ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Справа№ 911/248/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Буравльова С.І.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - Климович Д.С. ( ордер серія ЧК №94820 від 03.06.2019);

від відповідача - Валько І.В. ( ордер серія РН №52148 від 28.05.2019);

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Розовика Володимира Григоровича

на рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2019

у справі № 911/248/19 (суддя Щоткіна О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Чернова Сергія Володимировича

до Фізичної особи - підприємця Розовика Володимира Григоровича

про стягнення 366 584, 40грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 18.02.2019 у справі №911/248/19 позов задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Розовика Володимира Григоровича на користь фізичної особи-підприємця Чернова Сергія Володимировича 327 600грн.00коп. заборгованості та 4 914грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- позивач звернувся до відповідача з листом від 10.01.2019 № 1 про відмову від договору № 1 від 20.12.2017, у якому також вимагав, в тому числі, повернення сплаченого авансу в розмірі 327 600,00 грн.;

- встановлення судом факту невиконання відповідачем передбачених умовами договору № 1 робіт та відмову позивача від договору, має наслідком припинення спірного договору шляхом односторонньої відмови від нього;

- відповідачем не надано суду доказів виготовлення продукції або повернення позивачу грошових коштів у сумі 327 600,00грн., отриманих в якості попередньої оплати по договору, зобов`язання за яким є припиненими, вимога позивача щодо стягнення вказаної грошової суми є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2019р. та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що:

- позивачем не було подано до суду доказів того, що сторонами досягнуто згоди щодо предмету договору, та погоджено конкретна кількість окремої партії продукції, що мала бути виготовлена відповідачем, а також позивачем не подано до суду першої інстанції доказу того, що в порядку п.4.1 договору №1 позивачем узгоджено оригінал - макет продукції;

- суду не було подано доказів того, що позивач відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 Договору №1 визначив у відповідному невід`ємному додатку до договору №1 - заявці, кількість продукції, що мала бути виготовлена відповідачем.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача судовою колегією встановлено.

20.12.2017 між фізичною особою-підприємцем Розовиком Володимиром Григоровичем, як виконавцем, та фізичною особою-підприємцем Черновим Сергієм Володимировичем, як замовником, укладено договір № 1 на виготовлення продукції (далі - договір № 1), відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах цього договору виконавець за замовленням замовника зобов`язується надати послуги, виготовити з власних та залучених матеріалів на власному або орендованому обладнанні зазначену у Специфікації продукцію у відповідності до затверджених замовником креслень (надалі - продукція), і передати її у власність замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виготовлену виконавцем продукцію, а також надані послуги.

Згідно з п. 2.1. договору № 1 ціна продукції за договором визначається на підставі специфікації виконавця, погодженої замовником, яка є невід`ємною частиною даного договору, яка підлягає сплаті протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставленого виконавцем рахунку-фактури.

У відповідності з пп.пп. 3.2.1.-3.2.2. виконавець зобов`язується виготовити прес-форму продукції у відповідності до наданого замовником креслення продукції; своєчасно виготовити та передати продукцію замовнику у відповідній кількості та креслення продукції.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2017 (п. 10.1. договору № 1).

Пунктом 10.2. договору № 1 передбачено, що якщо жодна із сторін не заявить письмово про своє бажання розірвати договір за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору, його дія автоматично пролонгується на наступний календарний рік. Аналогічний порядок автоматичного продовження дії договору застосовується і до всіх наступних періодів його дії.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що суду не було подано доказів того, що позивач відповідно до пунктів 1.1 та 1.3 договору №1 визначив у відповідному невід`ємному додатку до договору №1 - заявці, кількість продукції, що мала бути виготовлена відповідачем, позивачем не було подано до суду доказів того, що сторонами досягнуто згоди щодо предмету договору та погоджено конкретна кількість окремої партії продукції, що мала бути виготовлена відповідачем, не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

20.12.2017 сторони підписали Специфікацію №1 до договору № 1, у якій визначили предмет поставки, одиницю виміру, кількість, ціну без ПДВ за одну одиницю, суму без ПДВ. Загальна вартість продукції за Специфікацією № 1 становить 468 000,00 грн. без ПДВ.

Порядок розрахунків у вказаній специфікації погоджений шляхом здійснення попередньої оплати в розмірі 70% від суми цієї специфікації.

Пунктами 3, 4 специфікації №1 сторони погодили, що термін виготовлення прес-форм складає 180 календарних днів з моменту отримання відповідного замовлення та оплати за рахунком-фактурою виконавця. Термін виготовлення "Деталей" (при наявності прес-форми) 85 робочих днів з моменту отримання відповідного замовлення та проплати згідно рахунку-фактури виконавця.

20.12.2017 відповідач виставив позивачеві рахунок-фактуру № 340 згідно Специфікації № 1 на суму 468 000,00 грн.

05.01.2018 позивач здійснив передоплату згідно Специфікації № 1 шляхом перерахування на рахунок відповідача 327 600,00 грн., що становить 70% від суми вказаної специфікації.

Звертаючись з позовом позивач зазначає про те, що відповідач був зобов`язаний виготовити прес-форми для виготовлення продукції протягом 180 календарних днів з моменту оплати за рахунком-фактурою, тобто до 04.07.2018. Крім того, відповідач зобов`язався виготовити продукцію протягом 85 робочих днів з моменту оплати позивачем за рахунком-фактурою, тобто до 01.04.2018. Оскільки відповідач порушив строк виконання зобов`язань за договором № 1, позивач 23.08.2018 направив йому лист № 1, в якому просив проінформувати про хід виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором, а також повідомити про дату передачі продукції.

Враховуючи, що відповідач станом на 10.01.2019 не надав відповіді на вказаний лист та свої зобов`язання з виготовлення продукції не виконав, позивач 15.01.2019 направив відповідачеві лист № 1 про відмову від договору № 1 від 20.12.2017, у якому вимагав відшкодування збитків на суму сплаченого авансу, сплати інфляційних втрат і 3% річних.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження виконання робіт за договором № 1.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання.

Відповідно до ч.2 ст.849 ЦК України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Господарським судом міста Києва встановлено, що позивач звернувся до відповідача з листом № 1 від 10.01.2019 про відмову від договору № 1 від 20.12.2017, у якому також вимагав, повернення сплаченого авансу в розмірі 327 600,00 грн. Вказаний лист 15.01.2019 відправлений на адресу місцезнаходження відповідача, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань -Київська обл., м. Фастів, вул. Дімітрова, буд. 20, що підтверджується, зокрема, описом вкладення у цінний лист та накладною про відправлення листа із штрихкодовим ідентифікатором № 733.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

Згідно відомостей з офіційного сайту ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 733 - відправлення вручено 13.02.2019.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що встановлення факту невиконання відповідачем передбачених умовами договору № 1 робіт та відмову позивача від договору, має наслідком припинення спірного договору шляхом односторонньої відмови від нього.

Частиною 3 ст. 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Позивачем на виконання робіт за договором були перераховані відповідачеві грошові кошти, та після розірвання даного договору зазначені грошові кошти перебувають у відповідача без достатньої правової підстави, отже у відповідача відпали правові підстави для подальшого використання цих коштів.

Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів виготовлення продукції або повернення позивачу грошових коштів у сумі 327 600,00 грн., отриманих в якості попередньої оплати по договору, зобов`язання за яким є припиненими, вимога позивача щодо стягнення вказаної грошової суми підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача 29 56,40 грн. інфляційних втрат за період з січня по листопад 2018 року та 9 828,00 грн. 3% річних за період з 05.01.2018 по 06.01.2019., нарахованих на суму сплаченого авансу, у зв`язку з невиконанням робіт за договором № 1.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який построчив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено раніше, правова природа сплаченої позивачем суми коштів в розмірі 327600,00 грн., є передоплатою - коштами, які попередньо оплачені позивачем на користь відповідача з метою виконання нею своїх зобов`язань.

У зв`язку направленням позивачем на адресу відповідача листа про відмову від договору, зобов`язання за спірним договором припинились з 13.02.2019, з огляду на що позивач визначив правову природу заявлених до стягнення 327 600,00 грн. як грошові кошти, якими відповідач безпідставно користується, тому обумовлені законом підстави для зміни правової природи перерахованих позивачем коштів у зв`язку з припиненням дії договору настали з 13.02.2019.

У зв`язку з зазначеним, місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення 29 156,40 грн. інфляційних втрат та 9 828,00 грн. 3% річних, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 625 ЦК України та безпідставністю здійснення нарахування позивачем за періоди, строк оплати в які не настав.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2019 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Розовика Володимира Григоровича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 18.02.2019 у справі № 911/248/19 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/248/19 повернути до Господарського суду Київської області.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 12.06.2019

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді С.І. Буравльов

Л.П. Зубець