ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2019 Справа № 914/108/16

За позовною заявою: Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Танк Транс, м.Городок, Львівська область

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестком, м. Київ

про: визнання недійсним одностороннього правочину заяви ТзОВ Танк Транс від 23.02.2015 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог

Суддя У.І. Ділай

Секретар М.Я. Куць

За участі представників:

Від позивача: Коновал Р.О. - представник (Довіреність №б/н від 21.01.2019)

Від відповідача: Дудяк Р.А. представник (Ордер №151851 від 23.01.2019)

Від третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_1 - представник (Довіреність №27-22406/18 від 09.11.2018)

Від третьої особи, без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 - представник (Довіреність №б/н від 07.03.2019)

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства Дельта Банк, до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Танк Транс, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестком, про визнання недійсним одностороннього правочину заяви ТзОВ Танк Транс від 23.02.2015 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.

Ухвалою суду від 15.01.2016 за даним позовом порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 02.02.2016.

Ухвалою суду від 02.02.2016 розгляд справи відкладено на 18.02.2016.

Ухвалою суду від 18.02.2016 залучено до розгляду справи №914/108/16 третю особу що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Інвестком та відкладено розгляд справи на 03.03.2016.

Ухвалою від 03.03.2016 розгляд справи відкладено на 15.03.2016.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2016 зупинено провадження у справі № 914/108/16 до набрання законної сили рішення господарського суду м. Києва у справі №910/25484/15.

04.05.2016 від відповідача поступила заява, про поновлення провадження у справі №914/108/16, оскільки 29.03.2016 Київський апеляційний господарський суд постановою залишив апеляційні скарги ПАТ Дельта банк та Державної іпотечної установи без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою від 13.05.2016 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 26.05.2016.

Ухвалою суду від 26.05.2016 зупинено провадження у справі №914/108/16 до вирішення пов`язаних з нею інших справ №910/6052/16, №910/7083/16, №910/7084/16.

11.02.2019 від ПАТ Дельта Банк через канцелярію суду поступило Клопотання про поновлення провадження у справі, в якому зазначає, що судові рішення у справах № 910/6052/16, 910/7083/16, 910/7084/16 набрали законної сили. Зважаючи на те, що обставини, які слугували підставою для зупинення провадження у справі, усунуті, позивач просив суд поновити провадження у справі №914/108/16.

Провадження у справі 914/108/16 порушено 15.01.2016 за правилами ГПК України в редакції від 06.11.1991 по 15.12.2017.

15.12.2017 набрав чинності новий ГПК України, відповідно до п.9 ч.1 р.ХІ Перехідних положень якого справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою від 21.02.2019 поновлено провадження у справі №914/108/16 та призначено підготовче засідання на 14.03.2019.

11.03.2019 за вх.№694/19 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову.

Ухвалою від 14.03.2019 прийнято заяву щодо зміни підстав позову до розгляду та підготовче судове засідання відкладено на 04.04.2019.

Ухвалою від 04.04.2019 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду на 14.05.2019.

У судовому засіданні 14.05.2019 оголошено перерву до 04.06.2019.

Представники позивача та третьої особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судовому засіданні 04.06.2019 підтримали позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 04.06.2019 представники відповідача та третьої особи: Інвестком заперечили проти позовних вимог.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

09.06.2011 між Публічним акціонерним товариством Дельта Банк (кредитор, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю Яблуневий дар (позичальник, відповідач у справі) укладено договір кредитної лінії №ВКЛ-20058880, за умовами якого кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання. Відповідно до п.1.1.1. договору, надання кредиту буде здійснюватися окремими частинами, на умовах визначних цим договором, в межах відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 500 000 євро, зі сплатою плати за користування кредитом в розмірі 12% річних, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 08.06.2012 на умовах, визначених цим договором.

06.05.2014 між сторонами було укладено додатковий договір №42 до договору кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011, яким встановлено, що надання кредиту здійснюється на умовах, визначених цим договором, в сумі 36 333 314,10 євро з кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом 05.07.2015 на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пунктів 3.2.6, 3.2.6.2 договору кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011, банк має право на договірне списання коштів з будь-якого поточного рахунку позичальника, відкритого в ПАТ «Дельта Банк». Якщо валюта коштів, списаних кредитором з будь-якого рахунку позичальника, відкритого у ПАТ «Дельта Банк», не збігається з валютою фактичної заборгованості позичальника за договором, списання здійснюється в сумі коштів в іншій валюті, еквівалентній сумі коштів у валюті фактичної заборгованості позичальника за цим договором і витрат кредитора (комісій, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування тощо), які пов`язані з купівлею/продажем/обміном (конвертацією) валюти. Для погашення такої заборгованості позичальник доручає кредитору здійснювати від імені та за рахунок позичальника купівлю/продаж/обмін (конвертацію) іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) та/або її обмін на Міжнародному валютному ринку (далі - МВР) за поточним курсом, що склався на МВРУ та/або МВР за цією операцією та дату купівлі/продажу/обміну іноземної валюти, з обов`язковим зарахуванням купленої/обміняної валюти або коштів, одержаних від продажу валюти, на поточний рахунок позичальника у відповідній валюті. При цьому курс купівлі/продажу/обміну (конвертації) кредитором іноземної валюти на МВРУ та/або МВР та порядок його визначення з метою виконання вищезазначеного доручення позичальника вважаються такими, що узгоджені останнім.

04 вересня 2009 року ПАТ «Дельта Банк» (банк) та ТзОВ «Інвестком» (клієнт) уклали договір банківського рахунку № 26/21746-168, відповідно до а. 1.1 якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті, у доларах США та отримує плату за обслуговування рахунку згідно з тарифами банку на банківські послуги, які доведені клієнту в момент підписання цього договору.

Згідно з пунктами 1.2, 2.1 договору банківського рахунку № 26/21746-168 від 04.09.2009, банк зобов`язувався приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати розпорядження клієнта щодо перерахування відповідних сум з рахунка та проводити інші операції за рахунком у межах законодавства України. Платежі з рахунку виконуються банком у межах залишку грошових коштів на початок операційного дня та з урахуванням поточних надходжень грошових коштів на рахунок протягом операційного часу.

11 лютого 2015 року ТзОВ «Танк Транс» (новий кредитор) і ТзОВ «Інвестком» (первісний кредитор) уклали договір відступлення права вимоги, в тому числі за договором кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011, відповідно до п.1.1. якого первісний кредитор відступає новому кредитору права вимоги до боржника за договором рахунку, а новий кредитор зобов`язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

Відступлення первісним кредитором прав вимоги та їх прийняття новим кредитором набирає чинності з дати укладення цього договору (п.2.2. договору).

23.02.2015 ТзОВ «Танк Транс» було складено заяву про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, в якому відповідач зазначив, що останнього перейшло право вимоги до ПАТ Дельта Банк по договору банківського рахунку № 26/21746-168 від 04.09.2009, укладеного між банком та ТзОВ «Інвестком» на суму 13 039 335,34 доларів США. Позивачем було здійснено зарахування по рахунку на суму 13 008 218,84 доларів США в рахунок погашення заборгованості, втому числі по кредитному договору №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011 на суму 5 608 142,14 доларів США. Станом на день подання цієї заяви товариство стало кредитором банку на суму 31116,49 доларів США, що згідно крос курсу станом на 23.02.2015 становить 27536,72 євро. Відтак, ТзОВ «Танк Транс» заявило про припинення зобов`язань щодо сплати ТзОВ Танк Транс на користь АТ Дельта Банк суми заборгованості за нарахованими процентами за договором кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011 у розмірі 27 536,72 євро (що за крос-курсом станом на 23 лютого 2015 року складає еквівалент 3 1 116,49 доларів США); про припинення зобов`язань щодо сплати АТ Дельта Банк на користь ТзОВ Танк Транс заборгованості на загальну суму 31116,49 доларів США (що за крос-курсом станом на 23 лютого 2015 року складає еквівалент 27536,72 євро) за договором банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року, укладеного між АТ Дельта Банк та ТзОВ Інвестком, внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

Разом з тим 06 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до ТзОВ Танк Транс з претензіями про сплату заборгованості за договором кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011.

02 березня 2015 року постановою Правління НБУ № 150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) прийнято рішення від 02 березня 2015 року № 51, яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03 березня по 02 червня 2015 року.

Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 08 квітня 2015 року № 71 строк здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» продовжено до 02 жовтня 2015 року.

02 жовтня 2015 року на підставі постанови Правління НБУ № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 181 про початок процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року.

Покликаючись на безпідставне зарахування ТзОВ Танк Транс своїх вимог до позивача за договором банківського рахунку шляхом припинення частини власних зобов`язань зі сплати заборгованості за договором кредитної лінії, ПАТ «Дельта Банк» подало до Господарського суду Львівської області позов.

Відповідач заперечив проти позову та заяви про зміну підстав позову з огляду на таке.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Відтак, вираження грошового зобов`язання у різних валютах та відповідний валютний курс, що є виразом ціни грошової одиниці однієї країни у грошових одиницях, не змінюють самої суті грошового зобов`язання.

Також відповідач звернув увагу, що в даному випадку зміна власника банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року не відбувалась. Власником надалі залишився ТзОВ «Інвестком», який лише згідно договору відступлення права вимоги передав ТзОВ «Танк Транс» право вимоги частини грошових коштів до ПАТ «Дельта Банк».

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Предметом спору в цій справі є вимога про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви ТзОВ «Танк Транс» від 27 лютого 2015 року про припинення його зобов`язань на користь ПАТ «Дельта Банк» (сплати заборгованості за договорами кредитної лінії) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог - частини заборгованості ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського рахунку.

Як встановлено судом, заборгованість ПАТ «Дельта Банк» перед ТзОВ «Танк Транс», пред`явлена відповідачем до зарахування як зустрічна однорідна вимога для припинення його зобов`язань зі сплати позивачеві заборгованості за договорами кредитної лінії, виникла на підставі договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року.

Підстави заміни кредитора в зобов`язанні визначені статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до пункту 1 частини першої якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора в зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 513, стаття 514 Цивільного кодексу України).

За змістом частини першої статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за загальним правилом заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку (ч. 2, 3 ст. 1066 ЦК України).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов`язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

При цьому правовідносини, що виникають під час відкриття банками, їх відокремленими підрозділами, які здійснюють банківську діяльність від імені банку, та філіями іноземних банків в Україні поточних і вкладних (депозитних) рахунків у національній та іноземних валютах, зокрема, суб`єктам господарювання, фізичним особам, регулюються Інструкцією № 492 (чинній на період укладення спірного договору), відповідно до абзацу першого пункту 1.4 якої порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією.

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції № 492 (чинній на період укладення спірного договору), умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

За змістом пункту 1.8 Інструкції № 492 (чинній на період укладення спірного договору), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Таким чином, укладення лише договору відступлення права вимоги від 11 лютого 2015 року між ТзОВ «Танк Транс» та ТзОВ «Інвестком» не призвело до виникнення грошового зобов`язання банку перед підприємством на суму коштів, розміщених на рахунку.

За умовами договорів банківського рахунка від 04 вересня 2009 року № 26/21746-168 банк відкрив на користь ТзОВ «Інвестком» поточні рахунки в національній та доларах США.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (чинній на період укладення спірного договору), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунка поточні рахунки. Поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Виходячи із викладеного, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

Отже, банк був позбавлений можливості виконувати розпорядження підприємства за поточними рахунками, власником яких є інша особа, внаслідок чого у підприємства не виникло грошових вимог до банку за поданими заявами про перерахування коштів та видачу готівки.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06.04.2016 у справі № 3-174гс16.

Відповідно до частин першої та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Згідно із статтею 601 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

Виходячи із зазначеного, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

З приводу однорідності вказаних зустрічних вимог у цій справі колегія суддів зазначає таке.

За змістом статті 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою.

Умовами договору кредитної лінії від 09 червня 2011 року № ВКЛ-2005880 сторони дійшли згоди про те, що погашення кредиту здійснюється саме в наданій валюті (євро) або в національній валюті за курсом НБУ станом на момент погашення. Тобто умовами виконання зобов`язань з повернення кредиту за цими договорами не передбачено отримання банком відповідних платежів у доларах США.

Натомість договором банківського рахунку від 04 вересня 2009 року № 26/21746-168 сторони погодили, що умови організації розрахунково-касового обслуговування в національній валюті, доларах США.

Отже, оскільки у цій справі зобов`язання сторін за договорами кредитної лінії та договором рахунку підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США відповідно, такі вимоги не можна вважати однорідними з огляду на те, що євро та долар США (хоч і є грошовими коштами) є різними валютами, які згідно з умовами вказаних договорів не є рівнозначними.

Водночас однією з умов зарахування зустрічних вимог є, зокрема, настання строку їх виконання.

Станом на 23 лютого 2015 року (надсилання ТзОВ «Танк транс» заяви про припинення його зобов`язань на користь ПАТ «Дельта Банк» шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) строк виконання зобов`язань відповідача, в тому числі за договором кредитної лінії від 09 червня 2011 року № ВКЛ-2005880 - настав.

При цьому, ТзОВ «Інвестком», як власник банківського рахунку виставляв платіжні доручення до ПАТ «Дельта Банк» 11.02.2015 та 17.02.2015.

Таким чином, оскільки зустрічні вимоги ТзОВ «Танк транс» і ПАТ «Дельта Банк» не є однорідними, зарахування таких зустрічних вимог за відповідним одностороннім правочином не відповідає статті 601 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої та пункту 2 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частин третьої, п`ятої статті 202 Цивільного кодексу України одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За змістом частин першої - третьої та п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З наведеного вбачається, що односторонній правочин - заява ТОВ «Танк транс» від 23 лютого 2015 року про припинення його зобов`язань на користь позивача (сплати заборгованості за договорами кредитної лінії) шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (частини заборгованості ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського рахунку) суперечить актам чинного законодавства, що свідчить про обґрунтованість позову.

Виходячи зі змісту статті 601 Цивільного кодексу України, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню на підставі цієї норми права, мають бути зустрічними, однорідними, строк виконання яких настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. У разі якщо зобов`язання підлягають виконанню у різних валютах - євро та доларах США, то такі вимоги не є однорідними з огляду на те, що євро та долар США є різними валютами, які не є рівнозначними.

Така правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку задоволити позов, а судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

1.Позов задоволити.

2.Визнати недійсним односторонній правочин - заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Танк Транс від 27.02.2015 про:

- припинення зобов`язань щодо сплати ТзОВ Танк Транс на користь АТ Дельта Банк суми заборгованості за нарахованими процентами за договором кредитної лінії №ВКЛ-20058880 від 09.06.2011 у розмірі 27 536,72 євро (що за крос-курсом станом на 23 лютого 2015 року складає еквівалент 31116,49 доларів США);

- припинення зобов`язань щодо сплати АТ Дельта Банк на користь ТзОВ Танк Транс заборгованості на загальну суму 31116,49 доларів США (що за крос-курсом станом на 23 лютого 2015 року складає еквівалент 27 536,72 євро) за договором банківського рахунку №26/21746-168 від 04 вересня 2009 року, укладеного між АТ Дельта Банк та ТзОВ Інвестком, внаслідок зарахування зазначених зустрічних однорідних вимог.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Танк Транс (81500, Львівська область, м. Городок, вул. Івасюка, 2Г, ідентифікаційний код 32115067) на користь Публічного акціонерного товариства Дельта Банк (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б, ідентифікаційний код 34047020) 1218,00 грн судового збору.

4.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України. Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 11.06.2019.

Суддя Ділай У.І.