ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1128/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

при секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/1128/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 12, 4-й поверх; )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18; )

про зобов`язання повернути товар

Представники:

від позивача: Марков О.В., адвокат за ордером

від відповідача: не з`явився

Встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор про зобов`язання повернути товар.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача прийнятих на себе зобов`язань за умовами Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19 грудня 2017р. та направлено на зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) товар загальною вартістю 9395824,80 грн., що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19 грудня 2017р.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, позивачем було подано заяву про забезпечення позову від 22.04.2019р. вх. № ГСОО 2-1859/19.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.04.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1128/19. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено до розгляду в засіданні суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.04.2019р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) про забезпечення позову від 22.04.2019р. вх. № ГСОО 2-1859/19 задоволено.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.05.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/1128/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор про зобов`язання повернути товар. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "12" червня 2019 р. о 15:00. Викликано учасників справи у судове засідання.

Позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з підставі які визначено у поданій позовній заяві, та просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор вчинити дії повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) наступний товар загальною вартістю 9395824 грн. 80 коп., що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19.12.2017р. (і). соняшник (некласне) 912216 кг. (загальна вартість 9395824 грн. 80 коп.)., а також просить суд стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 2881,50 грн., які складаються із витратами, які поніс позивача, сплачуючи судовий збір за подання позовної заяви до суду та за подання заяви про забезпечення позову.

Відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідань суду, шляхом скерування на його юридичну адресу ухвал суду, однак кореспонденція суду повернулась без вручення, з зазначенням поштової організації „організація не зареєстрована (а.с. 94-99).

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив.

Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувались судом на адресу реєстрації відповідача, а також відсутність жодних клопотань з боку відповідача про відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив.

19 грудня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор (Зерновий склад) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) (Поклажодавець) було укладено Договір №27/Т/17 складського зберігання зерна (надалі Договір), за умовами якого Поклажодавець зобов`язується передати Зерновому складу насіння соняшника українського походження, врожаю 2017 року (надалі зерно), за заліковою вагою в кількості 1790.000 метричних тони (+/- 5%на вибір Поклажодавця), пшеницю 3-го класу, українського походження, врожаю 2017 року (надалі зерно) за заліковою вагою в кількості 2300.000 метричних тон (+/- 5%на вибір Поклажодавця), пшеницю 6-го класу українського походження, врожаю 2017 року (надалі зерно) за заліковою вагою в кількості 2700.000 метричних тон (+/- 5%на вибір Поклажодавця), що визначаються по фактичній кількості зерна, що надійшло від Паклажодавця і засвідчується відповідними складськими документами, а Зерновий склад зобов`язується прийняти таке зерно для зберігання, при необхідності довести його до необхідних кондицій умов зберігання, на визначених цим Договором умовах і в установлений строк повернути його Поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, у стані, передбаченому цим Договором та законодавством.

Відповідно до п. 1.2. Договору, Зерновий склад надає Поклажодавцю послуги по доведенню якості зерна до вимог обумовлених Договором, і послуги зі зберігання зерна, та виконує роботи для уникнення псування і втрати якості (далі по тексту „послуги, „роботи). Такі послуги та роботи можуть надаватися (виконуватися) як за згодою Поклажодавця, так і без його згоди ( у випадку, якщо надання таких послуг передбачено цим Договором, або їх ненадання призведе до зниження якісних показників зерна).

Згідно до п. 3.1. Договору, Зерновий склад зобов`язаний прийняти від Поклажодавця зерно фактичної якості, але не вище обмежувальних кондицій, забезпечити його належне зберігання у повному обсязі та здійснити відпуск Поклажоадвцеві або особі, зазначеній ним як одержувач. Природні втрати зерна при зберіганні, а також нестача понад природні втрати, спричинена покращенням якості, підтверджена актами доробки зерна, актами на оприбуткування зміток, актами отримання аспіраційних відносів довільної форми та актами-розрахунками, списується за рахунок Поклажодавця; прийняти зерно за фізичною вагою та провести перевірку його якості; видати складські документи на зерно, зареєстровані в держреєстрі складських документів на зерно, не пізніше наступного робочого дня після прийняття його на зберігання; зберігати зерно протягом строку, визначеного в Договорі; повідомити на вимогу Поклажодавця про умови зберігання зерна; надати додаткові послуги по сушінню та очистці зерна у разі невідповідності поставленого на зберігання зерна вимогам базисних кондицій для зберігання; у разі виявлення пошкодження зерна негайно повідомити Поклажодавця; забезпечити доступ Поклажодавця та сюрвеєрних компаній до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання; здійснювати інші обов`язки, передбачені цим Договором.

Умовами п. 3.4. Договору визначено, що Поклажодавець має право запитувати інформацію про умови зберігання і якість зерна, переоформити право власності на зерно відповідно до законодавства, замовляти додаткові послуги, проводити огляд зерна протягом строку його зберігання.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Поклажодавець сплачує Зерновому складу вартість наланих послуг за діючими у Зерновому складі тарифами встановлених згідно з Додатком 2 цього Договору.

Згідно до п. 5.1. Договору, зерно, передане на зберігання Зерновому складу згідно з цим Договором, залишається власністю Поклажодавця протягом усього часу знаходження його на зберіганні Зернового складу. Право власності на зерно Поклажодавця до Зернового складу не переходить, та Зерновий склад не має права розпоряджатися зерном (його частиною) Поклажодавця крім випадків, передбачених законодавством та п. 5.2. цього Договору.

Відповідно до п. 8.1. Договору, Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань у повному обсязі.

За матеріалами справи судом вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) передало в повному обсязі на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор наступний товар: (і). пшениця м`яка (3 класу) 2300 000 кг, (іі). пшениця м`яка (6 класу) 2700000 кг, (ііі). соняшник (некласне) 1790000 кг. Вище перелічений товару був переданий на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова. 16.

Факт передачі вказаного товару Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор підтверджується складською квитанцією №1202 від 26 грудня 2017р., витягом з Реєстру складських документів на зерно №14264 від 26.02.2019р.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 281, станом на березень 2019 року на елеваторі Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор залишились на зберіганні (і). соняшник (некласне) 912216 кг (загальна вартість 9395824,80 грн.).

Відповідно до звіту Товариства з обмеженою відповідальністю „Центр УкрАгроКонсалт №25/1/19 від 26 березня 2019р., загальна вартість товару на зберіганні станом на 25 березня 2019р. дорівнює сумі 9395824,80 грн. (912,216*10300).

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги, позивачем було зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор зобов`язано повернуто товар Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) за першою вимогою відповідно до умов договору.

Як встановлено судом, 07.02.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор Заяву (Вимогу) про повернення зерна, переданого на складське зберігання за вих. № 07/02-2019-2/1, проте, за твердженням позивача, відповіді ним отримано не було.

В свою чергу, 21.02.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) та Товариством з обмеженою відповідальністю „CISS GROUP UKRAINE було укладено Договір №21/07 про надання послуг по перевірці товарів, які зберігаються на складі.

04.02.2019р. інспектор Товариства з обмеженою відповідальністю „CISS GROUP UKRAINE, яке надавало, зокрема, послуги аудиту портових терміналів та складів, за інструкцією Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА), прибув на територію Білгород-Дністровського елеватору для проведення огляду товару на зберіганні, відповідно до п. 3.1. та п. 3.4. Договору №27/Т/17 складського зберігання зерна від 19.12.2017р., укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор порушуючи умови укладеного Договору, не допустив інспектора на територію елеватора, що підтверджується Актом про не допуск до здійснення перевірки від 04.02.2019р.

Також, позивачем було зазначено, що у зв`язку з наведеними обставинами Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) до Національної поліції України було подано Заяву (повідомлення) за фактами вчинення посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор дій, що містять ознаки складу злочину, передбаченого ст. 191 Кримінального кодексу України.

Позивачем під час розгляду справи надавались пояснення та було зазначено суду, що станом на момент розгляду справи товар на зберіганні знаходиться на елеваторах - Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор, а відповідач ігнорує всі вимоги про повернення товару, а також не відповідає на будь-яку кореспонденцію від позивача. Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) вважає, що відповідач своїми діями порушує законні права та майнові інтереси позивача.

На підставі викладеного Товариство з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор вчинити дії повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) наступний товар загальною вартістю 9395824 грн. 80 коп., що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19.12.2017р. (і). соняшник (некласне) 912 216 кг. (загальна вартість 9395824 (грн. 80 коп.).

Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193 ГК України).

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між Товариством з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор та Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) виникли на підставі укладеного між ними 19 грудня 2017р. Договору №27/Т/17 складського зберігання зерна.

Відповідно до ч.1 ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ч. 1 ст. 942 ЦК України, зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Приписами ст. 949 Цивільного кодексу України визначено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернена поклажодавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей. Зберігач зобов`язаний передати плоди та доходи, які були ним одержані від речі. Тотожність речі, яка була прийнята на зберігання, і речі, яка була повернута поклажодавцеві, може підтверджуватися свідченням свідків.

Згідно до ст. 953Цивільного кодексу України, зберігач зобов`язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про зерно та ринок зерна в Україні, зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

Як встановлено судом, факт передачі спірного товару Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор підтверджується складською квитанцією №1202 від 26 грудня 2017р., витягом з Реєстру складських документів на зерно №14264 від 26.02.2019р.

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 281, станом на березень 2019 року на елеваторі Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор залишились на зберіганні (і). соняшник (некласне) 912216 кг (загальна вартість 9395824,80 грн.).

Судом встановлено, що 07.02.2019р. Товариством з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) було надіслано на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор Заяву (Вимогу) про повернення зерна, переданого на складське зберігання за вих. № 07/02-2019-2/1, однак, відповідачем не було забезпечено здійснення повернення товару власнику.

04.02.2019р. інспектор Товариства з обмеженою відповідальністю „CISS GROUP UKRAINE, яке надавало, зокрема, послуги аудиту портових терміналів та складів за умовами Договору №21/07 про надання послуг по перевірці товарів, які зберігаються на складі від 21.02.2017р., укладеного з позивачем, за інструкцією Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА), прибув на територію Білгород-Дністровського елеватору для проведення огляду товару на зберіганні, відповідно до п.3.1. та п. 3.4. Договору №27/Т/17 складського зберігання зерна від 19.12.2017р., проте Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор не допустило інспектора на територію елеватора, що підтверджується Актом про не допуск до здійснення перевірки від 04.02.2019р.

Зі змісту положень ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України вбачається, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ч. 2 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували доводи позивача про необґрунтоване утримання спірного зерна відповідачем. Доказів повернення належного майна позивачу матеріали справи також не містять.

Дослідивши обставини спору, судом було встановлено факт наявності перешкоди з боку Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор у здійсненні позивачем права користування та розпорядження своїм майном, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у зв`язку з чим, позовні вимоги про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор вчинити дії, а саме повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) наступний товар загальною вартістю 9395824 грн. 80 коп., що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19.12.2017р. (і). соняшник (некласне) 912 216 кг. (загальна вартість 9395824 (грн. 80 коп.) - є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами і підлягають задоволенню судом.

Згідно зі ст.73 Господарського процесуального Кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 1 ст. 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) в повному обсязі.

Згідно ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Представником позивача були надані пояснення та зазначено, що наразі він не може надати доказів, які підтверджують понесення адвокатських витрат та зазначено, що такі докази будуть надати у строк, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2881,50 грн., які складаються із суми судового збору, плаченого за подання позовної заяви до суду та суми судового збору плаченого за подання заяви про забезпечення позову, покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) задовольнити повністю.

2.Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18; ) вчинити дії повернути Товариству з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 12, 4-й поверх; ) наступний товар загальною вартістю 9395824 (дев`ять мільйонів триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 80 коп., що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18; ) на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договору складського зберігання зерна №27/Т/17 від 19.12.2017р. (і). соняшник (некласне) 912216 (дев`ятсот дванадцять тисяч двісті шістнадцять) кг. (загальна вартість 9395824 (дев`ять мільйонів триста дев`яносто п`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 80 коп.)

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Білгород-Дністровський елеватор (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА) (01001, м.Київ, вул. Володимирська, 12, 4-й поверх; ) судові витрати у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн. 50 грн.

Повний текст рішення складено 14 червня 2019 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко