ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року Справа № 915/800/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. М Грушевського, 1Д; адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до відповідачів:

1) Фермерського господарства «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» (57210, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Воскресенське),

2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )

про: стягнення 54284,36 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився,

від відповідача-1: не з`явився,

від відповідача-2: не з`явився,

Суть спору:

04.04.2019 акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 11.03.2019 (вх. № 5380/19) про стягнення солідарно з фермерського господарства «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № Б/Н від 30.01.2018, у загальному розмірі 54284,36 грн, з яких: 41666,67 грн - заборгованість за кредитом, 4033,33 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 5000,00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 3584,36 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ»; витягу з «Умов та правил надання банківських послуг»; банківських виписок з рахунків; договору поруки № POR127 від 30.01.2018; застосування норм статей 509, 530, 549, 611, 634, 639, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, статей 173, 174, 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що в порушення умов кредитного договору та приписів законодавства відповідач-1 не повернув кредитні кошти у передбачений договором термін та не сплатив у повному обсязі проценти у вигляді щомісячної комісії.

Ухвалою суду від 08.04.2019 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/800/19, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 07.05.2019 о 15 год. 00 хв.; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Ухвало суду від 07.05.2019 розгляд справи відкладено на 04 червня 20196 року о 12:15.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

Відповідачі правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористалися.

Так, ухвалою суду від 08.04.2019 відповідачам було надано право 15-денний строк від дня отримання даної ухвали для надання суду відзивів державною мовою з посиланням на номер справи, оформлений у відповідності до вимог ст. 165 ГПК України, з доданням до нього: доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2019 у справі № 915/800/19, яку надіслано на адресу відповідача-1 була 16.04.2019 повернута поштовим відділенням до суду з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання».

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством.

За правилами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З урахуванням наведеного слід вважати, що днем вручення відповідачу-1 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2019 у справі № 915/800/19 є 16.04.2019. Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву для відповідача-1, з урахуванням вихідних днів, тривав до 02.05.2019 включно.

Відповідач-2 отримав копію ухвали Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2019 у справі № 915/800/19 11.04.2019, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 698. Таким чином, встановлений судом строк на подання відзиву тривав до 26.04.2019 включно.

Разом з тим, ні протягом встановленого судом процесуального строку, ні станом на дату розгляду справи по суті, відповідачі відзивів на позовну заяву не надали.

04.06.2019 представники сторін в судове засідання не з`явилися, про причини нез`явлення суд не сповістили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином про що свідчать підпис представника позивача в повідомленні про врученні копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі № 915/800/19; відмітка про отримання відповідачем-2 13.05.2019 копії ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі № 915/800/19 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 913.

Копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 у справі № 915/800/19, яку надіслано на адресу відповідача-1 була 21.05.2019 повернута поштовим відділенням до суду з відміткою: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення».

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином сторін про дату, час та місце проведення судового засідання.

Отже, суд дійшов висновку, що сторони вважаються повідомленими про дату, час і місце розгляду судом даної справи.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представників сторін.

Водночас, враховуючи відсутність відзивів по суті позову, згідно ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

Дану справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, суд 04.06.2019 за результатами розгляду даної справи підписав вступну та резолютивну частину рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2018 року фермерським господарством «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» було підписано, шляхом накладанням електронного цифрового підпису, Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ». Відповідно до вказаної заяви відповідач-1, як позичальник, приєднався до умов розділу 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг, які розміщено на офіційному вебсайті банку: http://privatbank.ua.

За правилами ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, 30.01.2018 між фермерським господарством «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» та публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» був укладений кредитний договір б/н (далі - Кредитний договір), який за своєю правовою природою є договором приєднання, та складається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги «КУБ» від 30.01.2018 (далі - Заява) та Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови).

Відповідно до Статуту акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (Нова редакція), затвердженого наказом Міністерства фінансів України (рішенням єдиного акціонера) від 21.05.2018 № 519, акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк».

Умовами наведеного Кредитного договору передбачено таке.

Відповідно до Заяви від 30.01.2018 істотними умовами кредитного договору є: - вид кредиту: строковий; - розмір кредиту: визначається ПриватБанком, вказується у профайлі Позичальника на сайті kub.pb.ua; строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів; - проценти (комісія) за користування кредитом: 2% в місяць від початкового розміру кредиту; - порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця, починаючи з 7-го місяця користування кредитом, рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів; - у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений в п.1.5 цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4% на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.8.1 Умов банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати Клієнту строковий «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплати процентів в обумовлені цим Договором терміни. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання до Умов та правил надання послуги «КУБ», а також в системі Приват24.

Відповідно до п. 3.2.8.2 Умов розмір кредиту, який може бути наданий в рамках Послуги, складає від 50000 до 1000000 грн.

Згідно з п. 3.2.8.3.1 Умов повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у Заяві.

Відповідно до п. 3.2.8.3.2 Умов за користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно Графіку, визначених в Заяві та Тарифах. При несплаті процентів у строк, визначений Графіком вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання Договору згідно з п. 3.2.8.6.2).

Як визначено п. 3.2.8.3.3 Умов при порушенні клієнтом будь-якого грошового зобов`язання клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, встановленому у Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяла в період, за який сплачується пеня, за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до п. 3.2.8.5.2 Умов клієнт зобов`язаний оплатити щомісячні відсотки за користування кредитом відповідно до п. 3.2.8.3.2

Відповідно до п. 3.2.8.5.3 Умов клієнт зобов`язаний повернути кредит та здійснити інші платежі передбачені договором, у терміни і в сумах, як встановлено в п.п. 3.2.8.3.1, 3.2.8.3.2, 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також зазначені в Заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку.

З правилами п. 3.2.8.9.1 Умов за користування кредитом у період з дати списання коштів з позикового рахунку до дат погашення кредиту згідно з п.п. 3.2.8.1., 3.2.8.3. цього Договору Клієнт сплачує проценти в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

Як визначено п. 3.2.8.9.2 Умов нарахування прострочених процентів здійснюється щодня, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується.

Відповідно до п. 3.2.8.9.3 Умов сплата процентів за користування кредитом здійснюється в дати платежів, зазначені у Заяві (п. 3.2.8.3.1). Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, що відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Згідно з п. 3.2.8.10.1 Умов у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов`язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.2.8.3.2., 3.2.8.3.1., п.3.2.8.9., 3.2.8.3.1. цього Договору, Клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється у гривні.

Пунктом 3.2.8.10.2 Умов передбачено, нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Відповідно до п. 3.2.8.10.5 Умов терміни позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років.

Як визначено п. 3.2.8.11 договір є чинним з моменту підписання Клієнтом Заяви про приєднання та перерахування Банком кредитних коштів на рахунок Клієнта. Строк дії Договору встановлюється з дня його укладання і до повного виконання сторонами зобов`язань за Договором.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Зобов`язання за вищевказаним Кредитним Договором забезпечено договором поруки №POR127 від 30.01.2018 (далі - Договір поруки), укладеним з поручителем ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , що проживає за адресою АДРЕСА_2 ).

Договором поруки передбачено, що предметом цього договору є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання підприємством ФГ ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО ФЕРМЕРСЬКЕ ГОСПОДАРСТВО, , далі - «Боржник» зобов`язань за угодами-приєднання до: 1.1.1. розділу 3.2.8. "Кредит КУБ" Умов та правил надання банківських послуг, далі Угода 1, по сплаті: а) процентної ставки за користування кредитом: - за період користування кредитом згідно Угоди 1 - 2.0% (два) відсотка від суми кредиту щомісяця; - за період користування кредитом згідно з пп. 3.2.8.5.3. Угоди 1 - 4,0% (чотири) відсотки від суми кредиту щомісяця; б) кредиту в розмірі, що вказаний у Угоді 1.

Якщо під час виконання «Угоди1» зобов`язання Боржника, що забезпечені цим Договором збільшуються, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності Поручителя, Поручитель при укладанні цього Договору дає свою згоду на збільшення зобов`язань за «Угодою1» в розмірі таких збільшень. Додаткових узгоджень про такі збільшення з Поручителем не потрібні.

Згідно з п. 1.2 Договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за «Угодою 1» в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту Поручитель відповідає перед Кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

Пунктом 1.3 Договору поруки визначено, що у випадку невиконання Боржником зобов`язань за «Угодою 1», Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до п.4.1 Договору поруки сторони взаємно домовились, що порука за цим Договором припиняється через 15 (п`ятнадцять) років після укладення цього Договору. У випадку виконання Боржником та/або поручителем всіх зобов`язань за «Угодою 1» цей Договір припиняє свою дію.

Вказаний Договір поруки підписано фізичною особою - ОСОБА_2 шляхом накладанням електронного цифрового підпису.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача щодо солідарного стягнення з відповідача-1, як клієнта, та відповідача-2, як поручителя, заборгованості по неповернутому банківському кредиту, відсоткам, комісії та пені.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про кредитні зобов`язання.

Так, згідно з приписами статей 1054 (ч. 1), 1049 (ч. 1) Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Кредитного договору, 16.02.2018 позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача-1 кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн, що підтверджується банківською випискою за період з 01.01.2000 по 11.03.2019 по рахунку № НОМЕР_2 та меморіальним ордером № HSAV6BA01T від 16.02.2018.

Як вбачається з умов вищенаведених угод Кредитний договір був укладений на умовах поворотності, строковості та платності відповідно до яких відповідач, зокрема, зобов`язався своєчасно повернути Кредит відповідно до умов Договору та своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом та комісії в порядку, передбаченому Договором.

Кредитні кошти були видані позивачем відповідачу-1 16.02.2018, отже кінцевим строком повернення кредиту в повному обсязі є 16.02.2019.

За даними позивача, зобов`язання відповідача-1 за Кредитним договором належним чином не виконуються та станом на 28.02.2019 заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором становить 54284,36 грн та складається з: 41666,67 грн - заборгованість за кредитом, 4033,33 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 5000,00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 3584,36 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

З метою досудового врегулювання спору, 24.02.2019 позивач скерував на адресу відповідачів (позичальника та поручителя) повідомлення № 30.1.0.0/2IGGNKKUB07X59 від 15.02.2019 з вимогою сплатити заборгованість за Кредитним договором.

За даними позивача, відповідачі відповіді на претензію не надали, оплату заборгованості не провели.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту повного та своєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором закон покладає на позичальника.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачі не спростували вимоги позивача, не надали суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов`язаннями.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах позичальником дійсно порушено умови Кредитного договору в частині повноти та своєчасності проведення розрахунків за наданим кредитом та нарахованими відсотками, в зв`язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідачів (позичальника та поручителя) заборгованості за договором у солідарному порядку.

Так, позивачем доведено, а відповідачами не спростовано, що станом на момент звернення акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до суду з позовною заявою розмір простроченої заборгованості фермерського господарства «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» за Кредитним договором становив 41666,67 грн.

Судом перевірено розрахунок заборгованості за Кредитним договором та встановлено, що позивачем суму заборгованості в розмірі 41666,67 грн зазначено вірно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в сумі 4033,33 грн; заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в сумі 5000,00 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у сумі 3584,36 грн суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафними санкціями, у відповідності до ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

На підставі наведеного позивач цілком правомірно нарахував та просить стягнути з відповідачів заборгованість за відсотками та пеню.

Відповідачами розрахунок заявлених позивачем до стягнення сум не спростовано.

Судом перевірено надані позивачем розрахунки заборгованості за відсотками та встановлено, що позивачем суми заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість в розмірі 4033,33 грн та заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії в розмірі 5000,00 грн зазначено вірно.

За такого, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Крім того, судом перевірено правильність нарахування позивачем пені, яка згідно арифметичного розрахунку, проведеного судом менша за суму заявлену позивачем до стягнення. Судом здійснено перерахунок розміру пені за допомогою програми Законодавство та встановлено, що обґрунтованою сумою нарахування пені за період з 18.10.2018 по 28.02.2019 є 3025,00 грн, яка і підлягає стягненню з відповідачів.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідачів пені в сумі 559,36 грн.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та солідарне стягнення з відповідачів заборгованості на користь позивача.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 1901,21 грн ((53725,00 / 54284,36) * 100 %= 98,97 %; 98,97 % * 1921,00 = 1901,21) судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-78, 86, 129, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з фермерського господарства «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» (57210, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Воскресенське; ідентифікаційний код 34010535) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 30.01.2018, в розмірі 53725,00 грн, у тому числі 41666,67 грн заборгованість за кредитом, 4033,33 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, 5000,00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, 3025,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором та 1901,21 грн судового збору.

В решті позовних вимог в частині стягнення з відповідачів пені за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором в сумі 559,36 грн позивачу відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570);

Відповідачі:

1) Фермерське господарство «ВОСКРЕСЕНСЬК-АГРО» (57210, Миколаївська обл., Вітовський район, смт Воскресенське; ідентифікаційний код 34010535),

2) ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Повне рішення складено та підписано 10.06.2019.

Суддя О.Г. Смородінова