ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. м.Львів Справа №907/501/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів О.І. Матущака,

О.Л. Мирутенка,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.

та за участю представників учасників справи:

прокурора: Рогожнікова Н.Б. (посвідчення №047917 від 13.09.2017);

позивача: Ільтьо І.І. (довіреність №166/01-14 від 14.02.2017);

відповідача: не з`явився (належно повідомлений);

третьої особи: Ільтьо І.І. (довіреність №166/01-14 від 14.02.2017),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Хімстар, б/н, б/д(вх. суду від 27.02.2019 №01-05/786/19)

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2019, повний текст рішення 04.02.2019,

у справі № 907/501/18 (суддя Васьковський О.В.)

за позовом: Мукачівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Хімстар, м. Мукачево Закарпатської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на

стороні позивача: Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

про стягнення 2 107 620,80 грн збитків, завданих використанням земель без правовстановлюючих документів,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Хімстар, м. Мукачево Закарпатської області

до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради, м. Мукачево Закарпатської області

про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 27.03.2018 №97

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року виконувач обов`язків керівника Мукачівської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Мукачівської міської ради до ТОВ «Хімстар» про стягнення 2 107 620,80 грн збитків, завданих використанням земель без правовстановлюючих документів.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач використовує земельну ділянку загальною площею 4,5975 га, розташовану на вул. Крилова,92 у м. Мукачево, для розміщення належного йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.02.2015 майнового комплексу, без оформлення документів, що посвідчують право власності чи право користування цією ділянкою. З моменту придбання майнового комплексу відповідач не звертався до міської ради про укладення договору оренди землі, внаслідок чого територіальна громада м. Мукачева не отримала кошти у вигляді орендної плати за землю. Актом комісії №30/01/2018-2 від 30.01.2018, затвердженим рішенням Виконавчого комітету Мукачівської міської ради від 27.03.2018 №97, визначено розмір неодержаного міською радою доходу за користування ТОВ «Хімстар» земельною ділянкою в сумі 2 107 620,80грн. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 152,157 ЗК України, прокурор просив стягнути 2 107 620,80 грн збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів. Крім того, прокурор вказує, що ненадходження до бюджету коштів за користування земельною ділянкою негативно впливає на дохідну частину бюджету міста та фінансування видатків держави, у т.ч. і на соціальну сферу, відтак порушує інтереси держави. Разом з тим, бездіяльність органів місцевого самоврядування призводить до неналежного захисту інтересів територіальної громади та інтересів держави та є підставою для звернення прокурора з позовом відповідно до ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру».

У липні 2018 року відповідач подав зустрічний позов до Виконавчого комітету Мукачівської міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 27.03.2018 №97, яким затверджено акт про визначення збитків власнику землі №30/01/2018-2 від 30.01.2018 (з урахуванням клопотання про усунення описки від 10.01.2019).

Відповідач вказує, що рішення виконавчого комітету від 27.03.2018 №97 прийняте з порушенням вимог Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, зокрема, представника ТОВ «Хімстар» не було включено до складу комісії, яка визначала розмір завданих збитків, його було лише запрошено як присутнього при роботі комісії; розмір земельної ділянки, на якій розташований комплекс, визначений без акту обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки; земельна ділянка площею 4, 59754га не є об`єктом цивільних прав, так як вона не сформована. Крім того, зазначає про перевищення виконавчим комітетом своїх повноважень, оскільки пунктом 6.14 рішення зобов`язано ТОВ «Хімстар» відшкодувати завдані збитки, в той час як акт про визначення збитків тільки затверджується рішенням виконкому.

Ухвалою від 09.10.2018 у справі №907/501/18 суд прийняв зустрічний позов ТОВ «Хімстар» для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою від 16.10.2018 залучено до участі у справі Виконавчий комітет Мукачівської міської ради як третю особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2019 у справі № 907/501/18 первісний позов задоволено. Присуджено до стягнення з ТОВ Хімстар на користь Мукачівської міської ради 2 107 620,80 грн збитків, завданих використанням земель без правовстановлюючих документів. Присуджено до стягнення з ТОВ Хімстар на користь прокуратури Закарпатської області 31 614,31грн судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване ст. 13 Конституції України, ст.ст. 80, 92, 120, 125, 126, 141, 152, 156, 157, 206, 211 ЗК України, ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 2 ЗУ «Про плату за землю», ст. 1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Порядком визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 №284, Порядком визначення та відшкодування Мукачівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного заняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю, затвердженим рішенням Мукачівської міської ради від 28.04.2016 №184, правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2472/17-а.

Задовольняючи первісний позов, суд першої інстанції виходив з того, що після оформлення відповідачем права власності на будівлі, розташовані на земельній ділянці площею 4, 5975 га на вул. Крилова,92 у м. Мукачево, він не укладав договору оренди вказаної земельної ділянки, орендної плати за неї не сплатив, хоча земельна ділянка використовується ним для розміщення об`єктів нерухомого майна. Суд вказав, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримати, якби його права не було порушено. У випадку неукладення договору оренди, суперфіцію або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені ст. 157 ЗК України, у вигляді відшкодування збитків власникам землі чи землекористувачам. Суд перевірив підстави та порядок нарахування відповідачу збитків у вигляді неодержаного Мукачівською міською радою доходу у розмірі орендної плати за час фактичного користування відповідачем земельною ділянкою за період 26.02.2015 по 30.01.2018 на суму 2 107 620,80 грн та дійшов висновку про його обґрунтованість.

Суд відхилив доводи відповідача про перехід до нього права постійного користування земельною ділянкою від первісного власника нерухомості ВАТ «Мукачівський комбінат хлібопродуктів», який володів земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування, вказавши, що ВАТ «Мукачівський комбінат хлібопродуктів» втратив право постійного користування згідно з ст. ст. 120, 141 ЗК України з моменту набуття ТОВ «СІЗ «Ай-Бі-І-Барва» права власності на майновий комплекс, який розташований на цій земельній ділянці. Суд також вказав, що ч. 2 ст. 92 ЗК України в імперативному порядку визначене коло осіб, які мають право постійного користування землею, тому особи, не передбачені вказаною нормою, не мають права отримувати земельну ділянку за правом постійного користування, в тому числі у зв`язку з переходом права власності на нерухоме майно. Суд зазначив, що чинне на момент продажу ВАТ «Мукачівський комбінат хлібопродуктів» майнового комплексу законодавство не передбачало повноважень органу місцевого самоврядування приймати рішення про припинення права постійного користування, таке право припинилося в силу приписів п. е ч. 1 ст. 141 ЗК України.

Щодо зустрічного позову про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 27.03.2018 №97, яким затверджений акт про визначення збитків власнику землі№30/01/2018-2 від 30.01.2018, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2472/17-а, вказав, що повноваження виконавчого комітету обмежуються лише обчисленням розміру збитків, і такі збитки не можуть бути відшкодовані примусово на підставі цього рішення. Відповідно таке рішення не створює жодних юридичних наслідків для відповідача, а тому не може порушувати права чи інтереси заявника, відтак такі вимоги не підлягають судовому розгляду. Разом з тим, суд надав оцінку доводам відповідача, викладеним у зустрічному позові, зокрема, відхилив доводи відповідача про несформованість земельної ділянки та про те, що вона не є об`єктом цивільних прав, пославшись на п. 20 розділу Х Перехідних положень ЗК України та п. 2 розділу 7 ЗУ «Про державний земельний кадастр», згідно з приписами яких земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера ; відхилив доводи відповідача щодо порушення його права на участь у роботі комісії, вказавши, що в матеріалах справи наявні докази належного повідомлення відповідача про час та місце засідань комісії, в акті комісії зафіксовано присутність представника відповідача, який не був позбавлений права подавати усні та письмові пояснення. Відтак суд дійшов висновку про необґрунтованість зустрічного позову та про відмову у його задоволенні.

ТОВ Хімстар (відповідач) оскаржило рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застування норм матеріального права, просить рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задоволити.

Скаржник вказує, що ТОВ «Хімстар» не змогло реалізувати своє речове право на земельну ділянку, оскільки по теперішній час не припинене право постійного користування земельною ділянкою ВАТ «Мукачівський комбінат хлібопродуктів», саме тому не був укладений договір оренди. Зазначає, що ТОВ «Хімстар» не є особою, винною у правопорушенні, яка завдала своїми діями збитків мукачівській громаді в особі міської ради. Зазначає, що сам факт набуття права власності на нерухоме майно та користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів не є правовою підставою для нарахування збитків, завданих використанням земель без правовстановлюючих документів. Вказує на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, згідно з якою не вважається правопорушенням відсутність у власника будівлі зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого належного землекористувача і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладення договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Відтак вважає передчасним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення первісного позову про стягнення збитків, оскільки позивач не довів складу правопорушення, передбаченого ст. 1166 ЦК України.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову скаржник вказує, що виконавчий комітет Мукачівської міської ради рішенням №230 від 08.08.2017 затвердив акт про визначення збитків власнику землі №28/07/2017-4 від 28.07.2017 у розмірі 1 961 483,41грн, які нараховані за період з 26.07.2014 по 26.07.2017. В подальшому рішенням №15 від 23.01.2018 виконавчий комітет вирішив повернути акт №28/07/2017-4 від 28.07.2017 на повторний розгляд комісії у зв`язку з перерахунком розміру завданих збитків, за результатами якого комісія склала новий акт №30/01/2018-2 від 30.01.2018, згідно з яким збитки нараховані за період з 26.02.2015 по 30.01.2018 та становлять 2 107 620,80 грн. У зв`язку з чим скаржник вважає, що його зобов`язано двічі відшкодувати збитки за один і той же період, оскільки акт №28/07/2017-4 від 28.07.2017 не скасований органом місцевого самоврядування. Крім того, вказує про перевищення виконавчим комітетом своїх повноважень, оскільки спірним рішенням не лише затверджено розмір збитків, але й зобов`язано відповідача їх відшкодувати у 30-ти денний строк. Вказує про порушення виконавчим комітетом порядку проведення розрахунку, оскільки ТОВ «Хімстар» не було включено до складу робочої комісії щодо розміру збитків, не визначено фактичну площу використання земельної ділянки, не взято довідки з органу ДФС щодо нарахування плати за землю.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 у справі №907/501/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Ухвалою від 15.03.2019 призначено розгляд справи в судовому засіданні 09.04.2019.

У відзиві на апеляційну скаргу прокурор заперечує доводи скаржника, просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, зокрема, що згідно з п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України Мукачівський комбінат хлібопродуктів втратив право користування земельною ділянкою з моменту набуття ТОВ «СП «Ай-Бі-І-Барва» права власності на майновий комплекс. Посилаючись на ст. ст. 120, 125 ЗК України, зазначає, що після подальшого придбання відповідачем 26.02.2015 вказаного майнового комплексу, він зобов`язаний був оформити та зареєструвати речове право на земельну ділянку, на якій такий комплекс розташований, однак відповідач не вживав заходів до укладення договору оренди землі та не сплачував орендну за користування земельною ділянкою. Вказує, також, що згідно з п.35 договір купівлі-продажу частин майнового комплексу нотаріус роз`яснив набувачу зміст ст. 377 ЦК України, відтак вважає, що відповідач знав і розумів правовий режим переходу права користування земельною ділянкою.

Мукачівська міська рада (позивач) у відзиві на апеляційну скаргу також заперечує доводи скаржника та зазначає, зокрема, що придбавши майновий комплекс, відповідач не набув права постійного користування земельною ділянкою, а відповідно до ст. 120 ЗК України набув право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, яке в силу вимог ст. 125 ЗК України виникає з моменту реєстрації. Однак, відповідач з 26.02.2015 не вживає заходів щодо укладення договору оренди землі та не сплачує орендну плату. Просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Виконавчий комітет Мукачівської міської ради (третя особа) подав відзив на апеляційну скаргу щодо зустрічного позову, в якому заперечує доводи скаржника та зазначає, що рішенням №15 від 23.01.2018 виконавчий комітет вніс зміни до рішення №230 від 08.08.2017 та повернув первинний акт від 28.07.2017 №28.07.2017-4 з визначення розміру збитків на повторний розгляд комісії, тому цей акт втратив чинність через повернення його на доопрацювання. Вказує на наявний в матеріалах справи акт комісії із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальною власності, додержанням земельного законодавства на території Мукачівської міської ради №16/06/2017-4 від 16.06.2017, яким встановлено та підтверджено розташування належного відповідачу комплексу на земельній ділянці площею 45 975кв.м. Зазначає, що при розрахунку збитків виконавчий комітет врахував надану Мукачівською об`єднаною ДПІ ГУ ДФС у Закарпатській області в листі від 06.10.2017 №776/9/07-09-20-00 інформацію щодо нарахування плати за землю за земельну ділянку, дані щодо грошової оцінки землі, надані Відділом у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

У судовому засіданні 09.04.2019 представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. Прокурор, представник позивача та третьої особи заперечили проти доводів скаржника.

У судовому засіданні 09.04.2019 оголошено перерву до 14.05.2019.

У судовому засіданні 14.05.2019 оголошено перерву до 21.05.2019.

У судовому засіданні 21.05.2019 оголошено перерву до 04.06.2019.

22.05.2019 та 03.06.2019 скаржник подав клопотання про застосування правових висновків Верховного Суду, в яких, посилаючись на постанови Верховного Суду, наводить додаткові доводи на обгрунтування незаконності оскаржуваного рішення.

Представник скаржник не з`явився в судове засідання 04.06.2019, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про оголошення перерви в судовому засіданні 21.05.2019.

У судовому засіданні 04.06.2019 прокурор, представник позивача та третьої особи заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення суду.

Згідно з ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Щодо поданих відповідачем клопотань про застосування правових висновків Верховного Суду, апеляційний суд зазначає, що відповідно до частин 1 та 2 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. У разі доповнення чи зміни апеляційної скарги особа, яка подала апеляційну скаргу, повинна подати докази надіслання копій відповідних доповнень чи змін до апеляційної скарги іншим учасникам справи; в іншому випадку суд не враховує такі доповнення чи зміни.

З огляду на те, що у клопотаннях скаржник, окрім практики Верховного Суду, наводить також додаткові доводи щодо незаконності та необгрунтованості оскаржуваного рішення, і такі клопотання подані поза межами строку, встановленого ст.266 ГПК України, а також неподання скаржником доказів надіслання їх позивачу, апеляційний суд не враховує вказаних клопотань відповідача.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Згідно з Державним актом на право постійного користування землею І-ЗК №001337 від 13.02.2001 Мукачівська міська рада народних депутатів Закарпатської області надала Мукачівському комбінату хлібопродуктів у постійне користування 5, 7198га землі для обслуговування виробничої бази, а саме: земельну ділянку №1 площею 1, 12228га (елеватор), що розташована на вул. Крилова, 2, та земельну ділянку №2 площею 4, 59754га, що розташована на вул. Крилова,92 (склад №6) (том 1.а.с. 118-122).

Як вбачається з матеріалів справи, у 2002 та 2005 роках майновий комплекс, розташований на земельній ділянці на вул. Крилова,92 в м. Мукачево, був відчужений Українсько-американському спільному підприємству «АЙ-БІ-І-Барва», яке, в свою чергу, за договорами купівлі-продажу від 26.02.2015 №816 та №817 продало майновий комплекс (приміщення цехів, складів, сушилок, вагових, трансформаторних, компресорної, прохідної тощо) відповідачу - ТОВ «Хімстар» (за договором №816 -2422/5500 частин майнового комплексу, за договором №817 - 3078/5500 частин майнового комплексу (том 2,а.с. 106-113).

За умовами п. 4 вказаних договір нерухоме майно, яке відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі відповідних договорі купівлі-продажу.

Згідно з п. 35 договорів нотаріус роз`яснив набувачу нерухомості зміст ст. 377 ЦК України.

У червні 2017 року Комісією із здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства на території Мукачівської міської ради проведено обстеження законності та умов використання земельної ділянки комунальної власності та здійснення плати за землю за адресою вул. Крилова,92 у м. Мукачево, на якій розташований комплекс ТОВ «Хімстар», за результатами якого складено акт від 16.06.2017. В акті вказано, що за даними інвентаризаційної справи №4361, сформованої КП «Мукачівське БТІ та ЕО», комплекс, який перебуває у власності ТОВ «Хімстар» з 26.02.2015, розміщений на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Мукачево на вул. Крилова,92 у м. Мукачево, загальною площею 4, 5975га. За результатами обстеження виявлено відсутність у ТОВ «Хімстар» документів на право користування вказаною земельною ділянкою та відсутність надходжень платежів до бюджету за користування нею (том 1,а.с. 60-63).

Рішенням №230 від 08.08.2017 ( п.1) Виконавчий комітет Мукачівської міської ради затвердив акт комісії про визначення збитків власнику землі від №28/07/2017-4 28.07.2017 , згідно з яким визначено збитки у вигляді неодержаного доходу Мукачівською міською радою за час фактичного користування ТОВ «Хімстар» земельною ділянкою на вул.Крилова,92 у м. Мукачево за період з 26.07.2014 по 26.07.2017 в сумі 1 961 483,41 грн (том 1,а.с. 113-117).

В подальшому рішенням № 15 від 23.01.2018 виконавчий комітет вніс зміни у рішення від 08.08.2017 №230, зокрема, виклав пункт 1, яким був затверджений акт №28/07/2017-4 від 28.07.2017, у наступній редакції: «Акт постійно діючої комісії з визначення розмірів збитків, заподіяних Мукачівській міській раді внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного зайняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю від 28.07.2017 №28/07/2017-4 повернути на повторний розгляд зазначеної комісії у зв`язку з проведенням перерахунку розміру завданих збитків»( т.1, а.с. 132).

За результатами повторного розгляду акта від 28.07.2017 №28/07/2017-4 комісія провела перерахунок та визначила розмір збитків за час фактичного користування ТОВ «Хімстар» земельною ділянкою по вул. Крилова, АДРЕСА_1 за період з 26.02.2015 по 30.01.2018 в сумі 2 107 620,80грн , про що склала акт №30/01/2018-2 від 30.01.2018, в якому вказано, що у роботі комісії взяла участь представник ТОВ «Хімстар» Глагола Г.П. (том 1.а.с. 34-38).

Як вбачається з розрахунку збитків на суму 2 107 620,80грн, збитки нараховані у розмірі орендної плати за період 26.02.2015 по 30.01.2018, виходячи із вартості земельної ділянки, визначеної з урахуванням вартості 1 кв.м земельної ділянки на вул. Крилова,92 у м. Мукачево за даними Відділу у Мукачівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області у 2015 році 195,07грн, у 2016 році 279,54грн, у 2017 році -296,31грн, у 2018 році 296,31грн( том 1,а.с. 41-43).

Виконавчий комітет рішенням №97 від 27.03.2018 затвердив акт про визначення збитків власнику землі №30/01/2018-2 від 30.01.2018, зобов`язав ТОВ «Хімстар» відшкодувати нараховану суму збитків в повному обсязі не пізніше 30-ти денного терміну з дня прийняття даного рішення та рекомендував товариству оформити право користування земельною ділянкою відповідно до норм чинного законодавства (том 1, а.с. 32-33).

Копії акта про визначення збитків власнику землі №30/01/2018-2 від 30.01.2018, розрахунку збитків та рішення №97 від 27.03.2018 були надіслані відповідачу разом з підписаним міською радою договором про добровільне відшкодування збитків, що підтверджено листом повідомленням від 30.03.2018 №184/0/232-18 та описом вкладення у цінний лист (том 1,а.с. 24-43).

У зв`язку з невідшкодуванням ТОВ «Хімстар» завданих збитків та неукладенням договору, міська рада звернулася до Мукачівської місцевої прокуратури листом від 09.07.2018 №488/01-32, в якому просила вжити заходи щодо представництва інтересів територіальної громади у суді з метою поновлення порушених прав(том 1,а.с. 22-23).

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування земельною ділянкою або право оренди земельної ділянки.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право користування земельною ділянкою та право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є власником майнового комплексу, розташованого на земельній ділянці комунальної власності загальною площею 4,5975 га на вул. Крилова,92 у м. Мукачево, яка була передана у постійне користування попередньому власнику майнового комплексу - Мукачівському комбінату хлібопродуктів згідно з Державним актом на право постійного користування землею І-ЗК №001337 від 13.02.2001.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналогічне за змістом положення закріплене у частині першій статті 377 ЦК України, згідно з якою до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно з пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці є однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Поряд з тим, наступні, після Мукачівського комбінату хлібопродуктів, власники майнового комплексу - СП «АЙ-БІ-І-Барва» та ТОВ «Хімстар» в силу ст. 92 ЗК України не наділені правом постійного користування земельною ділянкою комунальної власності, на який розміщений майновий комплекс. Відтак до них не перейшло право постійного користування земельною ділянкою, користування такою земельною ділянкою у зв`язку з придбанням нерухомого майна могло здійснюватися ними на праві оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ні СП «АЙ-БІ-І-Барва», ні ТОВ «Хімстар» не укладали відповідних договорів оренди з Мукачівською міською радою та не здійснювали державної реєстрації такого права.

Отже, відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Апеляційний суд вважає необгрунтованими посилання відповідача на те, що договір оренди не був укладений у зв`язку з тим, що не припинене право постійного користування земельною ділянкою попереднім землекористувачем ВАТ «Мукачівський комбінат хлібопродуктів», оскільки вказаний комбінат відчужив нерухоме майно, що відповідно до п. «е» ч.1 ст.141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Крім того, відповідач не надав доказів того, що він вчиняв будь - які дії, спрямовані на укладення договору оренди(повідомляв міську раду про набуття права власності на майновий комплекс чи звертався до міської ради про укладення договору оренди) і йому було відмовлено в укладенні договору.

Разом з тим, статтею 206 ЗК України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату ( ст. 96 ЗК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковий платіж , який орендар вносить орендододавцеві за короистування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.,136 пункту 14.1 статті 13 Податкового кодексу України).

Доказів сплати земельного податку чи орендної плати за час фактичного користування земельною ділянкою загальною площею 4,5975 га на вул. Крилова,92 у м. Мукачево , на якій розміщений належний відповідачу майновий комплекс , відповідач суду не надав.

При задоволенні первісного позову суд першої інстанції керувався ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст.ст. 152, 157 ЗК України та виходив з того, що у зв`язку з фактичним користуванням відповідачем без правовстановлюючих документів земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташовані належні відповідачу обєкти нерухомого майна, настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків у розмірі несплаченої орендної плати.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

За приписами ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.1 ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, юридичні особи, які використовують земельні ділянки.

Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України( ч.3 ст.157 ЗК України).

Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 викладені правові висновки , згідно з якими відшкодування шкоди( збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду вказує, що у такому випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Водночас предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Фактично предметом первісного позову у даній справі є стягнення з відповідача як власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних на те правових підстав, на якій ці об`єкти розташовані.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково кваліфікував спірні правовідносини як такі, що виникли у зв`язку із завданням збитків позивачу через використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, та помилково застосував до даних правовідносин норми ст.ст. 22, 1166 ЦК України, ст. 157 ЗК України. Відтак погоджується з доводами скаржника про відсутність підстав для стягнення з нього збитків .

Разом з тим, як зазначено вище, право позивача на стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних правових підстав підлягає захисту на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Суд першої інстанції вірно встановив, що розрахунок збитків, проведений позивачем відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, та Порядку визначення та відшкодування Мукачівській міській раді збитків, заподіяних внаслідок невикористання земельних ділянок, самовільного заняття земельних ділянок та використання земельних ділянок з порушенням законодавства про плату за землю, затвердженим рішенням Мукачівської міської ради від 28.04.2016 №184, збитки нараховані у розмірі орендної плати за період фактичного користування відповідачем земельною ділянкою з 26.02.2015 по 30.01.2018 у на суму 2 107 620,80грн.

Доводи відповідача про порушення порядку проведення розрахунку апеляційний суд відхиляє як необгрунтовані, оскільки фактична площа земельної ділянки підтверджена матеріалами справи, зокрема Державним актом на право постійного користування землею І-ЗК №001337 від 13.02.2001 та актом обстеження законності та умов використання земельної ділянки комунальної власності та здійснення плати за землю за адресою вул. Крилова,92 у м. Мукачево, на якій розташований комплекс ТОВ «Хімстар», від 16.06.2017, відповідач не сплачував жодних платежів за користування земельною ділянкою (земельного податку чи орендної плати), чого відповідач не заперечує, представник відповідача брав участь у роботі комісії по визначенню розміру збитків і жодних заперечень щодо порядку і розміру їх визначення не подавав.

Відтак колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Хімстар» за період фактичного користування земельною ділянкою з 26.02.2015 по 30.01.2018 безпідставно збереженої орендної плати в сумі 2 107 620,80грн.

Щодо вимог, заявлених відповідачем у зустрічному позові, про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 27.03.2018 №97, яким затверджено акт про визначення збитків власнику землі №30/01/2018-2 від 30.01.2018, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно з правовою позицією , викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду у від 27.03.2019 у справі №917/902/18, від 12.12.2018 у справах № 501/463/15-а, 802/2474/17-а, такі вимоги не можуть розглядатися у судах з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 157 ЗК України встановлено, що порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту 2 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 284, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Отже, на підставі вказаних норм виконавчий комітет Мукачівської міської ради, вважаючи, що ТОВ «Хімстар» завдало органу місцевого самоврядування збитків у вигляді неодержаних доходів, мав право та повноваження скласти акт про визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також затвердити його відповідним рішенням.

Оспорюваним рішенням №97 від 27.03.2018 виконавчий комітет затвердив акт про визначення збитків власнику землі №30/01/2018-2 від 30.01.2018, відповідно до якого розмір збитків за користування ділянкою без правовстановлюючих документів за період 26.02.2015 по 30.01.2018 становить 2 107 620,80грн. Термін, що встановлений для сплати завданих збитків, становить 30 днів з дня прийняття рішення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту позивачу судом є наявність відповідного порушення відповідачем прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

З викладеного вбачається, що повноваження виконавчого комітету обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку. Що стосується відшкодування виявлених збитків, то вони не можуть бути примусово відшкодовані на підставі рішення виконавчого комітету. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, оскаржуване рішення №97 від 27.03.2018 не створює жодних правових наслідків для ТОВ «Хімстар», тому не може порушувати його прав чи охоронюваних законом інтересів.

Обраний ТОВ «Хімстар» спосіб захисту прав шляхом подання позову про визнання недійсним рішення виконкому про затвердження акта щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, а також розміру таких збитків, завданих внаслідок користування земельною ділянкою, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права.

Отже, встановлена правова природа оспорюваного рішення унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його протиправним та скасування, у зв`язку з чим ці позовні вимоги не можуть розглядатися у судах.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

З оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції послався на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2472/17-а про те, що вимоги про визнання недійсним рішення виконавчого комітету про затвердження акта щодо визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам не підлягають судовому розгляду, однак помилково не закрив провадження у справі в частині зустрічного позову, а розглянув його по суті, відмовивши у задоволенні вимог за зустрічним позовом.

Враховуючи відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 27.03.2019 у справі №917/902/18, від 12.12.2018 у справах № 501/463/15-а, 802/2474/17-а, апеляційний суд дійшов висновку, що у частині зустрічного позову провадження у справі належить закрити.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч.4 ст. 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 278 ГПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції господарських судів, визначених статтями 20-23 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на те, що суд першої інстанції встановив всі істотні обставини справи, проте здійснив помилкову кваліфікацію спірних правовідносин що, однак, не призвело до безпідставного стягнення з відповідача грошових коштів, апеляційний суд вважає за можливе змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині вимог первісного позову, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови, а також змінити резолютивну частину рішення суду першої інстанції, виключивши з резолютивної частини рішення словосполучення «на відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 4,5975га, без правовстановлюючих документів…».

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсним рішення виконавчого комітету від 27.03.2018 №97 рішення місцевого господарського суду належить скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню у зв`язку із частковою зміною мотивувальної та резолютивної частин судового рішення, що не має наслідком фактичної зміни результатів вирішення первісного позову, а в частині зустрічного позову провадження у справі підлягає закриттю, судові витрати покладаються на скаржника на підставі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 231, 236, 254, 269, 270, 275, 277, 278, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.01.2019 у справі № 907/501/18 в частині первісного позову змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови. Виключити з резолютивної частини рішення суду від 21.01.2019 у справі № 907/501/18 словосполучення «на відшкодування збитків, завданих використанням земельної ділянки, яка розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Крилова АДРЕСА_1 , загальною площею 4,5975га без правовстановлюючих документів у розмірі …».

3. В частині відмови у задоволенні зустрічного позову рішення від 21.01.2019 у справі № 907/501/18 скасувати, провадження у справі в частині зустрічного позову закрити.

4. В іншій частині рішення залишити без змін.

5. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покласти на скаржника.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені статями 286-291 ГПК України.

7. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 10.06.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.І. Матущак

Суддя О.Л. Мирутенко

.