РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.05.2019Справа № 910/16223/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-енергетична компанія "Енергоіндустрія"
простягнення 976 818,33 грн.
Суддя Бойко Р.В.

Секретар судового засідання Кучерява О.М.

Представники сторін:

від позивача:Кунянський С.М.
від відповідача:Свириденко Д.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" (надалі - "ТОВ "Тар Альянс") звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-енергетична компанія "Енергоіндустрія" (надалі - "ТОВ "Енергоіндустрія") про стягнення 976 818,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання за договором оренди №26/02-2016 від 26.02.2016 по сплаті орендних платежів за користування орендованими цистернами, у зв`язку з чим за період з липня 2017 року по листопад 2018 року утворилася заборгованість у розмірі 870 240,00 грн., яку і заявлено позивачем до стягнення в межах поданого позову. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 83 636,16 грн., 3% річних у розмірі 16 623,69 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 318,48 грн., нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.12.2018 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/16223/18, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 15.01.2019.

04.01.2019 через відділ діловодства суду представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у відповідності до якого позовні вимоги не визнавав, вказував на те, що: специфіка спірних правовідносин оренди між сторонами в даному випадку полягала в оплаті орендної плати не з моменту отримання орендованого майна в користування до його фактичного повернення, а виключно обумовлювалася фактичним використанням такого майна орендарем, від чого і мав здійснюватися розрахунок орендної плати; орендовані цистерни використовувалися відповідачем для перевезення смоли з заводу виробника в м. Горлівка, однак в силу блокування залізничних колій наприкінці 2016 2016 - початку 2017 року поступово залізничний рух припинився, а з введенням в дію рішення РНБО України від 15.03.2017 такий рух взагалі було заборонено, у зв`язку з чим орендовані цистерни залишилися на непідконтрольній території України, що унеможливлює їх повернення не в залежності від волі відповідача, а тому в силу приписів ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України існують правові підстави для звільнення останнього від сплати орендної плати за спірний період.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/16223/18 задоволено клопотання позивача про відкладення підготовчого судового засідання, встановлено позивачу строк до 18.01.2019 для подачі відповіді на відзив на позовну заяву та відкладено підготовче судове засідання на 29.01.2019, проведення якого ухвалою господарського суду міста Києва від 21.01.2019 було призначено на 05.02.2019.

17.01.2019 через відділ діловодства суду представником позивача подано відповідь на відзив, у відповідності до якого вказував, що: в умовах спірного договору відсутності положення щодо обв`язку відповідача сплачувати орендну плату виключно в день фактичного використання отриманих в оренду цистерн, адже було визначено, що оренда плата підлягає сплаті з моменту отримання відповідних цистерн орендарем та до моменту їх повернення орендодавцю, а тому відсутність вантажу в цистерні, простій цистерни тощо не звільняє відповідача від відповідного обов`язку; пояснення відповідача підтверджують про його обізнаність ще з кінця 2016 року про поступове припинення залізничного сполучення, однак, останнім не було заявлено про необхідність припинення правовідносин оренди, а навпаки вказувалося на їх продовження. Також, звертав увагу на те, що викладені у відзиві відповідача обставини не є виключним підставами для звільнення останнього від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України, останнім не було дотримано порядку повідомлення про настання форс-мажорних обставин у відповідності до п.п. 8.1-8.3 спірного договору.

29.01.2019 через відділ діловодства суду представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом якого вказував на: відсутність його вини у спірних відносних як правової підстави для нарахування штрафних санкцій; відмінність доказової бази даної справи та справи №910/16005/17, що виключає можливість для висновків про встановлення судовими рішеннями у справі №910/16005/17 преюдиційних обставин спірних правовідносин для даної справи.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 05.02.2019 у справі №910/16223/18 задоволено клопотання відповідача про відкладення судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 19.02.2019.

В судовому засіданні 19.02.2019 представником позивача були подані пояснення, за змістом яких вказував на те, що: всі докази, надані ТОВ "Енергоіндустрія" не можуть бути прийняті, оскільки подані з порушенням встановленого ст. 80 Господарського процесуального кодексу України порядку; Указом Президента України від 15.03.2017 №62/2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України", яким було введено в дію відповідне рішення РНБО України було встановлено обмеження виключно щодо перевезення вантажів, однак, орендовані згідно спірного договору цистерни не є вантажем, вважаються транспортним засобом, тому посилання на такі обставин як неможливість повернення орендованого майна є безпідставними.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 19.02.2019 закінчено підготовче провадження по справі та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 12.03.2019, запропоновано ПАТ "Українська залізниця" повідомити суду: момент припинення залізничного сполучення з тимчасово окупованою територією Донецької та Луганської областей (навести відповідну дату); чи здійснювалось переміщення залізничного складу через лінію розмежування протягом 2017 - 2018 років.

В судовому засіданні 12.03.2019 представник позивача подав клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні з огляду на вирішення питання між сторонами про укладення додаткової угоди до спірного договору з метою мирного врегулювання спору.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 12.03.2019 враховуючи клопотання представника позивача та відсутність заперечень представника відповідача оголошено перерву в судовому засіданні до 11.04.2019.

21.03.2019 до відділу діловодства суду надійшли пояснення від Акціонерного товариства "Українська залізниця", у відповідності до яких вказувалося, що на виконання Указу Президента України від 15.03.2017 №62/2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" обмін вантажних поїздів з територією, де проводиться операція об`єднаних сил, не здійснюється з: 26.01.2017 по стику перетину Шипилове - Сентянівка; 03.02.2017 по стику перетину Микитівка - Артемівськ; 11.02.2017 по стику перетину Скотувата - Ясинувата; 17.03.2017 по стику перетину Кіндрашівська-Нова - Луганськ Північний, тому, після припинення переміщення вантажів і до теперішнього часу рух залізничного рухомого складу через лінію розмежування сторін не здійснювався.

Протокольною ухвалою господарського суду міста Києва від 11.04.2019 враховуючи клопотання представника позивача про оголошення перерви, підтримане представником відповідача, в судовому засіданні оголошено перерву до 14.05.2019.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 14.05.2019: відмовлено в задоволенні клопотання позивача про неприйняття до уваги поданих відповідачем доказів після подання відзиву, оскільки останні були подані у строк, встановлений судом для подання заперечення на відповідь на відзив; надано оцінку відповідним доказам під час їх дослідження; оголошено перерву в судовому засіданні на стадії судових дебатів до 23.05.2019.

В судове засідання 23.05.2019 представники сторін з`явилися.

Представником позивача було подано заяву (пояснення) щодо розрахунку заявлених до стягнення 3% річних та пені і уточнений розрахунок таких вимог.

Представником відповідача було подано оригінал доказу направлення на адресу позивача листа від 22.03.2018 №22/03-159, копію позовної заяви ТОВ "Енергоіндустрія" до ТОВ "Тар Альянс" про зменшення орендної плати за договором та заявлено клопотання про зупинення провадження до розгляду відповідного позову.

Протокольними ухвалами господарського суду міста Києва від 23.05.2019: долучено заяву та уточнений розрахунок до матеріалів справи, однак, вирішено не враховувати їх при визначенні ціни позову; долучено до матеріалів справи відповідні докази направлення, оскільки судом встановлювалися обставини щодо таких доказів; долучено копію позову ТОВ "Енергоіндустрія" до матеріалів справи, з огляду на відсутність такого доказу раніше; відмовлено в задоволенні клопотання про зупинення провадження з огляду на відсутність доказів відкриття провадження за таким позовом.

По суті спору: представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх повністю, а представник відповідача проти позову заперечував та в його задоволенні просив відмовити повністю.

В судовому засіданні 23.05.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях здійснювалася фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2016 між ТОВ "Тар Альянс" (орендодавець) та ТОВ "ТЕК "Енергоіндустрія" (орендар) було укладено договір оренди №26/02-2012 (надалі - "Договір"), у відповідності до п. 1.1 якого орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти в тимчасове цільове оплатне користування (оренду) майно, належне на прав власності орендодавцю - залізничні цистерни, моделі 15-1566-06 в кількості 14 штук, на строк, встановлений даним договором, оплачувати таке користування та повернути цистерни на умовах даного договору.

Положеннями п.п. 1.2-1.4 Договору погоджено, що в рамках діючого договору орендодавець передає орендарю цистерни з можливістю їх переміщення в межах та за межами України. Орендодавець підтверджує, що цистерни належать йому на праві власності та на дату укладення договору не знаходяться під арештом, в заставі, а право власності на них не оскаржується в судах чи інших державних органах України. Цільове призначення цистерн - перевезення смоли кам`яновугільної.

У відповідності до п.п. 2.1, 2.3 Договору моментом передачі цистерн в оренду та обчислення строку оренди є дата підписання сторонами акту приймання-передачі цистерн від орендодавця до орендаря. Місцем передачі цистерн в оренду є станція Горлівка Донецької залізниці, повернення цистерн з оренди - станція на території України, вказана в інструкціях орендодавця і погоджена сторонами. Кількість і моделі цистерн вказуються в кожному підписаному обома сторонами акті приймання-передачі цистерн та/або заявках орендаря. Акт приймання-передачі цистерн підписується уповноваженими представниками сторін на протязі 5 (п`яти) робочих днів після прибуття цистерн до погодженої залізничної станції.

Згідно п.п. 2.4, 2.5 Договору повернення цистерн з користування (оренди) орендодавцю здійснюється аналогічним способом, що і передача цистерн в оренду, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі цистерн (повернення). Моментом повернення цистерн є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі цистерн (повернення) від орендаря до орендодавця. Акт приймання-передачі (повернення) цистерн підписується уповноваженими представниками сторін на протязі 5 (п`яти) робочих днів після прибуття цистерн на погоджену сторонами станцію на території України згідно з транспортною інструкцією орендодавця.

Положеннями п.п. 2.6, 2.7 Договору встановлено, що доставка цистерн до місця передачі цистерн в оренду здійснюється за рахунок орендодавця. Для здійснення повернення цистерн з оренди, доставка цистерн до станції на території України, вказаній в транспортній інструкції орендодавця, здійснюється за рахунок орендаря.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 Договору орендатор сплачує орендодавцю орендну плату за користування цистернами в національній валюті України - гривні, в розмірі, вказаному в додаткових угодах до Договору. Орендна плата за користування цистернами, сплачується орендарем на підставі виставленого рахунку від орендодавця, у вигляді передоплати, не пізніше 5 (п`ятого) числа розрахункового місяця.

Додатковою угодою №1 від 26.02.2016 до Договору сторонами було погоджено, що розмір орендної плати за один календарний день за одну цистерну моделі 15-1566-06 становить: 210,00 грн. з ПДВ.

Пунктом 7.1 Договору, в редакції додаткової угоди №4 від 30.12.2016 до Договору, встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками підприємств і діє до 31.12.2017.

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв в оренду залізничні цистерни, моделі 15-1566-06, у загальній кількості 14 штук, №№ цистерн: 70731062, 70731047, 70731203, 70731039, 70731138, 70731021, 70731088, 70731179, 70729231, 70731187, 70731120, 70731211, 70731054, 70731161, що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їхніми печатками актами приймання-передачі (передачі в оренду) залізничних цистерн №1 від 04.03.2016 та №2 від 10.03.2016.

Згідно актів приймання-передачі (повернення з оренди) №5 від 02.05.2017, №6 від 03.05.2017, №7 від 10.05.2017, №8 від 15.05.2017 відповідач повернув, а позивач прийняв з оренди залізничні цистерни, моделі 15-1566-06, у загальній кількості 6 штук, №№ цистерн: 70731203, 70731054, 70731062, 70731039, 70731179, 70731187.

Листами №21 від 03.03.2017 та №31 від 17.03.2017 позивач звертався до відповідача з повідомлення про існування заборгованості останнього по оплаті орендної плати, що утворилася за користування 14 залізничними цистернами згідно Договору станом на березень 2017 року.

29.03.2017 листом №34 ТОВ "Тар Альянс" повідомило ТОВ "Енергоіндустрія" про те, що в силу невиконання останнім грошових зобов`язань за Договором та ненадання відповіді на лист №31 від 17.03.2017, орендодавець вимушений поставити питання дострокового повернення цистерн з оренди, у зв`язку з чим вимагало повернути з оренди 14 залізничних цистерн згідно умов Договору, які направити на адресу ТОВ "Тар Альянс" за наступними реквізитами: станція Київ-Петрівка Південно-Західної залізниці, код станції 320609; код отримувача 1313.

Листом на адресу ТОВ "Тар Альянс", отриманим останнім 11.04.2017 за вх. №26, ТОВ "Енергоіндустрія", вказуючи на блокування вантажного сполучення з не контрольованими територіями по рішенню РНБО, просило вивести з оренди порожні цистерни за №№70731203, 70731187, 70731179, 70731062, 70731054, 70731039, у зв`язку з чим повідомити реквізити для відправки таких цистерн для повернення з оренди. Щодо інших 8 цистерн, у зв`язку із неможливістю руху, просило залишити їх в оренді за Договором до вирішення витання відновлення руху.

У відповідь на вказаний лист ТОВ "Тар Альянс", листом №41 від 13.04.2017, повідомило ТОВ "Енергоіндустрія" реквізити для повернення 6 цистерн, та своє погодження щодо залишення інших 8 цистерн в оренді згідно умов Договору.

Листом №52 від 19.05.2017 ТОВ "Тар Альянс" звернулося до ТОВ "Енергоіндустрія" з претензією, в якій вимагало погасити заборгованість з оплати орендної плати за користування згідно Договору залізничним цистернами у розмірі 248 220,00 грн. та нараховані за прострочення виконання такого зобов`язання штрафні санкції і передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.11.2017 у справі №910/16005/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.03.2018 та постановою Верховного Суду від 05.07.2018, було задоволено позов ТОВ "Тар Альянс" до ТОВ "Енергоіндустрія" про стягнення заборгованості за Договором та стягнуто з останнього в т.ч. заборгованість з оплати орендної плати за користування залізничними цистернами згідно Договору, нараховану за період лютий-червень 2017 року у розмірі 291 900,00 грн.

22.03.2018 листом №22/03-159 ТОВ "Енергоіндустрія" повідомило ТОВ "Тар Альянс" про те, що у зв`язку із блокадою Народними депутатами України з кінця січня 2017 року залізничного сполучення між територією України та тимчасово непідконтрольною територією Донецької області, а в подальшому - повному припиненні такого сполучення Указом Президента України від 15.03.2017 №62/2017 "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" ТОВ "Енергоіндустрія" не може використовувати та не використовує орендоване майно - цистерни, через обставини, за які орендар не відповідає, у зв`язку з чим повідомляло про те, що вважає себе звільненим від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Листом №29 від 07.08.2018 ТОВ "Тар Альянс" звернулося до ТОВ "Енергоіндустрія" з претензією, в якій вимагало погасити заборгованість з оплати орендної плати за користування згідно Договору залізничним цистернами протягом липня 2017 року - серпня 2018 року у розмірі 717 360,00 грн.

Спір у справі стосується наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором по оплаті орендних платежів за користування залізничними цистернами у кількості 8 штук, нарахованих за період липень 2017 року - листопад 2018 року, а також, нарахованих за прострочення виконання взятих відповідачем на себе за Договором грошових зобов`язань штрафних санкції та передбачених ст. 625 Цивільного кодексу нарахувань.

Спірний правочин є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується сторонами факт передачі ТОВ "Тар Альянс" та прийняття ТОВ "Енергоіндустрія" в оренду залізничних цистерн за Договором, кількість яких в орендні останнього станом на липень 2017 року становила 8 штук.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

З огляду на викладені норми вбачається, що на орендаря покладається обов`язок сплачувати оренду плату за весь час користування об`єктом оренди у період дії відповідного правочину.

В даному випадку, позивач вказує, що відповідачем не було належним чином виконано взятого на себе зобов`язання по сплаті орендної плати за користування орендованими залізничними цистернами у кількості 8 штук, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 870 240,00 грн., нарахована за період липень 2017 року - листопад 2018 року.

В той же час, заперечуючи проти позову, відповідачем вказується на те, що у визначений позивачем період він був позбавлений фактичної можливості як користуватися спірними цистернами, так і повернути їх позивачу згідно умов Договору, адже мало місце припинення залізничного сполучення з територією проведення антитерористичної операції, у зв`язку з чим вважає наявними правові підстав для звільнення його від обов`язку по сплаті орендної плати за відповідний період.

Досліджуючи дані обставини спірних правовідносин суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

При цьому, законодавцем не було встановлено можливості визначення переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин чи засобів їх підтвердження за згодою сторін, а тому посилання позивача на те, що відповідачем не було дотримано закріпленого в положеннях розділу 8 Договору порядку повідомлення про настання форс-мажорних обставин є безпідставним, адже не нівелює силу норми ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України. До того ж, суд звертає увагу, що такими положеннями Договору було визначено виключно порядок звільнення сторони від відповідальності за невиконання свого обов`язку згідно Договору, а не від виконання самого обов`язку.

Однак, відповідна відсутність у такій нормі вичерпного переліку обставин, які унеможливлюють використання орендарем майна, підстав виникнення таких обставин, засобів їх підтвердження свідчить про те, що підставою для застосування цієї норми є встановлення факту неможливості використання орендарем майна з незалежних від нього причин на загальних підставах, визначених процесуальним законодавством, невід`ємною частиною чого є в т.ч. оцінка поведінки учасників спірних правовідносин.

Так, є загальновідомим факт, який не потребує доказуванню, що з 14.04.2014 згідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" на території Донецької та Луганської областей було розпочато проведення антитерористичної операції, яка травила до 30.04.2018, а після на тих же територіях була введена Операція об`єднаних сил, проведення якої триває по сьогоднішній день.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 №1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України" м. Горлівка (місце реєстрації позивача та передачі спірних цистерн в оренду) включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Отже, враховуючи свободу врегулювання своїх відносин (ст. 6 Цивільного кодексу України) і такий принцип підприємництва як здійснення його на власний ризик (ст. 42 Господарського кодексу України), вбачається, що породжуючи з укладенням Договору правовідносини оренди залізничних цистерн з метою їх використання для перевезення смоли кам`яновугільної, яка виробляється в межах території на яких здійснювалася антитерористична операція, сторони в повній мірі усвідомлювали можливі ризики таких відносин, пов`язаних з проведенням антитерористичної операції, в т.ч. щодо можливості настання в майбутньому перешкод у користуванні спірними цистернами чи неможливості повернення їх з оренди, у зв`язку з припиненням залізничного сполучення.

Одночасно з цим, триваюча на момент укладення Договору вже протягом півтора року антитерористична операція не створювала перешкод у здійсненні фактичної господарської діяльності підприємств, які залишилися на відповідній території, адже функціонування залізничного сполучення, не зважаючи на періодичне прийняття державними органам актів про обмеження товарообороту, не було припинено, що безумовно породжувало у сторін певну впевненість у безперешкодності реалізації Договору, а при настанні певних перешкод - їх усунення протягом деякого проміжку часу, на підтвердження чого і вказують обставини щодо: місця реєстрації позивача (м. Горлівка); місця завантаження відповідачем спірних цистерн та виготовлення продукції з метою перевезення якої останні і отримувалися в оренду (м. Горлівка); можливості провадження відповідачем своєї господарської діяльності шляхом поставки цистерн на територію антитерористичної операції для їх завантаження смолою та подальшого вивезення з непідконтрольної території; фактичних дат припинення АТ "Українська залізниця" залізничного сполучення; відсутність в тексті Договору, укладеного в 2016 році, як заборони використання орендованих цистерн на території проведення антитерористичної операції, так і унормування дій сторін у випадку припинення залізничного сполучення.

При цьому, слід враховувати, що фактичне зупинення залізничного сполучення не мало місце з одночасним опублікуванням Указу Президента України від 15.03.2017 №62/2017, а здійснювалося, як було пояснено АТ "Українська залізниця" з: 26.01.2017 по стику перетину Шипилове - Сентянівка; 03.02.2017 по стику перетину Микитівка - Артемівськ; 11.02.2017 по стику перетину Скотувата - Ясинувата; 17.03.2017 по стику перетину Кіндрашівська - Нова - Луганськ Північний, та після припинення переміщення вантажів і до теперішнього часу рух залізничного рухомого складу через лінію розмежування сторін не здійснювався.

Таким чином, з припинення АТ "Українська залізниця" залізничного сполучення та подальшим опублікуванням Указу Президента України від 15.03.2017 №62/2017 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року "Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України" не було фактичного породження нових обставин в розрізі спірних правовідносин, адже мало місце виключно настання ризиків, які сторони усвідомлювали (могли усвідомлювати при проявленні обачності) при укладенні Договору.

Одночасно, настання таких обставин являється правовою підставою для звільнення орендаря від виконання обов`язку по сплаті орендної плати в розумінні ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України за подібних відносин оренди.

Тому, за викладених обставин спірних правовідносин, є неможливим здійснення висновку про звільнення відповідача від обов`язку по сплаті орендної плати згідно Договору виключно з підстав настання факту припинення відповідного залізничного сполучення, оскільки з огляду на обізнаність сторін про можливе настання таких обставин є необхідним дослідження їх подальшої поведінки при їх настанні.

Так, із наявного в матеріалах справи листування сторін відносно виконання зобов`язань за Договором, яке здійснювалося у березні-квітні 2017 року (лист від 29.03.2017 №34, лист ТОВ "Енергоіндустрія", отриманий ТОВ "Тар Альянс" 11.04.2017 за вх. №26, лист ТОВ "Тар Альянс" №41 від 13.04.2017), тобто, вже після припинення залізничного сполучення, вбачається, що позивачем з огляду на існування прострочень відповідача по оплаті орендної плати за попередні періоди було ініційовано питання припинення правовідносин оренди за Договором шляхом повернення орендованих цистерн, у відповідь на що, відповідач зазначив про неможливість руху 8 спірних цистерн, у зв`язку з чим просив залишити їх в оренді за Договором до вирішення витання відновлення руху.

Тобто, не зважаючи на припинення відповідного залізничного сполучення, що унеможливлювало використання орендарем спірних цистерн для задоволення мети отримання їх в оренду, та ініціювання орендодавцем повернення відповідних цистерн з оренди, тобто, припинення правовідносин оренди, відповідач виявив бажання продовжити існування таких правовідносин відносно 8 спірних цистерн, що було погоджено в послідуючому орендодавцем (лист №41 від 13.04.2017).

При цьому, доказів реалізації на вказаний момент права на заявлення відповідачем про необхідність зміни умов спірних правовідносин в силу настання обставин припинення залізничного сполучення матеріали справи не містять, що в повній мірі підтверджує його намір продовження оренди спірних цистерн у кількості 8 штук на умовах, встановлених Договором.

Отже, мало місце фактичного нівелювання за волею відповідача станом на квітень 2017 року сили ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України в спірних правовідносинах, адже норма такої статті направлена саме на захист орендаря, що унеможливлює її застосування поза волею відповідної особи, як і жодним чином не залежить від волі орендодавця.

Як підтверджується поясненнями сторін та наданою АТ "Українська залізниця" інформацією з березня 2017 року по сьогоднішній день залізничне сполучення з територією проведення антитерористичної операції (Операції об`єднаних сил) не відновлено.

Відтак, станом на сьогоднішній день продовжують тривати обставини при яких відповідачем в квітні 2017 року було заявлено про продовження відносин за Договором, однак, при всій обачності, за викладених обставин провадження своєї діяльності на території проведення антитерористичної операції в попередні періоди, відповідач обґрунтовано не міг передбачити, що обмеження залізничного сполучення буде тривати по сьогоднішній день.

В той же час, листом №22/03-159 від 22.03.2018 ТОВ "Енергоіндустрія" повідомило ТОВ "Тар Альянс" про те, що у зв`язку із блокадою з кінця січня 2017 року залізничного сполучення між територією України та тимчасово непідконтрольною територією Донецької області, а в подальшому - повним припиненням такого сполучення, не може використовувати та не використовує орендоване майно - цистерни, через обставини, за які орендар не відповідає, у зв`язку з чим вважає себе звільненим від сплати орендної плати на підставі ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Тобто, в березні 2018 року відповідачем було змінено свою позицію відносно застосування гарантованого ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України захисту орендаря на підставі обставин, які виникли раніше.

Підсумовуючи викладене суд вважає за необхідне систематизувати перебіг спірних правовідносин сторін за Договором, а саме:

- січень 2016 року - укладення Договору;

- січень 2016 року - січень 2017 року - безперешкодна реалізація сторонами Договору;

- січень-березень 2017 року - виникнення обставин, що є підставою для звільнення відповідача від сплати орендної плати за Договором в силу приписів ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України;

- квітень 2017 року - відмова відповідача від захисту гарантованого ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України та виявлення волі на продовження спірних правовідносин на визначених Договором умовах;

- квітень 2017 року - березень 2018 року - продовження існування правовідносин оренди спірних цистерн на умовах Договору;

- березень 2018 року - заявлення відповідачем своєї волі на реалізацію гарантованого ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України захисту орендаря шляхом звільнення від сплати орендної плати за час неможливості користування орендованим майном з підстав, що виникли в січні-березні 2017 року.

За таких обставин, враховуючи такі основоположні принципи поведінки суб`єктів підприємницької діяльності як справедливість, добросовісність, розумність, та необхідність дотримання певної визначеності у своїх відносних, суд не вбачається правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку по сплаті орендної плати у період з липня 2017 року по березень 2018 року, адже останній самостійно відмовився від можливості такого захисту у зазначений період.

Однак, послідуюча зміна такої позиції відповідача в силу безумовності дії норми ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України свідчить про відсутність правових підстав для покладення на нього обов`язку по сплаті орендної плати згідно Договору після отримання позивачем листа ТОВ "Енергоіндустрія" від 22.03.2018 №22/03-159, адже обставини, які в силу наведеної норми звільняють орендаря від обов`язку по сплаті орендної плати, продовжують тривати.

Посилання позивача на неотримання вказаного листа відповідача судом відхиляються через призму процесуального обов`язку підтвердження учасниками справи своїх доводів/заперечень належними доказами, оскільки долученими відповідачем до матеріалів справи копіями фіскального чеку ПАТ "Укрпошта" №5300 від 23.03.2018 та опису вкладення №242 з послідуючим наданням їх оригіналів підтверджується направлення такого листа на адресу ТОВ "Тар Альянс", в противагу чого позивачем не надано жодних доказів чи обґрунтованих пояснень.

При цьому, враховуючи позицію позивача відносно неотримання такого листа, суд, для встановлення чіткої дати розмежування правовідносин сторін за Договором (існування обов`язку відповідача по сплаті орендної плати / звільнення відповідача від обов`язку по сплаті орендної плати), вважає за необхідне виходити з дати фактичного направлення листа 22.03.2018 №22/03-159 та затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958 нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, у зв`язку з чим вважати днем отримання (можливості отримання) такого листа - 28.03.2018.

Твердження позивача про неможливість звільнення відповідача від сплати орендної плати за Договором, оскільки умовами останнього такі обставини пов`язуються виключно з моментом повернення орендованих залізничних цистерн, судом відхиляються як такі, що ґрунтуються на помилковому ототожненні поняття існування орендних правовідносин як таких та обов`язку сплати орендних платежів в розмірі застосування ч. 6 ст. 762 Цивільного кодексу України (саме по собі звільнення на підставі закону орендаря від обов`язку по сплаті орендних платежів за час неможливості користування орендованим майном, з незалежним від нього обставин, не зумовлює припинення орендних правовідносин, оскільки останнє регулюється волею (поведінкою) самих сторін в аспекті змінених обставин).

В той же час, додані до матеріалів справи документи свідчать про те, що відповідач окрім орендованих за Договором цистерн також має у своїй власності інші залізничні вагони, з метою вивезення яких з території антитерористичної операції останнім було вчинено визначені Порядком повернення транспортних засобів з території окремих районів Донецької та Луганської областей", затвердженим наказом Першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 06.09.2017 №649-ог, дії, однак, в силу відсутності встановлення порядку практичної можливості проведення такого вивезення (на що було вказано в листі ПАТ "Українська залізниця" від 23.01.2018 №ЦЦО-13/89) такі вагони залишилися на непідконтрольних територіях.

Тобто, станом на сьогоднішній день існує певний механізм повернення залізничних вагонів (цистерн) з непідконтрольних територій, однак його неможливість практичного застосування уповноваженими органами та підприємствами в сукупності з наведеними обставинами спірних правовідносин сторін (їх обізнаності про можливі ризики) не може слугувати підставою для надання правової переваги одному учаснику спірних правовідносин над іншим виключно виходячи із приписів укладеного між ними правочину, оскільки може зумовити отримання одним із них недобросовісної вигоди за рахунок іншого, що з незалежних від нього обставин став заручником ситуації.

Посилання відповідача на те, що за умовами Договору було передбачено розрахунок вартості орендної плати саме виходячи з фактичного використання орендованих цистерн, а не за час фактичного перебування орендованих цистерн у орендаря, з огляду на встановлення сторонами порядку розрахунку суми орендної плати виходячи із вартості одного дня оренди за одну цистерну, є безпідставними, адже жодними положеннями Договору не було передбачено таких умов передачі залізничних цистерн в оренду відповідачу, а сам по собі порядок розрахунку орендної плати жодним чином не може змінювати цих обставин.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених ТОВ "Тар Альянс" позовних вимог в частині стягнення орендної плати, нарахованої у період з 29.03.2018 по листопад 2018 року, та нарахованих штрафних санкцій і передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України нарахувань за прострочення по її оплаті.

Щодо іншої частини заявлених позовних вимог (заборгованості з орендної плати за період липень 2017 року - 28.03.2018 та відповідних нарахувань) суд відзначає наступне.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 3.2 Договору грошове зобов`язання відповідача по оплаті орендних платежів за оренду 8 спірних цистерн за Договором у період з 01.07.2017 по 28.03.2018 мало виконуватися щомісячно до п`ятого числа поточного місяця окремо, за виключенням серпня та листопада 2017 року, в яких п`яті числа припадали на вихідні, а тому кінцевими днями виконання відповідного обов`язку в силу приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України були 07.08.2017 та 06.11.2017.

Таким чином, строк виконання спірного грошового зобов`язання відповідача по сплаті орендних платежів за вказаний період оренди, загальний розмір яких становить 455 280,00 грн., на момент вирішення спору настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача простроченого грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача заборгованості у розмірі 455 280,00 грн. в якості оплати орендних платежів за користування орендованими цистернами у період з 01.07.2017 по 28.03.2018, яка не спростована відповідачем і доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з ТОВ "Енергоіндустрія" на користь ТОВ "Тар Альянс" суми основного боргу у розмірі 455 280,00 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання по оплаті орендних платежів за Договором, нарахованих: в частині пені - виходячи із подвійної облікової ставки НБУ за шість місяців прострочення від дати настання обов`язку по оплаті кожного платежу окремо; в частині 3% річних - по кожному платежу окремо, починаючи з першого дня місяця за який повинна була бути здійснена оплата по 30.11.2018; в частині інфляційних втрат - виключно за один місяць прострочення в якому виник обов`язок по сплаті орендного платежу, по кожному платежу окремо.

ТОВ "Енергоіндустрія" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання в наведеній частині, не наведено.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню спірних коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до п. 5.2 Договору за порушення строків оплати орендної плати, встановлених договором, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі 10% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, включаючи день фактичного виконання зобов`язань.

При цьому, заявляючи до стягнення пеню за прострочення виконання відповідачем спірного грошового зобов`язання позивачем здійснюється її нарахування виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що відповідає приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", адже встановлений сторонами в умовах Договору відсоток перевищує подвійну облікову ставку.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За перерахунком суду, здійсненим з урахуванням доданого позивачем до позову розрахунку (в частині визначення кінцевих дат нарахування та порядку розрахунку інфляційних втрат виключно за один місяць по кожному платежу окремо), встановлених дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання спірного грошового зобов`язання (з шостих чисел місяців, окрім серпня та листопада 2017 року, в яких такими днями є 07.08.2017 та 06.11.2017, відповідно) заявлені позивачем до стягнення з відповідача суми пені, інфляційних втрат та 3% річних, обраховані за прострочення по сплаті орендних платежів, нарахованих за період з 01.07.2017 по 28.03.2018, підлягають задоволенню у розмірі: 32 911,75 грн. (пеня), 4 433,52 грн. (інфляційні втрати) та 14 677,72 грн. (3% річних).

В іншій частині заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних, нараховані від суми орендних платежів за період з 01.07.2017 по 28.03.2018, обраховані невірно (без врахування дійсних дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання по кожному платежу окремо, та положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України), а тому задоволенню не підлягають.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ "Енергоіндустрія" на користь ТОВ "Тар Альянс" суми основного боргу у розмірі 455 280,00 грн., пені у розмірі 32 911,75 грн., 3% річних у розмірі 14 677,72 грн. та інфляційних втрат у розмірі 4 433,52 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог необхідно відмовити з викладених підстав.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, 74, 76-79, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паливно-енергетична компанія "Енергоіндустрія" (02140, м. Київ, вул. Лариси Руденко, буд. 6А, офіс 709, кім. 7; ідентифікаційний код 39395870) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тар Альянс" (84609, Донецька обл., м. Горлівка, вул. Умова, буд. 1/1; ідентифікаційний код 33853132) суму основного боргу у розмірі 455 280 (чотириста п`ятдесят п`ять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп., пеню у розмірі 32 911 (тридцять дві тисячі дев`ятсот одинадцять) грн. 75 коп., 3% річних у розмірі 14 677 (чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят сім) грн. 72 коп., інфляційні втрати у розмірі 4 433 (чотири тисячі тридцять три) грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 7 609 (сім тисяч шістсот дев`ять) грн. 55 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 07.06.2019.

Суддя Р.В. Бойко