ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про призначення експертизи

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/3098/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 03.06.2019

за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 (повне рішення складено 25.02.2019)

у справі № 910/3098/17 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів»

до Державного агентства резерву України

про стягнення заборгованості 1 652 245, 17 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.02.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного агентства резерву України на користь ДП «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» заборгованість у розмірі 1 652 245, 17 грн, судовий збір у розмірі 24 783, 68 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Господарського суду міста Києва, Державне агентство резерву України звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного агентства резерву України на рішення Господарського суду міста Києва від 14.02.2018. Розгляд апеляційної скарги призначено на 06.05.2019.

Справа розглядалася різними складами суду.

06.05.2019 та 13.05.2019 в судовому засіданні оголошувалися перерви та було призначено судове засідання на 03.06.2019.

30.05.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшло клопотання про призначення повторної експертизи у справі, в якому заявник просив призначити повторну судову економічну експертизу у справі № 910/3098/17. Доручити проведення повторної судової економічної експертизи Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Поставити на вирішення судового експерта наступне запитання: «Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача, Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», розмір заборгованості за надані відповідачу, Державному агентству резерву України, послуги зі зберігання матеріальних цінностей матеріального резерву за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 08.01.2009 № юр-2зб/344-2009 за період з січня 2015 року по січень 2017 року?». Покласти оплату судової економічної експертизи на позивача.

03.06.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від скаржника надійшли пояснення, в яких сторона зазначила, що вважає, що для всебічного, повного та об`єктивного розгляду даної справи, потрібно провести повторну судово-економічну експертизу та поставити на вирішення експертизи наступне питання: «Чи відповідають суми витрат за зберігання, зазначені позивачем у калькуляціях, сумам витрат зазначеним у позовній заяві та чи підтверджені такі витрати доказами визначеними договором, або законодавством, зокрема Порядку про відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву затвердженого постановою КМУ 12.04.2002 №532».

Відповідно до ч. 1 ст. 99 ГПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2018, під час нового розгляду справи (за наслідками скасування Вищим господарським судом України попередніх судових рішень), постановлено задовольнити клопотання позивача про призначення у справі судово-економічної експертизи. Призначено судово-економічну експертизу. На вирішення експерта поставлено таке питання: «Чи підтверджується документально заявлений у позовних вимогах позивача, Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», розмір заборгованості за надані відповідачу, Державному агентству резерву України, послуги зі зберігання матеріальних цінностей державного матеріального резерву за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 08.01.2009 № юр-2зб/344-2009 за період з січня 2015 року по січень 2017 року?».

За приписами ч. 2 ст. 99 ГПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

Відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв» відшкодування витрат підприємствам, установам і організаціям, що виконують відповідальне зберігання, оплата тарифу за перевезення вантажів, спеціальної тари, упаковки, послуг постачальницько-збутових організацій за поставку і реалізацію матеріальних цінностей державного резерву провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінетом Міністрів України відповідно до п. 5 ст. 11 Закону України «Про державний матеріальний резерв» прийнято постанову від 12.04.2002 №532 «Про Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву», якою затверджено Порядок відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву (далі - Порядок), яким запроваджено механізм відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей державного резерву, у тому числі мобілізаційного, і визначення суми цих витрат.

Відповідно до п. 2 Порядку сума витрат, що підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням вимог цього Порядку на кожен рік і сплачується пропорційними частками за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем.

Згідно з п. 5 Порядку Держрезервом на підставі аналізу статей витрат відповідальних зберігачів щороку визначає середній розмір суми витрат із зберігання матеріальних цінностей виходячи з розрахунку на 1 кв. метр складського приміщення (відкритого огородженого майданчика), 1 куб. метр холодильної камери, резервуара для зберігання нафтопродуктів, підземних газових сховищ, а також зберігання 1 тонни зернових культур в зерносховищі.

Розмір додаткових витрат визначається у кожному разі окремо за узгодженням між Держрезервом та відповідальним зберігачем на підставі обґрунтованих фактичних витрат відповідального зберігача.

Для визначення вартості послуг зберігання, наданих позивачем відповідачу необхідні спеціальні знання, в зв`язку з чим є необхідність у призначенні судової експертизи.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує як вже проведену в даній справі експертизу (водночас, питання про реальну вартість фактично понесених затрат на зберігання за спірний період не ставилося), так і положення ч. 2 ст. 107 ГПК України, відповідно до якої за наявності сумнівів у правильності висновку експерта (необґрунтованість, суперечність з іншими матеріалами справи тощо) за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи суд може призначити повторну експертизу, доручивши її проведення іншим експертам.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує постанову Вищого господарського суду України від 02.11.2017 у даній справі (якою справу направлено на новий розгляд) в якій зазначено, що якщо ж у розгляді справ зі спору щодо стягнення витрат, які підлягають відшкодуванню, буде встановлено, що середній розмір відповідних витрат Держрезервом України не затверджувався, а також у разі необхідності роз`яснення питань щодо затвердженого розміру розрахунку господарським судом на підставі ст. 41 ГПК України (тут і далі в редакції кодексу до 15.12.2017) може бути призначено відповідну судову експертизу, висновок якої оцінюється судом за правилами ст. 43 ГПК України та з урахуванням вимог зазначеного Порядку. Однак господарські суди попередніх інстанцій, обмежившись визначеним позивачем розміром витрат на зберігання, не встановили правового змісту заявленої до стягнення заборгованості, не з`ясували та не навели правового обґрунтування висновку про стягнення заборгованості саме в спірному розмірі, відповідності фактичних даних наведених у складених позивачем калькуляціях дійсним обставинам спору, та не надали зазначеним доказам і викладеним у них даним правової оцінки, не встановили, чи відповідають суми витрат на зберігання, зазначені позивачем у калькуляціях, сумам витрат, зазначеним у позовній заяві, та чи підтверджені такі витрати доказами визначеними договором або законодавством, порушивши вимоги ст. 34 ГПК України щодо оцінки судом доказів на предмет їх належності і допустимості. У той же час, за таких обставин справи судам слід було мати на увазі положення ч. 1 ст. 41 ГПК України, за змістом якої для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 99 ГПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Таким чином, оскільки обставинами справи встановлено, що середній розмір відповідних витрат Держрезервом України (за спірний період) не затверджувався та у зв`язку з необхідністю встановлення дійсної (реальної) суми понесених фактично витрат на відповідальне зберігання матеріальних цінностей Державного агентства резерву України за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 08.01.2009 № юр-2зб/344-2009 за період з січня 2015 року по січень 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність з`ясування саме такого питання експертною установою. Так, уже наданий висновок (визначено наявність документального підтвердження розміру заборгованості заявленої позивачем) містить не тільки певні суперечності з іншими матеріалами справи, а й не дає відповіді щодо фактичного розміру понесених витрат. А тому клопотання скаржника підлягає частковому задоволенню з урахуванням.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 ГПК України при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Позивач, заявляючи клопотання про призначення експертизи, просив доручити її проведення Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. Враховуючи відсутність заперечень скаржника, суд апеляційної інстанції вважає за можливе доручити проведення експертизі вказаній установі.

Згідно зі ст. 100 Кодексу, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Відтак, провадження у даній справі підлягає зупиненню на час проведення експертизи.

Керуючись ст. 99, 100, 228, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Клопотання Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів» про призначення повторної судової економічної експертизи задовольнити частково.

2. Призначити у справі № 910/3098/17 судову економічну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8а, м. Харків, 61177).

3. Поставити на вирішення експертизи таке питання:

Яка вартість витрат Державного підприємства «Новопокровський комбінат хлібопродуктів», пов`язана з відповідальним зберіганням матеріальних цінностей Державного агентства резерву України за договором відповідального зберігання матеріальних цінностей державного резерву від 08.01.2009 № юр-2зб/344-2009 за період з січня 2015 року по січень 2017 року?

4. Зобов`язати сторін на вимогу експерта представити останньому на дослідження всі необхідні для проведення експертизи документи та інші докази.

5. Для проведення експертизи надіслати до Харківського науково-дослідному інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса (вул. Золочівська, 8а, м. Харків, 61177) матеріали справи № 910/3098/17.

6. Повідомити експерта про те, що якщо під час підготовки висновку експерт встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, відповідно до ч. 8 ст. 98 ГПК України, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

7. Попередити експерта, що буде здійснювати експертизу, про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

8. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду справи покласти на позивача - Державне підприємство «Новопокровський комбінат Хлібопродуктів».

9. Зупинити провадження у справі № 910/3098/17 до закінчення експертних досліджень і отримання Північним апеляційним господарським судом висновку експерта.

10. По закінченню експертизи висновки та матеріали справи №910/3098/17, а також документи, що підтверджують витрати, пов`язані з проведенням експертизи, надіслати до Північного апеляційного господарського суду.

11. Зобов`язати Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса надіслати копії експертного висновку учасникам провадження, а також провести експертне дослідження у строки, визначені п.п. 1.13 ч. 1 Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень». У разі необхідності більш тривалого часу для проведення судової експертизи - погодити продовження строків на її виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та в частині зупинення апеляційного провадження може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 07.06.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко