РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2019Справа № 910/13645/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВАЯ ГРУППА «МИЛИХ» (49044, м. Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 37; адреса для листування: 49000, м.Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 1 А)

до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 94)

про стягнення 116 120, 31 грн.

Суддя Данилова М.В.

Без виклику учасників судового процесу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВАЯ ГРУППА «МИЛИХ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про стягнення 116 120, 31 грн., з них: 107 696, 40 грн. основного боргу, 885, 17 грн. процентів річних, 7 538, 74 грн. штрафу, а також 1 762, 00 грн. судового збору та 10 000, 00 гр. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № УМТЗ-18-174/8 купівлі - продажу від 07.06.2018 року в частині своєчасної та повної оплати поставленого за договором товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані проценти річних та штраф.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2018 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.11.2018 року (суддя ОСОБА_1) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

07.12.2018 року через відділ діловодства суду від Позивача надійшла уточнена позовна заява, у якій останній просить суд стягнути з Відповідача 3% річних та штраф.

07.12.2018 року через відділ діловодства суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якій Відповідач просив надати строк до 01.02.2019 року на самостійне задоволення вимог Позивача.

Розпорядженням керівника апарату № 05-23/656 від 27.03.2019 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/13645/18, у зв`язку із прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 року № 662/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва у відставку».

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2019 року справу № 910/13645/18 передано на розгляд судді Даниловій М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 року (суддя Данилова М.В.) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВАЯ ГРУППА «МИЛИХ», за договором Продавець, (далі Позивач) та ДЕРЖАВНИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «ЗАВОД 410 ЦА», за договором Покупець, (далі Відповідач) було укладено договір № УМТЗ-18-174/8 (далі Договір)

Продавець, відповідно до п. 1.1. Договору зобов`язується протягом строку дії Договору поставити Покупцю товари, зазначені в п. 1.3 цього Договору, а Покупець - прийняти і оплатити такі товари.

П. 1.4. Договору: номенклатурний перелік, асортимент, кількість товарів та ціна, які поставляються за цим Договором, передбачені у Специфікаціях (Додатках), що є невід`ємною частиною Договору.

Згідно умов Специфікації № 1 до Договору, сторони обумовили, що оплата проводиться після поставки та проходження вхідного контролю на ДП «Завод 410 ЦА», з відстрочкою платежу 5 банківських днів.

Продавцем було виконано умови Договору, та здійснено поставку товару, а Відповідачем товар прийнято, що підтверджується видатковими накладними № 941 від 18 червня 2018 року, та товарно-транспортною накладною № 945 від 18 червня, 2018 року.

04.07.2018 року, Відповідачем було сплачено лише суму у розмірі 2 694,47 грн. на рахунок Позивача.

Таким чином, Відповідачем взятті на себе зобов`язання згідно Договору № УМТЗ-18-174/8 від 07.06.2018 року не виконані, кошти за отриманий товар Позивачу не сплачені, що стало підставою для звернення Позивача до суду з зазначеним позовом.

Крім того, у відповідності до умов договору а саме: п. 9.1., у випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій.

07.09.2019 року Позивачем було направлено на адресу Відповідача претензію, в якій Позивач пропонував сплатити існуючу заборгованість на протязі п`яти днів з моменту отримання претензії.

17.10.2018 року, під час розгляду справи № 910/13645/19, Відповідачем було сплачено суму основної заборгованості у розмірі 107 696,40 грн. У зв`язку з цим, Позивачем подано уточнену позовну заяву, у якій останній просить суд стягнути з Відповідача 3% річних та штраф, позовні вимоги, щодо сплати основного боргу у розмірі 107 696,40 грн. провадження закрити.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, як встановлено нормами ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України.

Приписами ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.3 Договору передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язання за договором понад тридцять днів, з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Так, судом встановлено, що 17.10.2018 року Відповідачем була погашена заборгованість перед Позивачем у розмірі 107 696,40 грн., таким чином, на момент розгляду справи спір у даній справі щодо основного боргу у розмірі 107 696,40 грн. відсутній.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, провадження щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором № УМТЗ-18-174/8 від 07.06.2018 року у розмірі 107 696,40 грн. підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю предмету спору.

При зверненні до суду Позивач також просить стягнути з Відповідача на його користь 3% річних та штраф.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З положень п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пунктом 7.3 Договору передбачена відповідальність за прострочення виконання зобов`язання за договором понад тридцять днів, з винної сторони додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведена норма встановлює право кредитора вимагати сплати суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних протягом усього періоду прострочення до моменту повного виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором.

Матеріалами справи, а саме видатковою накладною № 941 від 18 червня 2018 року, та товарно-транспортною накладною № 945 від 18 червня, 2018 року підтверджено, що Позивачем було виконано умови Договору, та здійснено поставку товару, а Відповідачем товар прийнято. Платіжним дорученням №3477 від 17.10.2018 року підтверджено, що Відповідач виконав умови договору, щодо оплати поставки товару з порушенням строків.

Зважаючи на те, що сума основного боргу була сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог про стягнення штрафу та 3 % річних, тому позовні вимоги про стягнення штрафу та 3% річних є такими, що підлягають задоволенню в сумі 7 538,74 грн. та 973,90 грн. відповідно.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частино 1 та 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат та пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем надано договір про надання правової допомоги, розрахунок судових витрат, платіжне доручення на підтвердження оплати послуг адвоката в розмірі 10 000 грн., та додаток до договору про надання правової допомоги як докази, які підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

За таких обставин суд вважає, що компенсація судових витрат пов`язаних з професійну правничою допомогою підлягає задоволенню.

З огляду на те, що суму основного боргу в розмірі 107 696,40 грн. Відповідач сплатив після звернення позивача з позовом до суду, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 910/13645/18 за позовом року Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВАЯ ГРУППА «МИЛИХ» до Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» про стягнення заборгованості за договором № УМТЗ-18-174/8 07.06.2018 року в частині стягнення основного боргу - 107 696,40 грн. (сто сім тисяч шістсот дев`яносто шість грн. 40 коп.), у зв`язку з відсутністю предмету спору.

3. Стягнути з Державного підприємства «ЗАВОД 410 ЦА» (03151, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 94, 7) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВАЯ ГРУППА «МИЛИХ» (49044, м. Дніпро, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 37; адреса для листування: 49000, м.Дніпро, вул. Павла Нірінберга, 1 А, кож ) грошові кошти: 3% річних - 973,90 грн. (дев`ятсот сімдесят три грн. 90 коп.), штрафу - 7 538,74 грн. (сім тисяч п`ятсот тридцять вісім грн. 48 коп.), витрати на правову правничу допомогу - 10 000 грн. (десять тисяч грн.) та судовий збір - 1 762 грн. (тисяча сімсот шістдесят дві грн.).

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 06.06.2019р.

Суддя М.В. Данилова