ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Справа№ 910/15446/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Зубець Л.П.

Калатай Н.Ф.

за участю представників: не викликались

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства

"Страхова компанія "ПЗУ Україна"

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 р.

у справі № 910/15446/18 (суддя П.І. Паламар)

за позовом Фізичної особи-підприємця Решетицького Ігоря

Леонідовича

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія

"ПЗУ Україна"

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна"

про стягнення боргу, ціна позову 100977,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.02.2019р. по справі № 910/15446/18 позов Фізичної особи-підприємця Решетицького Ігоря Леонідовича Кіровоградської області задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь Фізичної особи-підприємця Решетицького Ігоря Леонідовича 100977,00 грн. боргу, 1762,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 р. по справі № 910/15446/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права які мають значення для справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2019р. справу № 910/15446/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Власов Ю,Л., Зубець Л.П.

Оскільки апеляційна скарга подана з додержанням вимог ст. ст. 256, 258 та 259 ГПК України, суд визнає подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження у справі та призначення справи до розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, дійшла висновку розглядати справу № 910/15446/18 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019р. по справі № 910/15446/18. Встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі. Роз`яснено сторонам, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).4. Роз`яснено учасникам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

23.04.2019р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням № 09.1-08/1242/19 Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019р. у зв`язку з призначенням судді Власова Ю.Л. суддею Верховного Суду, відповідно до Указу Президента № 195/2019 від 07.05.2019р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/15446/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 р. апеляційну скаргу у справі 910/15446/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Калатай Н.Ф, Зубець Л.П.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ГПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2019р. справу № 910/15446/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

02.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рабен Україна» (експедитор, третя особа) та ФОП Решетицький Ігор Леонідович (перевізник, позивач) був укладений договір транспортного перевезення № КД42.

Відповідно до п. 1.1 договору транспортного перевезення № КД42 від 02.01.2015р. експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобов`язання щодо забезпечення доставки вантажів в тому числі у зворотній тарі (далі вантаж) автомобільним транспортом по території України, заявок та/або листа доставки, та/або листа збору, та/або маніфесту експедитора (заявка) та таверно-транспортних накладних (ТТН). Маршрут, найменування вантажу, кількість, спосіб перевезення та вимоги до транспортного засобу, особливі умови та інші умови виконання послуг оговорюються в заявках, які є невід`ємною його частиною.

На виконання умов договору транспортного перевезення № КД42 від 02.01.2015р. позивач здійснював перевезення вантажів, а ТОВ «Рабен Україна» оплачував його послуги.

Під час перевезення вантажу згідно товарно-транспротної накладної № 01tr/75398 від 27.07.2016 р. позивачем було втрачено товар ТОВ «Вог Рітейл», що підтверджується складеним Актом № 4 від 28.07.2018р.

У зв`язку з втратою товару, ТОВ «Вог Рітейл» виставив ТОВ «Рабен Україна» претензію № 9 від 21.09.2018р. з вимогою відшкодувати завдані втратою товару збитки.

ТОВ «Рабен Україна» відшкодувало ТОВ «Вог Рітейл» збитки у розмірі вартості втраченого товару на загальну суму 102 677,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 122104 від 28.11.2016р.

Таким чином, внаслідок втрати товару позивачем ТОВ «Рабен Україна» було завдано збитків на суму 102 677,80 грн.

Відповідно до п.п. 5.2.,5.3. договору транспортного перевезення № КД42 від 02.01.2015р. перевізник (позивач) несе повну матеріальність за повну або часткову втрату вантажу або його пошкодження, що трапилося в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення та до його здачі належному вантажоодержувачу. У разі повної або часткової втрати, недостачі або пошкодження, що відбулося в проміжку часу між прийняттям вантажу для перевезення і його здачею вантажоодержувачу, Перевізник (Позивач) відшкодовує експедитору (ТОВ «Рабен Україна») суму дійсної вартості втраченого (знищеного) або пошкодженого вантажу за вантажосупровідними документами.

Факт втрати товару - документально підтверджений і позивачем не оспорюється. Власник товару звернувся до ТОВ «Рабен Україна» з претензією щодо відшкодування вартості втраченого товару, у зв`язку з чим ТОВ «Рабен Україна» було сплачено кошти в сумі 102 677,80 грн. ТОВ «Рабен Україна» звернувся до перевізника (позивача) для стягнення коштів, сплачених власнику товару. Відшкодування збитків ТОВ «Рабен Україна» на суму 102 677,80 грн. було здійснено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі відповідної заяви і позивачем не оспорюється.

05.02.2016р. між Приватним акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (відповідач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рабен Україна" (далі - третьою особою, страхувальником) укладено договір № 312.994080159.0047 страхування відповідальності експедитора, згідно з яким відповідач застрахував майнові інтереси третьої особи, пов`язані з наданням послуг по перевезенню та/або експедируванню вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученню на умовах міжнародних транспортних конвенцій, що застосовуються в обов`язковому порядку чи в силу умов договору перевезення, стандартних правил надання послуг, що узгоджені Асоціаціями експедиторів та перевізників країни страхувальника, державного транспортного законодавства відповідної країни, в т.ч. України, інших документів, зазначених в страховому сертифікаті.

Згідно умов І та ІІ розділу договору предмет договору страхування - майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язані з наданням послуг по перевезенню та/або експедируванню вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученню на умовах міжнародних транспортних конвенцій, що застосовуються в обов`язковому порядку чи в силу умов договору перевезення, стандартних правил надання послуг, що узгоджені Асоціаціями експедиторів та перевізників країни страхувальника, державного транспортного законодавства відповідної країни, в т.ч. України, інших документів, зазначених в страховому сертифікаті.

Застрахованими особами є - ТОВ "Рабен Україна", перевізники та експедитори, що виконують перевезення для ТОВ "Рабен Україна" на підставі укладених з останнім договорів про транспортні перевезення або разових заявок-договорів, без додаткового повідомлення по перевізниках та експедиторах до страхової компанії.

Згідно з наявним у матеріалах справи страховим сертифікатом № 1 від 05.02.2016р. до договору страхування відповідальність за втрату, нестачу, ушкодження або псування майна під час завантаження, перевезення, розвантаження було застраховано відповідачем в розмірі 3.000.000,00 грн., франшиза - 1.700,00 грн. Період страхування встановлений протягом 8 лютого 2016 року - 7 лютого 2017 року.

28.07.2016р. в період часу близько 00.20-00.50 год. на автодорозі Дніпропетровськ-Царичанка-Кобеляки-Решетилівка між сел. Решетилівка Полтавської області та с. Бутенки Кобеляцького району Полтавської області було викрадено частину належного третій особі вантажу з напівпричепа Krone SDP 27 д.н.з. НОМЕР_1 вантажного автомобіля Renault Premium 400 д.н.з. НОМЕР_2 .

Вказані обставини підтверджуються письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 ., який на підставі трудового договору від 28.07.2015р. є працівником позивача, повідомленням про початок досудового розслідування від 05.08.2016р., рапортом старшого інспектора - чергового Кобеляцького відділу поліції ГУНП, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 28.07.2018р., актом (протокол розвантаження рейсового автомобіля) № 4 від 28.07.2018р.

Відповідно до умов п. 5.3 договору транспортного перевезення № КД42 від 02.01.2015р. у разі повної або часткової втрати, недостачі або пошкодження, що відбулося в проміжок часу між прийняттям вантажу для перевезення і його здачею вантажоодержувачу перевізник відшкодовує експедитору суму дійсної вартості втраченого (знищеного) або пошкодженого вантажу за вантажосупровідними документами.

Таким чином, у позивача виник обов`язок перед третьою особою відшкодувати збитки, заподіяні частковою втратою вантажу під час перевезення.

Згідно наявних у матеріалах справи актів пошкоджень, надлишків, нестач №№ 340810020, 342320023, 253760011, 342519934, 343050025, 342950020, 341420024, 342420022 від 29.07.2016р. вартість викраденого вантажу становила 102677 грн.

Доказів, які б спростовували таку вартість викраденого вантажу, суду не надано.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У відповідності до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний:

у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору;

Договором страхування можуть бути встановлені також інші обов`язки страховика.

Згідно з ч. 2 ст. 8 та ч. 2 ст. 9 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно з ч. 16 ст. 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Поясненнями сторін підтверджується належне повідомлення позивачем відповідача про настання страхового випадку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 3 Закону України "Про страхування" страхувальник може укладати із страховиком договори про страхування третіх осіб (застрахованих осіб), які можуть набувати прав і обов`язків страхувальника згідно з договором страхування.

Аналогічні положення закріплені в п. 8 § 11 Правил № 230.1/2 страхування відповідальності автоперевізників і експедиторів, затверджених президентом ВАТ СК "Скайд-Вест" від 20 липня 1999 року, із змінами затверджених рішенням правління СК ПЗУ "Україна" № 53 від 23 грудня 2005року.

Таким чином, позивач набув прав і обов`язків страхувальника за договором № 312.994080159.0047 страхування відповідальності експедитора від 5 лютого 2016року. Тому посилання відповідача на відсутність підстав для звернення позивача з даним позовом у зв`язку з відсутністю між сторонами договірних відносин є необґрунтованими.

Порядок здійснення страхової виплати визначений розділом Х договору страхування відповідальності експедитора. Згідно з цими умовами страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування протягом 5 робочих днів після ухвалення рішення про виплату, яке він повинен прийняти протягом 10 робочих днів після одержання всіх необхідних документів по страховій події.

Доказів здійснення відповідачем в установлений строк страхової виплати за договором суду не надано.

25.01. 2017р. відповідачем прийняте рішення про відмову позивачу у страховій виплаті з підстав п. 1 розділу ХІ умов договору страхування відповідальності експедитора, зокрема, у випадку надання неправдивих відомостей про факт або обставини настання страхової події.

Відповідачем не доведено факту надання позивачем неправдивих відомостей про факт або обставини настання страхової події 28.07.2016р.

З матеріалів справи слідує, що відмовляючи позивачу у страховій виплаті відповідач спирався лише на висновок № 000222/1 автотехнічного дослідження характеру руху транспортного засобу Renault Premium реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом реєстраційний номер НОМЕР_1 в період з 27 - 28 липня 2016року, виходячи з даних тахографа, зафіксованих на наданому носієві інформації від 20.12.2016р.

Вказаний висновок експерта ґрунтується виключно на даних тахографа автомобіля, яким здійснювалося перевезення. Згідно з цими даними автомобіль Renault Premium з напівпричепом з 21.40 год. 27 липня 2016 року до 4.50 год. 28 липня 2016року перебував в нерухомому стані, що суперечить поясненням водія, який вказував, що в цей проміжок часу автомобіль періодично рухався та під час руху автомобіля частину належного третій особі товару було викрадено.

Отже, при прийнятті рішення відповідачем не було взято до уваги пояснення водія, дані товарно-транспортної накладної, протоколу розвантаження автомобіля, документації правоохоронних органів за фактом події щодо руху автомобіля, дійсність відомостей у яких належними доказами не спростована.

Тому посилання відповідача на надання страхувальником неправдивих відомостей про факт або обставини настання страхової події є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що відмова відповідача у страховій виплаті є неправомірною, а тому з нього на користь позивача на підставі ст. 988 ЦК України підлягає стягненню сума в розмірі 100977,00 грн. боргу (102677,00 грн. шкоди - 1700,00 грн. франшизи за договором страхування відповідальності експедитора).

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019р. у справі № 910/15446/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.02.2019р. у справі № 910/15446/18 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

3. Матеріали справи № 910/15446/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Л.П. Зубець

Н.Ф. Калатай