ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1896/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ

на рішення господарського суду Миколаівської області від 26.02.2019 року

у справі №915/1896/18

за позовом: Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації

до відповідача: публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ

про: стягнення 2094,94 грн.,

(ухвалене суддею Алексєєвим А.М. 26.02.19, у приміщенні господарського суду Миколаївської області, м.Миколаїв, повний текст рішення складено 04.03.19)

28.12.2018 року Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом б/н б/д (вх. № 17870/18 від 28.12.2018 року) до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ про стягнення грошових коштів у сумі 2094,94 грн.

Як на підставу свого позову позивач посилається на наявність дебіторської заборгованості у сумі 2094,94 грн., яка виникла через невірне нарахування пільг відповідачем.

Рішенням господарського суду Миколаівської області від 26.02.2019 року у справі №915/1896/18 позов задоволено, стягнуто з публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ на користь Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації грошові кошти в сумі 2094,94 грн. та судовий збір у сумі 1762,00 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що наявність дебіторської заборгованості в сумі 2094,94 грн. підтверджується зведеними актами взаєморозрахунків, які щомісячно складались позивачем та відповідачем (а.с. 34-46) та актом звірки станом на 01.03.2018 року. Зазначені акти підписані відповідачем без зауважень.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

03.04.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ на рішення господарського суду Миколаівської області від 26.02.2019 року у справі №915/1896/18, в якій апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 26.02.2019 р. у справі № 915/1896/18 та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Скаржник вважає прийняте судом рішення таким, що прийнято внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставини, що мають значення для справи, що потягнуло за собою невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції взагалі не було взято до уваги відсутності в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, яка підлягає стягненню.

Тобто, первинний документ, у даному випадку є «форма-2 Пільга» та акт звіряння розрахунків за формою « 3-пільга», які мають підтверджувати факт нарахування пільг щодо кожного пільговика, по конкретній пільзі та визначення суми, яка підлягає компенсації за відповідний місяць.

Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 затверджена форма акту звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги "3-пільга", проте розмір заявлених майнових вимог зазначено позивачем помісячно в Зведених актах взаєморозрахунків, форма яких не відповідає затвердженій в Додатку до Положення № 117.

Бланк розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (форма № 2-пільга) позивачем взагалі не надано до матеріалів справи.

Тобто, відповідно до Положенням № 117, розрахунки проводяться на підставі актів звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги в розрізі кожного пільговика та суми, яку необхідно профінансувати згідно з Формою "3-пільга".

Проте, копії первинних бухгалтерських документів, на підставі яких здійснювалось перерахування коштів - за пільгові частки послуг, наданих постачальником особам, які мають право на пільгу, позивачем не надано, а саме - розрахунку за форма № 2-пільга.

Зведені акти взаєморозрахунків, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, які взагалі не відповідають затвердженій формі не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Доказом, який підтверджує наявність чи відсутність зобов`язань сторін, є первинні бухгалтерські документи.

Тобто єдиним належним та допустимим доказом невірного нарахування пільг товариством є розрахунок за формою № 2-пільга в розрізі кожного пільговика та суми, яка щомісяця звіряється уповноваженим органом з іінформацію. що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, які надають послуги.

Натомість, позивачем доказів того, що зазначені у актах розрахунків суми не відповідають фактично наданим послугам не надав.

Враховуючи, що розрахунок за формою № 2-пільга в розрізі кожного пільговика та суми є єдиним належним та допустимим доказом не вірного нарахування пільг в спірному періоді товариством, то в даному випадку, на думку апелянта, судом першої інстанції було допущено порушення вимог ст. 76 ГПК України в частині прийняття до розгляду доказів, які не стосуються предмету доказування та порушення вимог ст. 77 ГПК України в частині допустимості доказів, так як обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, за доводами апелянта, суд взагалі не надав оцінки Акту звірки станом на 01.03.2018 року (а.с. 47), яким нібито і підтверджується наявність дебіторської заборгованості в сумі 2094,94 грн., зазначивши про підписання його відповідачем без зауважень, що взагалі не відповідає дійсності, адже його підписано з розбіжностями з боку Відповідача (Скаржника), що не може вважатися визнанням ним заборгованості.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 року відкрито апеляційне провадження по справі № 915/1896/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2019 року, вирішено розгляд апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ на рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2019 року у справі № 915/1896/18 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено рішенням суду, До 01.07.2015 року публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ (далі ПАТ Миколаївгаз) забезпечувало надання послуг з газопостачання абонентам, які мали право на пільги відповідно до законодавства України за спожитий природний газ, а Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації відшкодовувало понесені ним витрати за надання пільг населенню.

З претензій, направлених на адресу відповідача позивачем, вбачається, що починаючи з жовтня 2014 року ПАТ «Миколаївгаз» невірно здійснювалось нарахування пільг по категоріям «сільський міліціонер на пенсії» та «працівник кримінально-виконавчої системи на пенсії». В результаті звірки до протоколу «невірно нарахована сума підприємством» потрапляла велика кількість помилок в нарахуванням по даним категоріям пільговиків, і як наслідок мала місце розбіжність між нарахованою підприємством сумою та прийнятою Управлінням сумою до відшкодування. Кожного місяця управління соцзахисту населення направляло повідомлення про проблеми в програмі підприємства та зверталось з проханням з`ясувати причини помилок та усунути їх. З листопада 2015 року у зв`язку з втратою чинності Закону України «Про міліцію» пільги даній категорії громадян відмінено (а.с.24-27).

З 01.07.2015 року за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (постанова №1640 від 28.05.2015 року) анульовано дію ліцензії ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ щодо надання послуг з газопостачання всім категоріям споживачів та згідно рішення НКРЕ (постанова № 1642 від 28.05.2018 року) ліцензію на постачання газу населенню в Миколаївській області видано підприємству ТОВ МИКОЛАЇВГАЗ ЗБУТ.

Станом на 01.08.2015 року відповідно зведеного акту взаєморозрахунків загальна сума кредиторської заборгованості за нараховані пільги перед ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ склала 44286,28 грн., яка була повністю сплачена у серпні 2015 року. (а.с. 34, 35)

Відповідач за спожитий природний газ пільговою категорією населення до відшкодування по пільговикам, у яких не було знято фактичні показники лічильників або дані не були надані абонентом-пільговиком до ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ, надавав розрахункові - тобто прогнозні обсяги споживання газу, а в наступних звітних періодах відповідачем робились коригування об`ємів згідно отриманих даних від абонентів про фактичне споживання газу цих пільговиків, що призвело до уточнення нарахування протягом наступних періодів.

Таким чином, згідно підписаних актів звіряння взаєморозрахунків між ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ та Управлінням соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації:

- у серпні 2015 року донараховано 2601,48 грн. відповідно утворилась кредиторська заборгованість на 01.09.2015 року у розмірі 2601,76 грн.;

- у вересні 2015 року утримано 642,63 грн., кредиторська заборгованість на 01.10.2015 року складала 1959,13 грн. (2601,76-642,63);

- у жовтні 2015 року утримано 945,80 грн., по деяким категоріям пільговиків утворилась дебіторська заборгованість в сумі 98,28 грн. та кредиторська заборгованість в сумі 1111,61 грн. на 01.11.2015 року;

- у листопаді 2015 року утримано 2121,66 грн., дебіторська заборгованість вже складала 1433,82 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.12.2015 року;

- у грудні 2015 року утримано 40,71 грн., дебіторська заборгованість вже складала 1474,53 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.01.2016 року;

- у січні 2016 року утримано 389,33 грн., дебіторська заборгованість вже складала 1863,86 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.02.2016 року;

- у лютому 2016 року утримано 450,51 грн., дебіторська заборгованість вже складала 1925,04 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.03.2016 року;

- у березні 2016 року утримано 451,54 грн., дебіторська заборгованість вже складала 1926,07 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.04.2016 року;

- у квітні 2016 року утримано 629,76 грн., дебіторська заборгованість вже складала 2104,29 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.05.2016 року;

- у травні 2016 року утримано 629,76 грн., дебіторська заборгованість вже складала 2104,29 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 325,49 грн. на 01.06.2016 року;

- у червні 2016 року утримано 945,90 грн., дебіторська заборгованість вже складала 2104,29 грн., та кредиторська заборгованість в сумі 9,35 грн. на 01.07.2016 року.

Відповідно утворилась остаточна дебіторська заборгованість по ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ в сумі 2094,94 грн. (2104,29 9,35).

31.01.2017 року, 27.04.2017 року, 19.07.2017 року, 17.10.2017 року Управлінням на адресу відповідача направлялись листи з проханням повернути дебіторську заборгованість, так як вона виникла через невірне нарахування пільг програмним забезпеченням ПАТ МИКОЛАЇВГАЗ (а.с. 48-51).

21.12.2017 року позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію №3958/06-02 від 15.12.2017 року про сплату дебіторської заборгованості (а.с. 52), вимоги якої не було виконано відповідачем та залишено претензію без відповіді, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії ", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільга по оплаті послуг з газопостачання це право на зменшення розміру плати, гарантоване окремим категоріям громадян чинним законодавством. При цьому зобов`язання щодо відшкодування частини вартості спожитого газу бере на себе держава відшкодування частини вартості газу проводиться з державного бюджету України.

Відповідно до ст.3 Закону України, від 24.03.1998, № 203/98-ВР "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", держава гарантує кожному ветерану військової служби, ветерану органів внутрішніх справ, ветерану Національної поліції, ветерану податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України рівні з іншими громадянами можливості в економічній, соціальній, політичній сферах щодо задоволення різноманітних життєвих потреб, а також подає різні види допомоги шляхом:

реалізації права на працю відповідно до рівня професійної підготовки та цільових програм соціальної адаптації;

створення умов для підтримки та поліпшення здоров`я з метою забезпечення активного довголіття;

надання пільг, компенсацій та соціальних гарантій у процесі трудової діяльності та заслуженого відпочинку;

реалізації цільових програм поліпшення житлових умов;

організації соціально-побутового обслуговування;

пенсійного забезпечення відповідно до законодавства.

Указані приписи законодавства закріплюють державні соціальні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку відповідача надавати послуги з газопостачання на пільгових умовах тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Судовою колегією встановлено, що позивач мав обов`язок надавати послуги з газопостачання на пільгових умовах категоріям споживачів, на яких поширюється дія: Закону України «Про міліцію».

Проте, у зв`язку з втратою чинності Закону України "Про міліцію" пільги не надаються з 7.11.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ і організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначав, що відповідачем здійснювалось невірне нарахування пільг, що мало наслідком зайве відшкодування Управлінням соцзахисту населення Казанківської райдержадміністрації на рахунок ПАТ «Миколаївгаз» наданих пільг у розмірі 2094,94 грн.

Відповідно до п.3 ст.102 Бюджетного кодексу України, за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, поводження з побутовими відходами (вивезення побутових відходів) та вивезення рідких нечистот, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, абонентського обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, надаються житлові субсидії населенню та пільги, зокрема, ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; тощо.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

Згідно до п.2 Постанови КМ України від 04.03.2002 року № 256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" установлено , що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів:

- ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. N 117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" (Офіційний вісник України, 2003 р., N 5, ст. 177), житлових субсидій населенню, допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу;

- здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», якою затверджено Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено, що Порядок визначає відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу; доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії; допомоги сім`ям з дітьми, малозабезпеченим сім`ям, інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам, тимчасової державної допомоги дітям та допомоги по догляду за інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів).

Підприємства - надавачі послуг з постачання електроенергії, транспортування, розподілу та постачання природного газу, послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, але не вище обсягів нарахованих сум пільг і субсидій, і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 14 числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів. Форма та порядок заповнення реєстру встановлюються Мінфіном.

Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117, визначено, що підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу (структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга" (п. 10).

Уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги; після проведення розрахунків з підприємствами та організаціями, що надають послуги, складає акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга" (п. 11).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007 № 535, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за № 1172/14439, «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга», та Інструкції про порядок її заповнення» затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга», за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.

Отже, судова колегія зазначає, що факт надання послуг з газопостачання пільговим категоріям громадян повинен підтверджуватись розрахунками щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою "2-пільга", актами звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою "3-пільга", реєстрами обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Відповідна інформацію щодо кожного пільговика повинна фіксуватись в реєстрі осіб, які мають право на пільги.

Обов`язок звіряння інформації, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги та і подальшому складання актів звіряння розрахунків за надані пільговикам послуг за формою « 3-пільга» покладений на відповідача відповідно до пункту 11 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

Однак, судова колегія зауважує, що в порушення вищезазначених приписів законодавства, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надання послуг, за встановленою формою 2-пільга, 3-пільга, якими повинно підтверджуватись надання послуг пільговикам.

Колегія суддів критично оцінює посилання суду першої інстанції на зведені акти взаєморозрахунків, які щомісячно складались позивачем та відповідачем (а.с. 34-46), оскільки зазначені акти складені не по формі 3-пільга, а у довільній формі та не містять конкретні відомості щодо пільговиків.

Проте, зазначені акти не можуть бути підставою для стягнення заборгованості, оскільки первинні документи, на підставі яких здійснюється відшкодування витрат, є документи за формою 2-пільга; а акти звіряння взаєморозрахунків повинні бути складені за формою 3-пільна.

До того ж, акти звіряння не є первинним бухгалтерським документом, який підтверджує виникнення заборгованості, а лише фіксує факт наявності взаєморозрахунків.

В позовній заяві міститься посилання на лист ПАТ «Миколаївгаз» №МК12.1-СЛ-2551-0217 від 17.02.2017 року, в якому відповідач зобов`язався розрахуватись повністю з дебіторською заборгованістю, після підписання актів звірок взаємних розрахунків по усім категоріям без розбіжностей, однак зазначений лист в матеріалах справи відсутній.

Крім того, судова колегія не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що наявність дебіторської заборгованості в сумі 2094,94 грн. підтверджується актом звірки станом на 01.03.2018 року.

Судом першої інстанції помилково зазначено, що зазначений акт підписано відповідачем без зауважень, оскільки з самого акту вбачається, що він містить зауваження ПАТ «Миколаївгаз» наступного змісту: «По ПАТ «Миколаївгаз» не проведені акти розбіжностей електронної звірки зданих звітів з єдиним державним реєстром пільговиків (відправлені на коригування) в сумі 26 642,31 грн. Не прийняті до фінансування пільги КТ КВК 0204 «Звільнені з міліції, под. поліції та КВС сільські» (акти розбіжностей жовтень-грудень 2014, січень-квітень 2015 р.р.)» (а.с. 47).

Таким чином, колегія суддів вважає, що сума заборгованості ПАТ «Миколаївгаз», враховуючи наявність зауважень до акту звірки, є спірною, та повинна підтверджуватись належними та допустимими доказами, якими є акти за формою 2-пільга та 3-пільга.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду, судом встановлено недоведеність розміру заборгованості відповідача, судова колегія не може погодитись з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість та доведеність позовних вимог.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія доходить висновку про наявність підстав для скасування рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2019 року у справі №915/1896/18 та відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір за апеляційний перегляд рішення покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, п.2 ч.1 ст.275, ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ задовольнити.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 26.02.2019 року у справі №915/1896/18 скасувати.

В задоволенні позову Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації до публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ про стягнення 2094,94 грн. відмовити.

Стягнути з Управління соціального захисту населення Казанківської районної державної адміністрації на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації МИКОЛАЇВГАЗ 2643,00 грн. (дві тисячі шістсот сорок три грн.) судового збору.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати наказ.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Н.М. Принцевська
Я.Ф. Савицький