ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Справа№ 920/1034/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В,

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду Сумської області

від 28.02.2019 (повний текст рішення складено 01.03.2019)

у справі № 920/1034/18 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне

науково-виробниче об`єднання"

про стягнення 3 683, 53 грн.

В С Т А Н О В И В:

27.12.2018 позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою, відповідно до якої просив суд стягнути з відповідача 3 683,53 грн. заборгованості (в т.ч.: 1 512,08 грн. пені, 101,43 грн. 3 % річних, 2 070,02 грн. інфляційних втрат) за неналежне виконання умов договору від 25.07.2014 № 2821/14-РО-29 купівлі-продажу природного газу, укладеного між сторонами даного спору.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти вимог позивача заперечив, просив відмовити у задоволенні позову в зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач подав заперечення, у яких навів додаткові заперечення проти позовних вимог. Зокрема, у поданому запереченні відповідач наголосив, що відповідно до положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" позивач не мав нараховувати неустойку, інфляційні нарахування, проценти річних на заборгованість з оплати поставленого природного газу, що існувала за договором № 2821/14-РО-29 від 25.07.2014, а нараховані, повинні бути списаними, оскільки за змістом договору постачався газ, що використовувався покупцем виключно для потреб виробництва теплової енергії, яка споживалась релігійними організаціями.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі № 920/1034/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із згаданим рішення, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що місцевий суд допустився порушень процесуального та матеріального права, не врахував положення п.6.4 Договору купівлі-продажу природного газу №2821/14-РО-29 від 25.07.2014, відтак прийняв помилкове рішення.

Враховуючи ціну позову у даній справі 3 683,53 грн., яка становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд дійшов висновку, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до укладеного між сторонами договору № 2821/14-РО-29 купівлі-продажу природного газу від 25.07.2014 (далі за текстом - Договір), позивач як продавець зобов`язався передати у власність відповідачу як покупцю у 2014 році (з 01 липня по 31 грудня 2014 року) природний газ обсягом до 7,0 тис. куб.м, а відповідач, в свою чергу, взяв на себе зобов`язання оплатити природний газ на умовах, передбачених Договором.

За умовами п. 1.2. Договору газ, що постачається, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається релігійними організаціями.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за жовтень-грудень 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 21 582,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між сторонами Договору несвоєчасно оплатив спожитий природний газ, в зв`язку з чим останньому нараховано пеню на підставі 7.2 Договору, а також 3% річних та інфляційні втрати.

Зі змісту п. 9.3 Договору вбачається, що строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за Договором (строк позовної давності), в тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється у 5 років.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 712 ЦК України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ст. 526 ЦК України ).

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

За умовами п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 -го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що пеня нарахована позивачем відповідно до п. 7.2 Договору за невиконання відповідачем п. 6.1 умов Договору; з поданого розрахунку вбачається, що за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 1 512,08 грн., а також 3% річних у сумі 101,43 грн. та інфляційні нарахування у розмірі 2 070,02 грн. за зобов`язаннями листопада та грудня 2014 року.

В той же час, положеннями ст. 6 ЦК України, встановлено принцип свободи договору, одним з елементів якого є право сторін відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Так, умовами п. 6.3 Договору сторони досягли домовленості про те, що у випадку наявності заборгованості у покупця за Договором продавець має право зарахувати кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди Договору в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

Умовами п. 6.4 Договору сторони встановили, що у разі виникнення заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки, річних, пені та штрафи;

3) у третю чергу погашається сума боргу.

Матеріалами справи встановлено, що зобов`язання з оплати 80,01 грн. пені та 8,57 грн. 3% річних за порушення строків виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу в листопаді 2014 року виконане 29.12.2014 року (здійснення оплати на суму 8 023,48 грн.), а зобов`язання з оплати 1 432,07 грн. пені, 92,86 грн. 3% річних, та 2 070.02 грн. інфляційних нарахувань за порушення строків виконання зобов`язання з оплати поставленого природного газу в грудні 2014 року виконане 16.04.2015 (здійснення оплати на суму 12 415,84 грн.), що підтверджується довідкою по операціях за Договором, а також детальним розрахунком суми боргу.

З огляду на наведене, беручи до уваги порядок черговості зарахування платежів по Договору, який був визначений сторонами умовами п. 6.3, п. 6.4 Договору, місцевий суд дійшов висновку, що зобов`язання з оплати пені, інфляційних нарахувань та 3% річних є виконаними, а тому позовні вимоги як необґрунтовані задоволенню не підлягають.

Заперечення відповідача щодо необхідності списання вищезазначеної заборгованості відповідно до положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" суд до уваги не приймає, оскільки відповідачем не подано суду доказів на підтвердження того, що він є теплопостачальною чи теплогенеруючою організацією у розумінні норм даного правового акту.

Доводи апелянта (відповідача) з приводу неповного дослідження всіх обставин справи, порушення вимог матеріального права та недотримання норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Сумської області від 28.02.2019 у справі № 920/1034/18 - без змін.

Матеріали справи № 920/1034/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко