ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3392/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за первісним позовом акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Універс Дс Групз", м. Київ 2. Фізичної особи ОСОБА_4 , с. Калинівка Первомайського р-ну Харківської області 3. Фізичної особи ОСОБА_2 , с.Калинівка Первомайського р-ну Харківської області 4. Фізичної особи ОСОБА_3 , с.Калинівка Первомайського р-ну Харківської області
про та зустрічним позовом до про стягнення коштів в сумі 5798835,02 грн. фізичної особи ОСОБА_2 , с.Калинівка Первомайського р-ну Харківської області акціонерного товариства "ПроКредит Банк", м. Київ визнання недійсними пунктів договору
за участю представників:

позивача за первісним позовом - Хоміча А.А., довіреність б/н від 22.10.2018 року;

відповідача-1 за первісним позовом - не з`явився;

відповідача-2 за первісним позовом - не з`явився;

відповідача-3 за первісним позовом - не з`явився;

відповідача-4 за первісним позовом - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про солідарне стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (відповідач-1 за первісним позовом), фізичної особи ОСОБА_4 (відповідач-2 за первісним позовом), фізичної особи ОСОБА_2 (відповідач-3 за первісним позовом) та з фізичної особи ОСОБА_3 (відповідач-4 за первісним позовом) на свою користь заборгованості за кредитним договором №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року в сумі 3851437,76 грн. та заборгованості за кредитним договором №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 року в сумі 1947397,26 грн., які було укладено на підставі та у межах рамкової угоди №FW202.671 від 27.01.2015 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ "Первомайська трикотажна фабрика" грошових зобов`язань за вищезазначеними кредитними договорами та укладеними відповідачами-2,3,4 за первісним позовом в забезпечення виконання відповідачем-1 за первісним позовом умов кредитних договорів, договорами поруки №№ 347784-ДП1, 347789-ДП1, 344972-ДП1 від 27.01.2015 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.12.2018 року було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.01.2019 року на 11:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.01.2019 року підготовче засідання відкладено на 30.01.2019 року на 10:30 год.

30.01.2019 року відповідач-3 за первісним позовом подав відзив (вх.№ 2614), в якому проти задоволення позовних вимог заперечував посилаючись на неможливість одночасного стягнення з відповідачів процентів та процентів за неправомірне користування кредитом. Крім того, відповідач-3 за первісним позовом зазначає про порушення порядку та строків нарахування пені за кредитними договорами та незаконність встановлення комісії за обслуговування кредиту.

В судовому засіданні 30.01.2019 року оголошено перерву до 12.02.2019 року до 12:30 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2019 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов фізичної особи ОСОБА_2 до Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про визнання договору недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347789-ДП1 від 27.01.2015 року (вх.№ 2612 від 30.01.2019 року), вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 04.02.2019 року повернуто зустрічні позовні заяви (вх.№№ 2609, 2610 від 30.01.2019 року) та додані до них документи.

12.02.2019 року позивач за первісним позовом надав відповідь на відзиви (вх.№3767), в якій зазначив про необґрунтованість доводів відповідачів за первісним позовом.

12.02.2019 року позивач за первісним позовом надав відзив на зустрічні позови (вх.№3768), в якому проти задоволення зустрічних позовів заперечував посилаючись на відсутність правових підстав для визнання недійсними пунктів договір поруки.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.02.2019 року провадження у справі 922/3392/18 зупинено до розгляду Східним апеляційним господарським судом апеляційних скарг на ухвали господарського суду Харківської області від 04.02.2019 року про повернення зустрічних позовів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.04.2019 року провадження у справі № 922/3392/18 поновлено, підготовче засідання призначено на 22.04.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.04.2019 року продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №922/3392/18 до 18.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.04.2019 року підготовче засідання відкладено на 07.05.2019 року.

02.05.2019 року позивач за первісним позовом надав заяву про зміну найменування відповідача-1 за первісним позовом (вх.№10717), в якій вказав, що в ході розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (ідентифікаційний код 37327380) змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Універс ДС Групз" (ідентифікаційний код 37327380). Крім того, позивач за первісним позовом зауважив про зміну місцезнаходження та складу учасників відповідача-1 за первісним позовом, в підтвердження чого надав копію виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 24.04.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.05.2019 року найменування відповідача-1 за первісним позовом змінено з Товариства з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (64107, Харківська область, м. Первомайський, вул. Дорожня, б. 3, ідентифікаційний код 37327380) на Товариство з обмеженою відповідальністю "Універс ДС Групз" (04201, м. Київ, вул. Сім`ї Кульженків, б. 35, ідентифікаційний код 37327380), закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2019 року на 11:00 год.

Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні 27.05.2019 року підтримав первісним позов, проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Представник відповідачів за первісним позовом у судове засідання 27.05.2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив наступне.

27.05.2015 року між акціонерним товариством "ПроКредит Банк" (позивач за первісним позовом, Кредитор, Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Первомайська трикотажна фабрика" (в подальшому найменування змінено на товариство з обмеженою відповідальністю "Універс Дс Групз") (відповідач-1 за первісним позовом, Позичальник) укладено рамкову угоду № FW202.671, яку було змінено договором про внесення змін до рамкової угоди від 01.12.2016 року (надалі - "Рамкова угода"; т. 1 а.с. 24-32).

Пунктом 1 Рамкової угоди передбачено, що Банк встановлює наступні рамкові кредитні умови: максимальна сума - 1000000,00 доларів США, максимальний строк - 180 місяців, максимальний розмір процентів -40%.

Згідно з п. 4 Рамкової угоди, кошти за Кредитною послугою видаються згідно з Кредитним договором.

Відповідно до умов та в межах Рамкової угоди, позивач за первісним позовом здійснив кредитування відповідача за первісним позовом-1 на підставі наступних кредитних договорів.

1) 01.12.2016 року між позивачем за первісним позовом та відповідачем-1 за первісним позовом укладено договір про надання траншу № 202.45478/ FW202.671 (надалі - "Кредитний договір-1"; т. 1 а.с. 33-40), відповідно до умов якого, відповідачу-1 за первісним позовом було надано кредит на наступних умовах:

- сума кредиту: 4400000,00 грн.;

- процентна ставка: 20,00 % річних;

- строк: 36 місяців.

2) 23.06.2017 року між позивачем за первісним позовом та відповідачем-1 за первісним позовом укладено договір про надання траншу № 202.45812/FW202.671 (надалі - "Кредитний договір-2"; т. 1 а.с. 50-56), відповідно до умов якого відповідачу-1 за первісним позовом було надано кредит на наступних умовах:

- сума кредиту: 2000000,00 грн.;

- процентна ставка: 20,00 % річних;

- строк: 36 місяців.

Факт видачі Банком коштів за Кредитними договорами підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи, та не заперечується відповідачем-1 за первісним позовом.

Відповідно до п.5 Рамкової угоди за користування Кредитними послугами Позичальник зобов`язаний сплатити Банку проценти у розмірі та порядку, визначених Рамковою угодою та Кредитними договорами у межах максмального розміру процентів, встановлених Рамковою угодою. Проценти обчислюються у валюті кредиту за процентною ставкою, встановленою відповідним Кредитним договором, від суми залишку кредиту за кожен день користування залишком кредиту, виходячи із 360 календарних днів у році, з моменту видачі кредиту до моменту повного погашення кредиту.

Відповідно до п.4. Кредитних договорів, на непогашену частину основної суми Кредиту нараховуються відсотки за наступною ставкою: тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - 20.00 (двадцять) % річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

Судом встановлено, що у відповідача-1 за первісним позовом утворився та існує перед позивачем за первісним позовом борг за Кредитними договорами у загальному розмірі 5798835,02 грн., а саме:

- 3851437,76 грн. за Кредитним договором-1, в тому числі капітал в сумі 3708831,62 грн., проценти в сумі 80440,96 грн., проценти за неправомірне користування кредитом в сумі 19693,22 грн. та пеня в сумі 42471,96 грн.;

- 1947397,26 грн. за Кредитним договором-2, в тому числі капітал в сумі 1865051,44 грн., проценти в сумі 49515,02 грн., проценти за неправомірне користування кредитом в сумі 11218,98 грн. та пеня в сумі 21611,82 грн.

Крім того, 27.01.2015 року у якості забезпечення виконання зобов`язань відповідача-1 за первісним позовом за Кредитними договорами були укладені відповідні договори поруки:

- Договір поруки № 347784-ДП1, укладений Банком (Кредитор) з фізичною особою ОСОБА_4 (відповідач-2 за первісним позовом, Поручитель) (надалі - "Договір поруки-1"; т. 1 а.с. 67-68);

- Договір поруки № 347789-ДП1, укладений Банком (Кредитор) з фізичною особою ОСОБА_2 (відповідач-3 за первісним позовом, Поручитель) (надалі - "Договір поруки-2"; т. 1 а.с. 72-73);

- Договір поруки № 344972-ДП1, укладений Банком (Кредитор) з фізичною особою ОСОБА_3 (відповідач-4 за первісним позовом, Поручитель) (надалі - "Договір поруки-3"; т. 1 а.с. 77-78).

Відповідно до умов Договорів поруки (п.2.1.), Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник.

За умовами п.2.2. Договорів поруки, розмір зобов`язань Позичальника визначається відповідно до Кредитних договорів. При цьому розмір зобов`язань які виникають з Рамкової угоди і укладених на її підставі Кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування.

Згідно з п.2.3. Договорів поруки, порука поширюється на зобов`язання Позичальника із врахуванням усіх Кредитних договорів, а також змін та/або доповнень до Кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Умовами Рамкової угоди (п.16) передбачено, що Позичальник зобов`язаний достроково погасити весь залишок кредиту протягом п`яти банківських днів з дня відправлення (вручення, якщо Банк вручив Вимогу) Позичальнику чи Поручителям Вимоги, якщо інша сума чи строк дострокового погашення не будуть вказані у такій вимозі.

Як свідчать матеріали справи, позивач за первісним позовом надіслав на адресу відповідача-1 за первісним позовом вимогу про повне дострокове погашення кредиту за двома Кредитними договорами (т. 1 а.с.63).

Аналогічні вимоги направлено на адреси відповідачів-2,3,4 за первісним позовом (т. 1 а.с. 69, 74,79).

Відповідач-1 за первісним позовом всупереч вимогам пункту п. 16 Рамкової угоди вимогу не виконав, заборгованість не погасив. Поручителі також зобов`язання Позичальника за Кредитними договорами залишили без виконання.

Такі обставини, на думку позивача за первісним позовом, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою кредитний договір №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року та кредитний договір №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 року, які є невід`ємними частинами Рамкової угоди №FW202.671 від 27.01.2015 року, є кредитними договорами, згідно з умовами яких, за приписами ст.1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст.1048 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.10 Рамкової угоди, усі платежі Позичальника на користь Банку здійснюються Позичальником самостійно у день настання дати їх оплати без відрахування будь-яких витрат, комісій чи податків і без необхідності пред`явлення Банком вимоги до Позичальника. Зобов`язання щодо платежів вважаються виконаними з моменту зарахування коштів у розмірі цих зобов`язань та у встановленій Угодою черговості на відповідний рахунок Банку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Проте, відповідач-1 за первісним позовом порушив умови Кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.

Щодо тверджень відповідача-3 за первісним позовом про неправомірність одночасного стягнення процентів та процентів за неправомірне користування кредитом, суд зазначає, що періоди за які нараховані проценти по графіку згідно договору і проценти за неправомірне користування кредитом (капіталом) є різними, а відтак не відбувається їх одночасне нарахування.

Так, проценти згідно графіку Кредитного договору № 1 які мали бути сплачені 03.05.2017 року нараховані за період з 03.04.2017 року по 03.05.2017 року (таблиця № 1 Розрахунку заборгованості, платіж № 5).

Як вбачається з таблиці № 3 Розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 1 перше нарахування процентів за неправомірне користування кредитом було здійснено за період з 04.05.2017 року по 23.05.2017 року, тобто на наступний день після несплаченого розміру капіталу 125034,67 грн. згідно графіку і до дати його сплати.

Умовами Рамкової угоди (п. 5.5) передбачено, що у випадку прострочення встановлених цим договором строків погашення грошових зобов`язань Позичальник сплачує Кредитору штрафну пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент нарахування пені від суми непогашеної заборгованості в гривневому еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення до дати повної фактичної оплати заборгованості.

Щодо твердження відповідача-3 за первісним позовом про порушення позивачем за первісним позовом порядку та строків нарахування пені за Кредитними договорами, суд зазначає наступне.

Останнім реченням пункту 5.5 Рамкової угоди передбачено, що до стягнення пені застосовується позовна давність тривалістю три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Отже, Банк та Позичальник за спільною письмовою згодою змінили спеціальний строк позовної давності щодо стягнення пені та встановили його тривалість в три роки.

Окрім цього, відповідачем-3 за первісним позовом невірно вказано період за який розраховано і заявлено до стягнення заборгованість по пені за Кредитними договорами.

По Кредитному договору-1 загальний розмір пені, що був нарахований за весь час дії цього договору становить 66863,42 грн., що зазначено в таблиці № 4 Розрахунку заборгованості, Графа 10, останній рядок "Всього нараховано відповідно до параметрів розрахунку пені".

Так, перше нарахування пені відбулося за період з 03.01.2017 року по 06.01.2017 року у загальному розмірі 229,97 грн. (таблиця № 4 Розрахунку заборгованості, графа 10, рядок 1-3) та було погашено Позичальником 06.01.2017 року у цьому ж розмірі 229,97 грн. (таблиця № 2 Розрахунку заборгованості, графа 8, рядок 3).

В подальшому, як видно із розрахунку заборгованості, пеня продовжувала нараховуватися у випадках порушення Позичальником строків оплати платежів згідно Кредитного договору, проте водночас періодично відбувалося погашення заборгованості по пені.

Останній платіж по пені був здійснений Позичальником 02.10.2018 року у розмірі 570,72 грн. (таблиця № 2 Розрахунку заборгованості, графа 8).

Загальний розмір пені, що був сплачений Позичальником за весь час дії Кредитного договору-1 становить 24391,46 грн. (таблиця № 2 Розрахунку заборгованості графа 8, останній рядок "Всього погашено зобов`язань, які виникли за період розрахунку").

Після цього за період з 03.10.2018 року по 30.10.2018 року відбулося нарахування пені у загальному розмірі 42125,44 грн. (таблиця № 4 Розрахунку заборгованості, графа 10, рядки 149,150). Саме цей період є основним в розрахунку заборгованості по пені за Кредитним договором-1. Різниця між загальним розміром пені нарахованої Банком та загальним розміром пені сплаченої Позичальником є розміром пені, що заявлена до стягнення і становить: 66863,42 грн. - 24391,46 грн. = 42471,96 грн.

Аналогічним чином відбувалося нарахування пені по Кредитному договору-2.

Отже, позивач за первісним позовом заявив про стягнення заборгованості по пені в межах строків позовної давності визначеною Рамковою угодою.

Посилання представника відповідачів за первісним позовом на Закон України "Про захист прав споживачів" суд вважає недоречним, оскільки Кредитні договори укладалися не з фізичною, а з юридичною особою та їх цільовим призначенням було поповнення обігових коштів, тобто отримання кредиту з метою задоволення потреб підприємницької діяльності, тому в даному випадку споживчі кредитні відносини не виникають.

Недоречними також є посилання представника відповідачів за первісним позовом на правову позицію ВСУ у постанові від 16.11.2016 року по справі № 6-174цс16 та на рішення ВССУ по справі № 756/5522/15-ц від 20.02.2017 року, адже вказані справи знову ж таки стосуються спорів про захист прав споживачів.

Окрім цього, представник відповідачів за первісним позовом посилається на п. 3.6 "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", які взагалі станом на сьогодні втратили чинність.

Відповідно до ст. 47 Закону України "Про банки та банківську діяльність", банк має право надавати банківські та інші фінансові послуги та водночас самостійно встановлювати процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Отже, підписавши Кредитні договори, Позичальник надав свою згоду на сплату всіх зазначених в цих договорах комісій, які Банк мав право встановлювати.

Враховуючи викладене, перевіривши розрахунки позивача за первісним позовом, суд зазначає, що вони є вірними, а тому вимоги про стягнення з відповідача-1 за первісним позовом заборгованості за кредитним договором №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року в сумі 3851437,76 грн. та заборгованості за кредитним договором №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 року в сумі 1947397,26 грн. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог до відповідачів-2,3,4 за первісним позовом суд зазначає наступне.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Кодексу, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Договорами поруки, якими забезпечується виконання зобов`язань відповідача за первісним позовом-1 не передбачено спеціальних умов відповідальності Поручителя, а отже відповідач за первісним позовом-1 та Поручителі (відповідачі-2,3,4 за первісним позовом) відповідають перед АТ "ПроКредит Банк" як солідарні із Позичальником боржники.

Таким чином, зважаючи на порушення відповідачем-1 за первісним позовом зобов`язань, забезпечених поруками, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача за первісним позовом про солідарне стягнення з відповідачів за первісним позовом заборгованості за кредитним договором №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року в сумі 3851437,76 грн. та заборгованості за кредитним договором №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 року в сумі 1947397,26 грн.

Щодо вимог зустрічного позову про визнання недійсними пунктів 2.3. та 4.1. договору поруки №347789-ДП1 від 27.01.2015 року (Договір поруки-2), суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Стаття 215 Цивільного кодексу України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1, 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 207 Господарського кодексу, згідно з якою господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до абз. 4 п. 2.3. Договору поруки-2, Поручитель безумовно і безвідклично погоджується, що усі зміни Кредитних договорів та/чи будь-які інші зміни до Рамкової угоди у т. ч. зміна структури платежів погашення кредиту, зміна змінюваної процентної ставки, зміна чи введення нових комісій, штрафних санкцій, прав та обов`язків сторін тощо), а також укладення нових Кредитних договорів на підставі Рамкової угоди можуть здійснюватися без будь-якого погодження з Поручителем, а тому порукою будуть забезпечуватися зобов`язання Позичальника з врахуванням усіх таких змін і нових Кредитних договорів без необхідності їх попереднього чи наступного ознайомлення чи погодження із Поручителем.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що наперед встановлення у Договорі поруки-2 згоди Поручителя на внесення будь-яких змін до Кредитних договорів, які можуть призвести до збільшення його відповідальності перед кредитором, визначення такої умови як "безумовної" та "безвідкличної" є несправедливим, оскільки надання Поручителями такої згоди не відповідає їхньому волевиявленню.

Згідно з п. 4.1. Договору поруки-2, припинення окремих Кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії Рамкової угоди, а також непред`явлення Кредитором вимог про погашення Поручителем заборгованості Позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред`явити вимогу Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника .

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що така умова однозначно і безумовно суперечить вимогам цивільного законодавства України. На думку позивача у ч. 4 ст. 559 ЦК України чітко передбачено, у зв`язку із чим припиняється порука, а у п. 4.1. Договору поруки передбачені протилежно різні умови, в свою чергу ст. 559 ЦК України не передбачає пріоритету Договору над Законом.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом вважає, що п. 2.3., п. 4.1 Договору поруки-2 взагалі є несправедливими, оскільки вони суперечать вимогам чинного законодавства України та моральним засадам суспільства, а умови, визначені у Договорі поруки, за яких порука припиняється, не мають пріоритету їх застосування над вимогами ЦК України (ст. 559 ЦК України), у зв`язку із чим наявні підстави для визнання недійсними п. 2.3., 4.1. Договору поруки-2, укладеного між АТ "ПроКредит Банк" та ОСОБА_2 .

Проте, суд не погоджується з такими висновками позивача за зустрічним позовом, з огляду на наступне.

Позивач за зустрічним позовом, посилаючись лише на окремий абзац 4 п.2.3 Договору поруки-2, не звертає увагу на умови п. 2.3 Договорів поруки-2 в цілому.

Відповідно до абз.1 п. 2.3. Договору поруки-2, порука у повному обсязі поширюється на зобов`язання Позичальника із врахуванням усіх Кредитних договорів, а також змін та доповнень до Кредитних договорів з моменту набрання ними чинності.

Якщо зміни та/або доповнення (надалі - зміни) до Рамкової угоди стосуватимуться збільшення вказаних в п. 2.2 Договору лімітів умов кредитування, то порукою будуть забезпечуватися зобов`язання Позичальника з врахуванням таких змін за умови отримання на те попередньої чи наступної згоди Поручителя. Така згода може бути надана шляхом внесення змін до Договору або вчинення Поручителем погоджувального підпису на договорі про внесення змін до Рамкової угоди або подання Поручителем письмової згоди у формі листа (абз. 2).

У випадку відсутності вказаної згоди порукою будуть забезпечуватися зобов`язання Позичальника в межах лімітів умов кредитування, які діяли до внесення таких змін до Рамкової угоди (абз. 3).

Отже, з аналізу умов п. 2.3 Договору поруки-2 вбачається, що збільшення вказаних в п. 2.2 Договору поруки-2 умов кредитування, можливе лише у разі надання на це згоди Поручителів.

Таким чином, твердження позивача за зустрічним позовом, що Договором поруки-2 наперед передбачено надання попередньої згоди Поручителя на внесення змін до Кредитних договорів, які можуть призвести до збільшення його відповідальності є такими, що не відповідають дійсності.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи протягом строку дії Кредитних договорів процентна ставка, що була встановлена на момент підписання договору, зменшувалася, а тому збільшення зобов`язань Поручителя за Кредитними договорами, про які вказує позивач за зустрічним позовом, взагалі відсутнє.

Щодо умови про припинення Договору поруки-2 (п. 4.1.), суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування", який набрав чинності 04.02.2019 року передбачено внесення таких змін до окремих законодавчих актів, зокрема:

- викладення ч.1 ст. 559 ЦК України у такій редакції:

"1. Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання."

- викладення ч. 4 ст. 559 ЦК України у такій редакції:

"4. Порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання."

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного вище Закону України встановлено, що цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону.

Тобто зазначене у Договорі поруки-2 набуло свого законного відображення у відповідних нормах ЦК України, пропуск строку звернення до Поручителя з вимогою виконання його зобов`язань відсутній, в тому числі і навіть строк тривалістю в шість місяців.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання недійсним Договору поруки-2 в цілому або його окремих пунктів відсутні, а тому в задоволенні зустрічного позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, судові витрати позивача за первісним позовом , які складаються з судового збору в сумі 86982,53 грн. підлягають відшкодуванню з відповідачів за первісним позовом. В той же час, судові витрати позивача за зустрічним позовом, у зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову, відшкодуванню не підлягають.

На підставі ст. ст. 6, 202, 203, 215, 526, 530, 549-559, 610, 611, 629, 1048, 1049, ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1067 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, керуючись статтями 73-74, 76-80, 129, 191, 232-233, 237-238, 240-241, 247 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універс Дс Групз" (04201, м. Київ, вул. Сім`ї Кульженків, б. 35, ідентифікаційний код 37327380), фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) та з фізичної особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, прос.Перемоги, 107-А, ідентифікаційний код 21677333) заборгованість за кредитним договором №202.45478/FW202.671 від 01.12.2016 року в загальному розміру 3851437,76 грн. та заборгованість за кредитним договором №202.45812/FW202.671 від 23.06.2017 року в загальному розміру 1947397,26 грн., які було укладено на підставі та у межах Рамкової угоди №FW202.671 від 27.01.2015 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універс Дс Групз" (04201, м. Київ, вул. Сім`ї Кульженків, б. 35, ідентифікаційний код 37327380) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, прос.Перемоги, 107-А, ідентифікаційний код 21677333) судовий збір в сумі 21745,63 грн.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, прос.Перемоги, 107-А, ідентифікаційний код 21677333) судовий збір в сумі 21745,63 грн.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, прос.Перемоги, 107-А, ідентифікаційний код 21677333) судовий збір в сумі 21745,63 грн.

Стягнути з фізичної особи ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" (03115, м. Київ, прос.Перемоги, 107-А, ідентифікаційний код 21677333) судовий збір в сумі 21745,63 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні зустрічного позову фізичної особи ОСОБА_2 про визнання недійсними пунктів договору - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.06.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова