РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019Справа № 910/3481/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Лук`янчук Д.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 76 352, 51 грн.

за участю представників:

від позивача: Макаренко Т.Д. - представник за довіреністю № 03/19 від 20.12.2018

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (далі - ТОВ "Лемтранс", позивач) до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - АТ "Українська залізниця", відповідач) про стягнення збитків у сумі 76 352,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснюючи перевезення залізничними вагонами №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512, які належать позивачу, не виконав покладеного на нього обов`язку забезпечити їх збереженість та допустив пошкодження (розукомплектування) цих залізничних вагонів. Не забезпечення з боку АТ "Українська залізниця" збереження цілісності майна під час перевезення вантажів завдало позивачу збитки, пов`язані з придбанням ТОВ "Лемтранс" деталей, технічним обслуговуванням та витратами на транспортування вагонів до ремонтного депо, які не були відшкодовані відповідачем.

Посилаючись на ст.ст. 224, 225 ГК України, ст. 1166 ЦК України, ТОВ "Лемтранс" просить стягнути з відповідача збитки у сумі 76 352,51 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.03.2019 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою сторонам надано можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та обгрунтував, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, заяв чи клопотань про відкладення розгляду або про розгляд справи у його відсутність суду не подав. Відповідно до ст.ст. 165, 202 ГПК України суд вважає за можливе розглянути спір без участі представника відповідача та без його відзиву за наявними у справі матеріалами.

Отже, розглянувши позовну заяву ТОВ "Лемтранс", заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що у власності та користуванні ТОВ "Лемтранс" перебували 9 залізничних вагонів, а саме - вагони №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512.

У вересні-жовтні 2018 року АТ "Українська залізниця" здійснювало перевезення вантажу у зазначених вантажних вагонах на станції Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці, що підтверджується залізничними накладними №№ 52075801, 52075827, 52141199, 52454766, 52454675, 52454816, 52454832, 52454824, 52454691.

У подальшому позивачем були виявлені пошкодження (розукомплектування) вищевказаних вагонів, а саме - відсутність у вагонах головної та магістральної частин повітророзподільника, що підтверджується повідомленнями форми ВУ-23М № 4342 від 30.09.2018 р., № 4343 від 30.09.2018 р., № 4542 від 03.10.2018 р., № 5323 від 23.10.2018 р., № 5334 від 23.10.2018 р., № 5326 від 23.10.2018 р., № 5328 від 23.10.2018 р., № 5329 від 23.10.2018 р., № 5319 від 23.10.2018 р. У зв`язку з цим вагони були направлені на технічне обслуговування до структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» Регіональної філії "Донецька залізниця".

Згідно з п. 2 Статуту залізниць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут), цей нормативний акт визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Згідно з п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно зі статтею 124 Статуту залізниць України.

Матеріали справи свідчать, що з метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, ТОВ "Лемтранс" 31.10.2018 р. звернулось із заявою № 5006/ДВ до начальника станції Маріуполь-Порт структурного підрозділу "Станція Маріуполь-Порт" регіональної філії "Донецька залізниця", до начальника структурного підрозділу "Волноваське вагоне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" із заявою № 5007/ДВ. Проте, відповідач на вищевказані заяви позивача відповіді не надав та комерційні акти на підтвердження пошкодження залізничних вагонів не склав.

У той же час, матеріали справи не містять доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512 при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

За таких обставин, зважаючи на звернення позивача до АТ "Українська залізниця" із заявами про надання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М, та не складення всупереч вимогам закону таких актів відповідачем, суд дійшов висновку про те, що відсутність таких актів не є підставою для звільнення залізниці від відповідальності.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Позивач вказує, що відповідач не забезпечив при перевезенні вантажів збереження майна ТОВ "Лемтранс" (вагонів №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512), що спричинило ремонт та обслуговування цього майна, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу понесені ним збитки у результаті заміни розукомплектованих деталей на суму 76 352,51 грн.

Частинами 1, 3 ст. 314 ГК України, положення яких кореспондуються зі ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Так само відповідно до ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до статті 8 Статуту залізниць перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 1.2 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015 (далі - Правила експлуатації), власні вантажні вагони - це вантажні вагони, які мають загальномережеву нумерацію, що нанесена на вагони відповідно до альбому-довідника 632-2011 ПКБ ЦВ "Знаки и надписи на вагонах грузового парка колеи 1520 мм", затвердженого Радою із залізничного транспорту держав - учасниць СНД 25 квітня 2001 року, та мають ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Згідно з п. 3.4 Правил експлуатації власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та повинні мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Згідно з ч. 2 ст. 126 Статуту залізниць за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

У пункті 11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" № 01-8/91 від 29.11.2007 р. надано роз`яснення, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і цими вагонами залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць. Водночас, залізниця зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній (аналогічна позиція викладена Вищим господарським судом України у постановах від 23.03.2017 по справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 по справі № 904/3013/16).

Вирішуючи питання про розмір збитків, заподіяних позивачу, суд врахував наступне.

Відповідно до п. 22 вказаних Правил користування вагонами і контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.1999 р., з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонта пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

З матеріалів справи вбачається, що для проведення ремонтних робіт, вагони №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512 були відправлені ТОВ "Лемтранс" до структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» Регіональної філії "Донецька залізниця", про що останній склав відповідні повідомлення про приймання вантажних вагонів форми ВУ-36М №№ 5073 від 01.10.2018 р., № 5109 від 04.10.2018 р., № 5265 від 23.10.2018 р., № 5274 від 24.10.2018 р., № 5288 від 25.10.2018 р.

Судом встановлено, що ТОВ "Лемтранс" понесло витрати на транспортування зазначених вагонів до Волноваського вагонного депо у загальній сумі 857,52 грн., що підтверджується наявними у справі залізничними накладними №№ 52075801, 52075827, 52141199, 52454766, 52454675, 52454816, 52454832, 52454824.

Крім того, встановлено, що на заміну пошкоджених деталей позивач за власний рахунок придбав необхідні деталі на загальну суму 52 826,18 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи договорами, укладеними із постачальниками цих деталей - ТДВ «Попаснянський ВРЗ» (договір поставки № 710/16 від 01.11.2016 р. та специфікації до нього № 17 від 02.10.2017 р., № 20 від 02.01.2018 р.); ТОВ «АВ метал груп» (договір поставки № 410/11 від 17.06.2011 р. та специфікація до нього від 17.04.2017 р.); ПрАТ «ХМЗ» (договір поставки № 235/16 від 13.04.2016 р. та специфікація до нього від 17.04.2018 р.), а також доказами оплати деталей - платіжними дорученнями № 131 від 10.01.2018 р., № 1140 від 19.02.2018 р., № 3131 від 19.04.2018 р., № 3973 від 18.05.2018 р.

Із матеріалів справи вбачається, що Волноваське вагонне депо виконало роботи по встановленню деталей на розукомплектованих вагонах на загальну суму 22 668,81 грн., про що свідчить наявний у матеріалах справи акт № 10 від 31.10.2018 р., а ТОВ "Лемтранс" оплатило ці роботи у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 8151 від 17.10.2018 р., № 8448 від 29.10.2018 р.

Отже, загальна сума витрат, понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів №№ 560466261, 61191078, 53170619, 61190849, 53166658, 56943756, 56956014, 61078978, 60358512, склала 76 352,51 грн. (52 826,18 грн. (придбані деталі) + 857,52 грн. (витрати на транспортування розукомплекттованих вагонів до місця ремонту) + 22 668,81 грн. (технічне обслуговування)).

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме - протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

За приписами п. 110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач довів наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, яке завдало ТОВ "Лемтранс" збитків на суму 76 352,51 грн., а тому вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-79, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення збитків у сумі 76 352,51 грн. задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46а, ідентифікаційний код 30600592) збитки у сумі 76 352 (сімдесят шість тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 51 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 30 травня 2019 року.

Повний текст рішення складений 5 червня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І