РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2019Справа № 910/435/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс»

до Міністерства Оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк»

про внесення змін до договору № 286/3/18/254 від 17.08.2018

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Гладкий С.М., директор з правових питань

від відповідача Кривошия Д.А., довіреність № 220/513/Д від 03.12.2018

від третьої особи не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

14.01.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» до Міністерства оборони України про внесення змін до п. 1.2 договору № 286/3/18/254 від 17.08.2018 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 17.08.2018, укладеного між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олтекс», шляхом викладення п. 1.2 договору в редакції, наведеній в позовній заяві, зокрема щодо встановлення строку поставки до 22.12.2018 (включно).

16.01.2019 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом

- заборони Акціонерному товариству «Український будівельно-інвестиційний банк» () вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання, а саме: заборонити виплачувати кошти у сумі 479.520,00 грн. згідно вимоги Міністерства оборони України щодо забезпечення виконання зобов`язання за договором від 17.08.2018 № 286/3/18/254 на підставі банківської гарантії № ВСУ/и/03-2-3207 від 15.08.2018 до вирішення по суті справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» до Мінстерства оборони України про зобов`язання внести зміни в договір від 17.08.2018 № 286/3/18/254 в частині продовження строків постачання;

- зупинення стягнення на підставі документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, а саме на підставі банківської гарантії № ВОУ/и/03-2-3207 від 15.08.2018 до вирішення по суті справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» до Міністерства оборони України про зобов`язання внести зміни в договір від 17.08.2018 № 286/3/18/254 в частині продовження строків постачання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/435/19 від 17.01.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/435/19 від 18.01.2019 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» про забезпечення позову відмовлено повністю.

24.01.2019 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

У позовній заяві міститься клопотання, у відповідності до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/435/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерне товариство «Український будівельно-інвестиційний банк»; підготовче засідання призначено на 21.02.2019.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 28.01.2019 було 28.01.2019 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 570 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03168, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 6, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 28.01.2019, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 30.01.2019, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 570, а отже відповідач мав подати відзив на позовну заяву у строк до 14.02.2019 включно.

13.02.2019 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує посилаючись на наступне. Всупереч умовам договору постачальником товар у встановлені строки не поставлено. З моменту укладення договору 17.08.2018 у позивача було достатньо часу для повного та своєчасного виконання своїх зобов`язань щодо постачання товару. Позивачем в якості доказі виникнення і існування документально підтверджених об`єктивних обставин надано висновок № 1703-4/561 від 14.11.2018 Київської Торгово-промислової палати, який на думку відповідача має суто рекомендаційний характер та не враховує особливостей договірних відносин, та не повинен братись судом до уваги. Підписуючи договір позивачу було відомо про те, що кінцевою датою постачання товару є 15.11.2018 та 03.12.2018 будь-яких зауважень (письмових пропозицій) щодо кінцевої дати постачання товару у позивача не було, тобто позивач погодив всі умови договору без будь-яких нарікань. Відповідач вважає, що відсутні одночасно чотири умови, які визначені ст. 652 Цивільного кодексу України, за наявності яких можлива істотна зміна обставин та можливість зміни спірного договору. Всі ризики щодо постачання (несвоєчасне постачання, не постачання) це суто власна господарська діяльність позивача.

В підготовчому засіданні 21.02.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 05.03.2019.

04.03.2019 позивачем до суду подано заперечення на відзив, в яких зазначає наступне. Сторони за договором, враховуючи принцип свободи договору, мають усі правові підстави для застосування диспозитивного методу правового врегулювання своїх зобов`язань за вказаними договірними відносинами згідно ст. 652 Цивільного кодексу України, тобто на підставі істотної зміни обставин змінити (розірвати) відповідний договір, балансуючі майнові інтереси сторін. Відповідно до пункту 8.6 договору доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ, виданий Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами. З огляду на вищезазначене, у зв`язку з істотною зміною обставин, які впливають на виконання нашим підприємством зобов`язань по зазначеному договору, ТОВ «МІК» звернулось до Київської торгово-промислової палати та отримало Висновки про істотну зміну обставини. Істотні зміни обставин, які впливають на виконання нашим підприємством зобов`язань, викладені у висновку Київської торгово-промислової палати № 1703-4/561 від 14.11.2018 щодо унеможливлення виконання зобов`язань, спричиненого істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити, який невідкладно було надано Міністерству оборони України. Крім того слід зазначити, що зобов`язання щодо індивідуальне обмундирування (35810000-5) (Лот 2. (35811300-5) Військова уніформа (Костюм вітровологозахисний демісезонний, вид 2) (далі Товар) у загальній кількості 16000 комплектів нашим підприємством виконані в повному обсязі, а саме 19.11.2018 в кількості 5820 комплектів та 22.12.2018 в кількості 10180 комплектів, що підтверджується оголошеннями, актами приймального контролю товару за якістю та посвідченнями.

В підготовчому засіданні 05.03.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.03.2019.

19.03.2019 позивачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/435/19 на 30 (тридцять) днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2019 судове засідання призначено на 09.04.2019, у зв`язку з тим, що призначене на 19.03.2019 підготовче засідання не відбудеться, оскільки суддю направлено до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України для продовження співбесіди у межах процедури кваліфікаційного оцінювання.

09.04.2019 позивачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 09.04.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 25.04.2019.

25.04.2019 позивачем до суду подано клопотання про відкладення розгляду справи.

В підготовчому засіданні 25.04.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.05.2019.

В судовому засіданні 16.05.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.06.2019.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

В судовому засіданні 04.06.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

За результатами проведеної процедури публічної закупівлі за кошти державного бюджету 17.08.2018 між Міністерством оборони України (далі - замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олтекс» укладено договір № 286/3/18/254 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику індивідуальне обмундирування (3581000-5) (Лот 2. (35811300-5) військова уніформа (костюм вітровологозахисний демісезонний, вид 2)) ( далі - товар), а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у цьому договорі.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України «Про публічні закупівлі», відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 цього Закону договором про закупівлю є договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про публічні закупівлі» (частина перша статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Згідно з п. 1.2 договору номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору, визначаються специфікацією, а саме:

1. найменування товару - військова уніформа (костюм вітровологозахисний демісезонний, вид 2): відповідність ТУ 14.1-102-16, сповіщення про зміни № 3 та відповідність зразку-еталону;

2. строки (терміни) поставки - до 30.10.2018 (включно) у кількості 10000 одиниць;

3. строки (терміни) поставки - до 15.11.2018 (включно) у кількості 6000 одиниць;

4. ціна за одиницю - 499,50 грн;

5. загальна ціна товару - 9.590.400,00 грн.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що постачальник самостійно закуповує сировину, матеріали та комплектуючі вироби (далі - матеріали) для виготовлення товару.

Додатковою угодою № 1 від 05.11.2018 сторонами внесено зміни до п. 1.2 договору в частині строків поставки товару, а саме

строки (терміни) поставки - до 15.11.2018 (включно) у кількості 10000 одиниць;

строки (терміни) поставки - до 03.12.2018 (включно) у кількості 6000 одиниць;

Додатковою угодою № 2 від 18.12.2018 сторонами внесено зміни до п. 10.1 договору та встановлено строк його дії до 31.03.2019, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення.

Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано Главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено Главою 20 Господарського кодексу України

Цивільне законодавство базується на принципі обов`язкового виконання сторонами зобов`язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в ч. 1 ст. 188 Господарського кодексу України.

За змістом ч.ч. 2, 3 ст. 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Позивач листом звернувся до відповідача (вх. № 17447 від 17.12.108) з пропозицією внести зміни до умов договору встановивши строк поставки товару у загальній кількості 16000 одиниць до 22.12.2018 включно.

Відповідач відповіді на лист позивача не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З огляду на те, що сторони не дійшли згоди про внесення змін до договору, спір передано на вирішення суду.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з істотною зміною обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 Цивільного кодексу України, за істотної зміни обставин.

Відповідно до висновку Київської торгово-промислової палати № 1703-4/561 від 14.11.2018 позивач вчасно виконав свої зобов`язання, визначені пунктом 1.3 договору щодо замовлення сировини для виготовлення товару, проте у серпні 2018 року на підприємстві-виробнику тканини відбулась зупинка виробництва внаслідок затоплення промислових приміщень, яке було викликано сильними зливами.

Даним висновком Київська торгово-промислова палата підтвердила настання істотної зміни обставин за договором № 286/3/18/254 від 17.08.2018.

Пунктом 8.5 договору визначено, що продовження строку (терміну) виконання зобов`язань (постачання товару, виконання робіт, надання послуг) можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором у разі, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не укладали б договір або укладали б його на інших умовах.

Відповідно до п. 8.6 договору доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за договором є відповідний документ виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами.

Отже, висновок № 1703-4/561 від 14.11.2018 Київської торгово-промислової палати є належним та прямо встановленим угодою сторін доказом факту істотної зміни обставин.

Суд погоджується з висновками торгово-промислової палати про те, що дія надзвичайних погодних факторів є безумовною обставиною, яку не міг передбачити ані виробник, ані постачальник тканини. Тим більше, зупинку виробництва не міг передбачити і позивач.

Пункт 4 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачає можливість зміни істотних умов договору після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі в частині продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

Згідно з п. 11.5 договору зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод (крім випадків передбачених п. 6.2 договору), які будуть додаватися до тексту цього договору як невід`ємні його частини.

Суд відхиляє доводи відзиву про відсутність визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України умов. У даному випадку на час укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Зміна обставин зумовлена погодними факторами, які позивач не міг передбачити чи усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності. Виконання договору у чинній редакції порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і призвело б до збитків позивача за відсутності його вини у цих подіях.

Суд приходить до висновку про наявність правових підстав для внесення запропонованих позивачем змін до договору.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» про внесення змін до п. 1.2 договору № 286/3/18/254 від 17.08.2018 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Внести зміни в договір № 286/3/18/254 про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) від 17.08.2018, укладений між Міністерством оборони України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олтекс», шляхом викладення пункту 1.2 договору в наступній редакції:

«Пункт 1.2 Номенклатура товару, передбаченого до поставки за договором, вимоги згідно яких виготовляється товар, строки (терміни) виконання договору визначаються нижченаведеною Специфікацією:

№ П№ з/п Найменування товаруПерелік нормативних документів (стандарти, технічні умови, технічні специфікації, технічні описи), що встановлюють основні вимоги до товаруСтроки (терміни) постачанняЗагальна кількість, яку необхідно постачити, к-тівЦіна за одиницю товару в грн. з врахув. марк., тари (упак.), вант. робіт у місцях завантаження та трансп, втрат (без ПДВ)Ціна товару в грн. з врахув. марк., тари (упак) вант. робіт у місцях завантаження та трансп. втрат (без ПДВ)
11(35811300-5) військова уніформа (Костюм вітровологозахисний демісезонний, вид 2)Відповідність ТУ 14.1-102-16, сповіщення про зміни № 3 та відповідність зразку-еталону До 22.12.2018 (включно)10.000499,504.995.000,00
До 22.12.2018 (включно)6.000499,502.997.000,00
Усього за рік16.000499,507.992.000,00
Ціна товару без ПДВ7.992.000,00
крім того, ПДВ1.598.400,00
Ціна товару з ПДВ9.590.400,00

Ціна товару з ПДВ складає: 9.590.400 (дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч чотириста) грн. 00 коп.

ДСТУ та ГОСТи застосовуються в частині, якій не суперечать технічним умовам на виріб (товар), затвердженим Міністерством оборони України».

«В Рознарядці Міністерства оборони України за Специфікацією в частині визначення строків постачання встановити строк: «До 22.12.18 (включно) 10.000 комплектів; до 22.12.18 (включно) 6.000 комплектів».

3. Стягнути з Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтекс» (02132, місто Київ, вулиця Садова, 49-А, буд. 12, ) 1.921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 18.06.2019.

СуддяВ.В. Сівакова