ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"12" червня 2019 р. Cправа № 902/1151/15

Суддя господарського суду Вінницької області Лабунська Т.І., розглянувши додаткові вимоги ПАТ "Альфа-Банк", м. Київ у справі

за заявою: Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк", м. Київ

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глоінвест", м. Вінниця

про банкрутство

За участю: секретаря судового засідання - Матущак О.В.

представника арбітражного керуючого Болховітіна В.М. - Аврамчук О.А.

представника ТОВ "Мостобуд" - Мілованова А.В.

представника ПАТ "Альфа-Банк" - Середюка Б.Л.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1151/15 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Глоінвест", м. Вінниця.

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 03.11.2016 року задоволено частково заяви ПАТ «Альфа-Банк» від 16.10.2015 року та від 02.11.2016 року про визнання додаткових кредиторських вимог до боржника і включення їх до реєстру вимог кредиторів.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018 ухвалу Господарського суду Вінницької області від 03.11.2017 року залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду постанову апеляційної інстанції від 12.02.2018 та ухвалу суду першої інстанції від 03.11.2016 в частині затвердження вимог кредитора ПАТ "Альфа-Банк" скасовано, а справу передано до Господарського суду Вінницької області на новий розгляд додаткових вимог ПАТ "Альфа-Банк".

28.01.2019 року справу повернуто до Господарського суду Вінницької області для продовження розгляду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2019 року розподілена судді Лабунській Т.І. для розгляду додаткових вимог ПАТ "Альфа-Банк".

Ухвалою суду від 14.02.2019 року справу № 902/1151/15 для розгляду додаткових вимог ПАТ "Альфа-Банк" прийнято до свого провадження суддею Лабунською Т.І. та призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.03.2019 року.

Ухвалами суду від 04.03.2019 року, 05.04.2019 року, 15.05.2019, 28.05.2019 р. розгляд додаткових вимог ПАТ "Альфа-Банк" неодноразово відкладався, востаннє на 12.06.2019 року.

12.06.2019 року в судовому засіданні суд продовжив розгляд додаткових вимог ПАТ "Альфа-Банк".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників провадження у справі про банкрутство, проаналізувавши нормативно-правові акти, висновки, викладені в Постанові Верховного Суду від 16.10.2018 року суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ПАТ «Альфа-Банк» від 16.10.2015 року та відмову в задоволенні заяви від 02.11.2016 року про визнання додаткових вимог банку. Такого висновку суд дійшов з огляду на наступні обставини.

16.10.2015 року до суду надійшла заява ПАТ «Альфа-Банк», м. Київ з додатковими грошовими вимогами до боржника ТОВ «Глоінвест», м. Вінниця (т. 2, а.с. 4).

В заяві повідомлено, що додатково до вимог, заявлених у заяві про порушення провадження у справі про банкрутство та визнаних судом ПАТ «Альфа-Банк» має вимоги до боржника на суму 52 418 073, 92 грн., з них: заборгованість по процентам за користування кредитом з 04.10.2015 року по 30.09.2015 року 1 120 791, 73 доларів США та 23 035 729, 98 грн.; заборгованість по пені за прострочення сплати процентів з березня 2015 року по серпень 2015 року 129 631,81 доларів США та 2 784 750,51 грн., судовий збір за подачу заяви про порушення провадження у справі про банкрутство 6090,00 та 2436,00 грн. судовий збір за подачу заяви про визнання додаткових грошових вимог.

08.09.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Глоінвест» було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 128/11 з відповідними змінами та доповненнями. Рішенням господарського суду м. Києва від 30.12.2013 року по справі № 910/17195/13 позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено та стягнуто солідарно з ТОВ «Глоінвест» та ПАТ «Мостобуд» заборгованість за вищевказаним кредитним договором. Враховуючи, що рішення суду не виконане та заборгованість не погашена, кредитор продовжив нарахування процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, за прострочення їх сплати. А тому просив визнати додаткові грошові вимоги на загальну суму 52 418 073, 92 грн.

02.11.2016 р. до суду надійшло Уточнення до заяви з додатковими вимогами до боржника. В заяві повідомлено, що Постановою Вищого господарського суду України від 28.09.2016 р. по справі № 902/1151/15 змінено п. 2 резолютивної частини ухвали господарського суду Вінницької області від 17.09.2015 р. по даній справі та викладено його в такій редакції: « 2. Визнати вимоги кредитора Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк», м. Київ в сумі 111 581 604, 15 грн.». При цьому Вищим господарським судом України зазначено, що різниця, яка виникла внаслідок зміни курсу гривні до долара США, у період із дня прийняття рішення (30.12.2013 р.) до дня подання заяви про порушення провадження у справі про банкрутство 18.08.2015 р. має іншу правову природу, ніж заборгованість, яка підтверджена судовим рішенням у справі № 910/17195/13. За даних обставин банк просив включити до додаткових вимог курсову різницю в сумі 62 871 355,70 грн. (т. 4, а.с. 225).

11.05.2019 року ПАТ «Альфа-Банк» подано заяву про уточнення вимог. Вказано загальну суму заборгованості - 78 104 564, 18 грн. Однак 12.06.2019 р. в судовому засіданні представник банку усно уточнив, що вірна сума, яка підлягає визнанню - 115 062 505, 23 грн. (52 191 149,53 (вимоги, заявлені в заяві від 16.10.2015 р. із уточненням періоду нарахування до 17.09.2019 р.) + 62 871 355, 70 грн. (курсова різниця вимоги заявлені в заяві від 02.11.2016 р.). А також просив визнати і вимоги зі сплати судового збору 6090.00 грн. і 2436.00 грн. (т. 11, а.с. 81).

Представником кредитора ПАТ «Мостобуд» подано Заперечення в яких заявлено про відмову у визнанні додаткових вимог фінансової установи до боржника (т. 11, а.с. 102) .

Судом встановлено, що в Постанові Верховного Суду від 16.10.2018 року по даній справі вказано:

«У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц зроблено такі висновки щодо застосування положень статті 1048 ЦК України. Якщо за кредитним договором кредитодавець використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

25. Однак, при розгляді цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій не встановили, чи у справі № 910/17195/13 про стягнення з боржника заборгованості за кредитом ПАТ «Альфа-Банк», будучи кредитодавцем за договором про відкриття кредитної лінії від 08.09.2011 № 128/11, використав чи не використав своє право вимагати від позичальника - ТОВ «Глоінвест» - дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку?

26. У залежності від встановленого суду першої інстанції під час нового розгляду заяв ініціюючого кредитора про визнання додаткових грошових вимог слід відповідно до положень частини четвертої статті 236 ГПК України врахувати висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, зроблені при розгляді справи № 310/11534/13-ц.».

Під час нового розгляду справи № 902/1151/15 в частині додаткових вимог ПАТ «Альфа-Банк» були враховані висновки Верховного Суду і встановлено, що мав місце факт вимоги про дострокове повернення кредиту 07.08.2015 р.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.12.2013 року встановлено факт вимоги про дострокове повернення кредиту: «Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, 07.08.2013 р. позивачем було направлено на адресу як позичальника, так і поручителя за Договором поруки лист № 62257-11-б/б від 06.08.2013 р. з вимогою повернути у строк не більше 10 календарних днів з ддати направлення відповідної вимоги суму наданого кредиту та заборгованості по сплаті процентів. Таким чином, в силу положень ст. 11.6 Кредитного договору у позичальника виник обов`язок в строк до 17.08.2013 р. повернути суму кредиту та несплачені проценти позивачу».

Такими діями кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч. 1 ст. 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту (тобто до 17.08.2013 р.).

В заяві від 16.10.2015 р. проценти нараховані за період з 04.10.2015 року по 30.09.2015 рок. А тому наявні підстави для відмови у визнанні таких вимог. Відповідно якщо наявні законні підстави для відмови у визнанні вимог щодо процентів, то логічно і слід відмовити у визнанні вимог по пені за прострочення сплати процентів з березня 2015 року по 17.09.2015 року. А тому слід відмовити у визнанні додаткових вимог ПАТ «Альфа-Банк» в сумі 52 191 149,53 грн.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. у справі № 310/11534/13-ц).

В частині 33 Постанови Верховного Суду від 16.10.2018 р. у даній справі зазначено: «Стосовно винесеного на розгляд палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду питання визначення розміру грошових вимог кредитора в справі про банкрутство у результаті встановленої рішенням суду заборгованості в іноземній валюті за кредитним договором, Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду доходить до такого висновку.

Системний аналіз положень статей 1, 2, 23 Закону про банкрутство дає підстави для висновку, що якщо зобов`язання боржника визначені в іноземній валюті, то склад і розмір грошових вимог кредиторів визначаються в національній валюті за курсом такої валюти, встановленим Національним банком України на дату подання кредитором заяви з грошовими вимогами до боржника.

Проте, у цій справі зобов`язання боржника не були визначені в іноземній валюті, як помилково зазначено судом апеляційної інстанції в оскарженій постанові, оскільки матеріалами справи підтверджено, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 30.12.2013 у справі № 910/17195/13, яким визначено заборгованість боржника перед кредитодавцем, суми боргу встановлено як у гривнях, так і в доларах США, еквівалентно переведених у національну валюту за курсом НБУ на час ухвалення рішення. Оскільки зобов`язання боржника не були визначені в іноземній валюті, то ця обставина не дає підстав у цій справі застосувати викладений вище висновок палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду».

Тобто Верховним Судом чітко вказано, що зобов`язання боржника перед кредитором ПАТ «Альфа-Банк» не були виражені в іноземній валюті і чітко визначені в рішенні від 30.12.2013 р. № 910/17195/13.

Із викладеного слідує безпідставність заявлення вимог в заяві від 02.11.2016 року щодо курсової різниці в сумі 62 871 355, 70 грн. А тому слід відмовити у визнанні вимог в сумі 62 871 355, 70.

Діюче законодавство не передбачає стягнення курсової різниці з боржника після прийняття відповідного рішення суду, отже повторне звернення із додатковими вимогами до боржника, які вже визнані судом і ґрунтуються на одному і тому самому судовому рішенні є такими, що суперечать Закону про банкрутство (Постанова Верховного Суду від 29.03.2018 р. по справі № 916/4644/15).

Враховуючи викладене вище слід відмовити у визнанні додаткових вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Глоінвест» в загальній сумі 115 062 505,23 грн., відповідно відмовити у задоволенні заяви від 02.11.2016 р. та частково відмовити у задоволенні заяви від 16.10.2015 р. і задовільнити лише в частині визнання вимог щодо витрат на судовий збір за подачу заяви про порушення провадження у справі про банкрутство в сумі 6090-00 грн. 1 черга. При відмові в задоволенні вимог судовий збір покладається на заявника (ст. 11, 129 ГПК України). А тому витрати в сумі 2436,00 грн. на сплату судового збору за подачу заяви з додатковими вимогами до боржника слід покласти на заявника ПАТ «Альфа-Банк».

Керуючись ст. 9, 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст.. 2, 3, 7, 10, 11, ч.6 ст. 12, 13, 18, 20, 73, 74, 79, 129, 232, 233, 234, ч. 1 ст. 235, 236, ч. 1 ст. 256, ч. 1 ст. 316, 326 ГПК України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ПАТ «Альфа-Банк» № б/н від 16.10.2015 р. з додатковими вимогами до боржника задовольнити частково.

2. Визнати грошові вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Глоінвест» в сумі 6090-00 грн. 1 черга задоволення (судовий збір за подачу заяви про порушення провадження у справі про банкрутство).

3. Відмовити у задоволенні заяви ПАТ «Альфа-Банк» № б/н від 02.11.2016 р.

4. Відмовити у визнанні вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ТОВ «Глоінвест» в сумі

115 062 505, 23 грн. (52 191 149,53 грн. + 62 871 355,70 грн.).

5. Судовий збір в сумі 2436,00 грн. покласти на кредитора ПАТ «Альфа-Банк».

Згідно ч.1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1- до справи;

2- Публічному акціонерному товариству "Альфа-Банк", 01001, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6;

3- Товариству з обмеженою відповідальністю "Глоінвест", 21007, м. Вінниця, вул. Некрасова, буд. 25, офіс 214;

4- арбітражному керуючому Болховітіну В. М., АДРЕСА_1 , 21050;

5 - Публічному акціонерному товариству "Мостобуд" (вул. Паньківська, 5, м.Київ, 33, 01033).