ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

"18" червня 2019 р. Справа № 911/979/19

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В.,

дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження

За позовом Фізичної особи-підприємця Вдовенко Віталія Вікторовича
до Житлово-будівельного кооперативу «Діамант»
простягнення 43 781,23 грн.

Без виклику учасників судового процесу;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Вдовенко Віталій Вікторович звернувся до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу "Діамант" про стягнення 43 781,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Житлово-будівельним кооперативом "Діамант" було порушено зобов`язання щодо належного виконання умов договору оренди № 0210 від 02.10.2015 в частині здійснення сплати орендних платежів, у зв`язку із чим, у відповідача утворилась заборгованість з орендної плати у розмірі 27 600,00 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, позивачем було подано зазначену позовну заяву про стягнення з відповідача 27 600,00 грн. основного боргу, 658,00 грн. 3% річних та 15 523,21 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою суду від 16.04.2019 було відкрито провадження у справі № 911/979/19. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 16.04.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 261.

Зазначене поштове відправлення було вручено адресату 06.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення, яке міститься у матеріалах справи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У даному випадку судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 16.04.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Київської області, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2015 між Фізичною особою-підприємцем Вдовенко Віталієм Вікторовичем (далі - орендодавець, позивач) та Житлово-будівельним кооперативом «Діамант» (далі - орендар, відповідач) був укладений договір оренди № 0210 (далі - договір).

Пунктом 1.1 зазначеного правочину сторони узгодили, що орендодавець передає, а орендар приймає в оренду - тимчасове платне користування побутове приміщення № 535, в кількості 1 шт. (6000 мм х 2500 мм х 2800 мм, 15 кв. м. - 1 шт.), яке буде знаходитись за адресою: м. Бровари, вул. Київська, 261. Вартість об`єкту оренди складає 45 000,00 грн. (сорок п`ять тисяч гривень) з ПДВ.

Відповідно до пунктів 2.2 та 3.2 договору, моментом передачі орендодавцем та прийняття орендарем об`єкта оренди у тимчасове платне користування вважається дата фактичної передачі майна та підписання акту прийому-передачі об`єкта оренди, що складається представниками сторін. Об`єкт оренди може використовуватися виключно як житлове, офісне приміщення або роздягальня. Об`єкт оренди повинен бути переданий орендодавцем та прийнятий орендарем протягом 3-х робочих днів з моменту підписання цього договору.

Матеріалами справи підтверджується, що 05.10.2015 Фізична особа-підприємець Вдовенко Віталій Вікторович, як орендодавець, передав, а Житлово-будівельний кооператив «Діамант», як орендар, прийняв в тимчасове платне користування об`єкт оренди - побутове приміщення № 535, загальною площею 15,0 кв.м. згідно договору № 0210 від 02.10.2015.

Акт прийому-передачі приміщення від 05.10.2015 підписаний сторонами та скріплений печатками, копія якого долучена до матеріалів справи.

Згідно з пунктом 4.1 та підпунктом "в" пункту 4.3 договору, орендна плата за користування об`єктом оренди складає 2 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 333,33 грн.) за один місяць оренди за 1 побутове приміщення. Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату щомісячно, не пізніше 02-го числа поточного місяця за попередній. В разі пролонгації дії цього договору оплата проводиться орендарем щомісячно не пізніше 02 -го числа поточного місяця за наступний місяць в розмірі, вказаному в п. 4.1.

Пунктом 4.6 договору сторони узгодили, що якщо дата сплати орендної плати випадає на вихідний чи святковий день, орендар повинен зробити сплату заздалегідь в останній робочий день перед датою сплати, яка вказана в п.п "а" п. 4.3.

Згідно з п. п. 3.3, 2.3 договору, об`єкт оренди повинен бути повернутий орендарем та прийнятий орендодавцем в день закінчення строку дії оренди, якщо орендар не пролонгує її термін. Моментом повернення орендарем та прийняття орендодавцем об`єкта оренди вважається дата підписання акту здачі-приймання об`єкта оренди, що складається представниками сторін та підписується в момент фактичного отримання майна.

Судом встановлено, що 24.10.2018 Житлово-будівельний кооператив «Діамант», як орендодавець, повернув, а Фізична особа-підприємець Вдовенко Віталій Вікторович, як орендар, прийняв з тимчасового платного користування об`єкт оренди - побутове приміщення № 535, загальною площею 15,0 кв.м. згідно договору № 0210 від 02.10.2015.

Акт прийому-передачі приміщення від 24.10.2018 підписаний сторонами та скріплений печатками, копія якого долучена до матеріалів справи.

Відповідно до пунктів 3.1 та 3.4 договору, термін дії цього договору - 2 місяці з дати підписання акту прийому-передачі обома сторонами. Договір може бути продовжений чи достроково припинений за згодою сторін. При припиненні дії договору, орендар зобов`язаний письмово попередити орендодавця за 10 днів до закінчення строку дії договору. У випадку, якщо орендар письмово не повідомив орендодавця про припинення або пролонгацію, а продовжує користуватись побутовим приміщенням, договір вважається пролонгованим до фактичного повернення побутового приміщення за актом приймання-передачі, але орендна плата здійснюється орендарем в будь-якому випадку за повний місяць.

Відповідно до ч. 1 ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Наразі суд зазначає, що оскільки протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди, ні від позивача, ні від відповідача не було заяви про припинення договору оренди (протилежного матеріали справи не містять), а також враховуючи те, що відповідач фактично продовжував користуватися об`єктом оренди до 24.10.2018, то суд вважає, що в порядку ст. 764 Цивільного кодексу України договір оренди № 0210 був продовжений на той самий строк та на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір оренди № 0210 від 02.10.2015, як належну підставу, у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди майна.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як вже було встановлено судом вище, позивачем свої зобов`язання щодо передачі майна за договором були виконані належним чином.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За умовами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з пунктом 4.1 та підпунктом "в" пункту 4.3 договору, орендна плата за користування об`єктом оренди складає 2 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 333,33 грн.) за один місяць оренди за 1 побутове приміщення. Орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату щомісячно, не пізніше 02-го числа поточного місяця за попередній. В разі пролонгації дії цього договору оплата проводиться орендарем щомісячно не пізніше 02 -го числа поточного місяця за наступний місяць в розмірі, вказаному в п. 4.1.

Пунктом 4.6 договору сторони узгодили, що якщо дата сплати орендної плати випадає на вихідний чи святковий день, орендар повинен зробити сплату заздалегідь в останній робочий день перед датою сплати, яка вказана в підпункті "а" пункту 4.3.

Судом встановлено, що відповідач обов`язки за договором в частині здійснення оплати орендної плати з моменту користування об`єктом оренди (02.10.2015) і до жовтня 2017 року виконував належним чином. Починаючи з жовтня 2017 року відповідач здійснював оплату оренди з затримкою строків, визначених умовами договору, а з грудня 2017 року взагалі припинив сплату орендних платежів.

Враховуючи те, що відповідач умови договору в частині оплати орендних платежів не виконав належним чином, у нього перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 27600,00 грн.

Станом на день розгляду спору по суті, відповідачем орендні платежі у сумі 27 600,00 грн. не сплачені. Доказів протилежного до суду сторонами не представлено.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував та належних доказів на заперечення відомостей повідомлених позивачем не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу обгрунтовані, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 27 600,00 грн.

Відповідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача за прострочення оплати 3% річних в сумі 658,00 грн. та інфляційні втрати в сумі 15 523,21 грн.

Господарський суд, здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат в межах періоду розрахунку позивача, з урахуванням дат прострочення платежів, приходить до висновку, що позовні вимоги, в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат нормативно обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню повністю в сумі 658,00 грн. та 15 523,21 грн. відповідно.

Приймаючи до уваги висновки суду про повне задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Діамант» (місцезнаходження: 07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Київська, буд. 261; ) на користь Фізичної особи-підприємця Вдовенко Віталія Вікторовича (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;, 4; ІПН НОМЕР_1 ) 27 600,00 грн. орендної плати, 658,00 грн. 3% річних, 15 523,21 грн. інфляційних втрат та 1 921,00 грн. судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

5. Згідно з п.п. 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.В. Сокуренко