умовами п. 2.13. договору 2 сторони визначили, що протягом дії цього договору Боржник зобов`язується здійснювати стовідсоткову поточну оплату вартості електричної енергії, купованої останнім відповідно до умов діючого договору купівлі-продажу електроенергії, повну оплату щомісячних платежів відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 5.1. договору 2, цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками та діє до 31 грудня (включно) 2018 р.

До договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 між Державним підприємством Енергоринок та Публічним акціонерним товариством Запоріжжяобленерго була підписана додаткова угода № 325Р/01 від 22.06.17, за умовами якої сторони дійшли згоди в договорі найменування Відкрите акціонерне товариство Запоріжжяобленерго () замінити на Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго (). В пункті 2 вказаної додаткової угоди зазначено, що правонаступником всіх зобов`язань (прав та обов`язків) Відкритого акціонерного товариства Запоріжжяобленерго за договором є Публічне акціонерне товариство Запоріжжяобленерго.

Позивач в позові вказує, що починаючи з липня 2018 по грудень 2018 відповідач (боржник) порушив виконання своїх зобов`язань за договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 в частині оплати 3% річних та пені, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість зі сплати трьох процентів річних в сумі 3915112грн. 26 коп. та заборгованість зі сплати пені в сумі 389483грн. 07 коп., що в загальній сумі складає 430 459,83 грн.

Наявність вказаної заборгованості відображена сторонами в акті звірки взаєморозрахунків сторін від 30.09.2013 № 04/51-3-8832/1, який є додатком № 1 до договору про реструктуризацію.

Втім, відповідач в порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості №63Р/02 від 30.09.13 свої зобов`язання зі сплати 3% річних та пені згідно графіку, визначеного вказаним договором, починаючи з липня 2018 по грудень 2018 не виконав, у зв`язку з чим за ним утворився борг зі сплати 3% річних в сумі 391 511,22 грн. та борг зі сплати пені в сумі 38 948,28 грн., що разом складає 430 459,50 грн., який і намагається стягнути позивач.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою між сторонами укладено договір купівлі-продажу, різновидом якого є договір на постачання продукту, яким виступає електрична енергія. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб`єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції електричної енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - електричної енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Матеріали справи свідчать, що за укладеним з позивачем договором про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 відповідач взяв на себе зобов`язання не пізніше останнього числа місяця щомісячно здійснювати погашення заборгованості за електроенергію, що виникла на підставі договору купівлі-продажу електроенергії № 4243/02 від 29.08.07, а також здійснювати погашення 3% річних в сумі 65 251,87 грн. (кожного місяця) та пені в сумі 6 491,38 грн. (кожного місяця). А за грудень 2018 3% річних в сумі 65251,93 грн. та суму пені в розмірі 6491,65грн.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідач свої договірні зобов`язання з щомісячної сплати 3% річних та пені за період з липня 2018 р. по грудень 2018 р. (6 місяців) у строк, передбачений умовами договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13, не виконав.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 ст. 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов`язань з оплати трьох процентів річних та пені за договором про реструктуризацію заборгованості №63Р/02 від 30.09.13 за період з липня 2018 по грудень 2018, а також доведено порушення відповідачем строку їх оплати, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості за пенею в сумі 38 948,28 грн. та заборгованості за 3% річних в сумі 391 511,22 грн., що разом складає 430 459,50 грн. підтверджується матеріалами справи.

Відповідач доказів сплати боргу зі сплати пені та 3% річних станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги державного підприємства Енергоринок про стягнення з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго заборгованості в сумі 430 459,50 грн., обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду на 12 місяців, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, до обставин, що ускладнюють виконання рішення відповідач відносить: тяжкий фінансовий стан, відсутність на поточних рахунках грошових коштів, арешт всіх поточних рахунків, наявність заборгованості по заробітній платі, податкового боргу, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів за спожиту електроенергію, зменшення власного капіталу, наявність збитків, встановлення НКРЕКП нульового відсотку відрахувань або щодобових мільйонних відрахувань з рахунків відповідача.

Відповідачем до матеріалів справи на підтвердження скрутного фінансового стану долучено наступні документи які свідсччать про розмір податкового боргу, про наявність кредиторської заборгованості, про залишки грошових коштів на поточних рахунках відповідача та інші (додаток до відзиву на позовну заяву).

Надані суду довідки відповідача, які складені та підписані в односторонньому порядку посадовою особою відповідача про наявність кредиторської заборгованості, щодо дефіциту обігових коштів, нормативи відрахувань, не є належними доказами в розумінні суду, які б могли підтвердити скрутне фінансове становище відповідача станом на час розгляду судом даної справи. Вказані довідки надані за підписом директора з економіки та фінансів ПАТ Запоріжжяобленерго Галета О.Л., тобто однією (одним) з посадових осіб відповідача, яка (який) є (може бути) зацікавленою особою в частині відомостей, які зазначені у наведених вище довідках.

На підтвердження доводів про фінансовий стан відповідача ПАТ Запоріжжяобленерго надано суду висновок судового експерта від 17.05.18 № 282 (копія долучена до матеріалів справи разом із відзивом від 25.10.18 № 007-33/15867).

Однак, як свідчить зміст зазначеного вище висновку судового експерта, аналіз фінансового стану ПАТ Запоріжжяобленерго проведено за 2015-2017 р.р., і саме станом на 31.12.17 основні економічні показники підприємства відповідача охарактеризували фінансовий стан підприємства ознаками критичної неплатоспроможності, фінансової нестабільності та потенційного банкрутства.

Тобто, у вказаному висновку проаналізований фінансовий стан відповідача за 2015-2017 роки. Проте, в матеріалах справи відсутні докази проведення аналізу актуального фінансового стану відповідача, а саме за 2018 рік.

Вказані відповідачем обставини, на які він посилається в обґрунтування клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду, відносяться до ризиків при здійсненні ним господарської діяльності та не є безумовною підставою для застосування ст. 239 ГПК України.

При цьому, відповідачем всупереч приписам ст. 74 ГПК України не надано суду будь-яких доказів на підтвердження його актуального фінансового стану за останній період, тобто за 2018 рік (звіт про фінансові результати, баланс).

В свою чергу, заявлені позивачем до стягнення вимоги про стягнення суми пені та 3% річних базуються на умовах договору про реструктуризацію заборгованості №63Р/02 від 30.09.13, які в силу закону є обов`язковими для виконання, у т.ч. для відповідача.

Укладаючи договір про реструктуризацію заборгованості відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови погашення боргу в т. ч. пені та 3% річних.

Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Розглянувши клопотання відповідача про надання розстрочки, проти якого заперечив представник позивача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його (клопотання) задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Судом враховано, що підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому, надання заявникові розстрочки виконання рішення є правом господарського суду, і закон не обмежує це право точним переліком господарських спорів або обставин, за яких суд має право надання розстрочки.

Отже, визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих випадків та їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до приписів частин 1, 2, 3 ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду, яке включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі Іммобільяре Саффі проти Італії (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

При розгляді клопотання про надання розстрочки виконання рішення у даній справі на 12 місяців судом враховано, що самі лише посилання відповідача на наведені у заяві обставини не є підставою для надання розстрочки виконання рішення згідно зі ст. 331 ГПК України.

Клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду обґрунтоване приписами ст. 331 ГПК України, які передбачають наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Як вже зазагачалось до обставин, що ускладнюють виконання рішення, відповідач відносить: тяжкий фінансовий стан, відсутність на поточних рахунках грошових коштів, арешт всіх поточних рахунків, наявність заборгованості по заробітній платі, податкового боргу, наявність значної дебіторської заборгованості споживачів за спожиту електроенергію, зменшення власного капіталу, наявність збитків, встановлення НКРЕКП нульового відсотку відрахувань або щодобових мільйонних відрахувань з рахунків відповідача.

Вказані обставини боржник вважає винятковими, оскільки вони перешкоджають своєчасно виконати рішення у спосіб та порядок визначені судом, а тому просить задовольнити його клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду.

Оцінивши надані відповідачем в обґрунтування клопотання докази, сд ввжаєа, що відповідач всупереч приписам ст. 74 ГПК України, не надав суду доказів, в т. ч. первинних бухгалтерських документів, які можуть підтвердити актуальне фінансове становище підприємства за останній звітній період (за 2018 рік) та які б свідчили про ускладнення виконання рішення або неможливості такого виконання у строк або встановленим господарським судом способом станом на даний час, що позбавляє суд можливості встановити обставини, пов`язані із застосуванням приписів ст. 331 ГПК України.

Посилання відповідача на наявність заборгованості контрагентів, тяжкий фінансовий стан не є безумовною підставою для надання розстрочки виконання рішення суду в даній справі в порядку приписів ст. 331 ГПК України.

В свою чергу, заявлені позивачем до стягнення пеня та 3% річних базуються на умовах договору про реструктуризацію заборгованості № 63Р/02 від 30.09.13 р., який за своєю правовою природою є договором про надання розстрочення сплати боргу, пені та 3% річних. Укладаючи вказаний договір, відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі, погодився на умови погашення боргу в т. ч. пені та 3% річних. Здійснюючи господарську діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

Враховуючи викладенрі обставни, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні поданого клоптанння про надання розстрочки виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи міру та ступінь вини кожної із сторін у спірних правовідносинах, судові витрати присуджуються до стягнення з відповідача на користь позивача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 74, 86, 129, 202, 240, 241, 254-256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Державного підприємства «Енергоринок» до публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Запоріжжяобленерго (69035, м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ) на користь державного підприємства Енергоринок (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, ) пеню в сумі 38 948 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн. 55 коп., 3% річних в сумі 391 511 (триста дев`яносто одна тисяча п`ятсот одинадцять) грн. 28 коп., судовий збір в сумі 6 456 (шість тисяч чотириста п`ятдесят шість) грн. 90 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оформлено і підписано « 13» червня 2019.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст.ст. 254-256 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.А. Колодій