ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1314/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання: Вітко Г.С.

представники сторін:

від позивача: Савеленко О.А., довіреність б/н від 08.11.2018 р., адвокат;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 (суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/1314/19

за позовом Акціонерне товариство "ПроКредит Банк", м. Київ

до Відповідача-1: Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", с. Кочережки, Дніпропетровська область

Відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Плюс", с. Кочережки, Дніпропетровська область

Відповідача-3: Фізичної особи ОСОБА_4, с. Кочережки, Дніпропетровська область

Відповідача-4: Фізичної особи ОСОБА_5, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

Відповідача-5: Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Дніпро

про солідарне стягнення 2 932 409,43 грн.

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Плюс", Фізичної особи ОСОБА_4 , Фізичної особи ОСОБА_5 , Фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2 932 409,43 грн.

Позов обґрунтований:

- порушенням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором про надання траншу № 1501.46161/FW1502.146 від 24.03.2017 (укладеному в рамках рамкової угоди № FW1502.146 від 23.12.2010) з повернення кредитних коштів;

- порушенням відповідачем-2 своїх зобов`язань за договором поруки № 390861-ДП1 від 24.11.2017;

- порушенням відповідачем-3 своїх зобов`язань за договором поруки № 177889-ДП1 від 23.12.2010;

- порушенням відповідачем-4 своїх зобов`язань за договором поруки № 184620-ДП1 від 23.12.2010;

- порушенням відповідачем-5 своїх зобов`язань за договором поруки № 187332-ДП1 від 23.12.2010.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1314/19 повернуто Акціонерному товариству "ПроКредит Банк" позовну заяву і додані до неї документи.

Ухвала мотивована тим, що у даному позові, відповідачами 3,4,5 визначено фізичних осіб, які не мають у цій справі статус фізичних осіб-підприємців, а відтак спір між позивачем та відповідачами 3,4,5 не належить до категорії справ, передбачених ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. А отже, вимоги до позивачів 3,4,5 не підлягають розгляду в господарських судах України.

2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись із ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1314/19 про повернення позовної заяви та направити справу №904/1314/19 для розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі зазначає, що з 15.12.2017 року у випадку об`єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов`язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов`язання. Оскільки стороною основного зобов`язання, щодо виконання кредитного договору, є юридична особа, позивачем було прийнято рішення визначити підсудність спору Господарському суду Дніпропетровської області, посилаючись. Скаржник посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 року у по справі №415/2542/15-ц. Вважає, що зазначені судом першої інстанції підстави є необґрунтованими, оскільки апелянтом при подання позовної заяви було дотримано всіх істотних умов, що включає в себе як суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних у їх сукупності.

3.Узагальнені доводи та заперечення інших учасників процесу

Учасники справи не скористалися своїм правом надати відзиви на апеляційну скаргу, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Верхогляд Т.А., Паруснікова Ю.Б., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 (суддя Ніколенко М.О.) у справі №904/1314/19 та призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.06.2019 року.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.06.2019 року, у зв`язку з відпусткою судді Паруснікова Ю.Б., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/1319/19, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Верхогляд Т.А. Чередка А.Є.

12.06.2019 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

В судовому засіданні представник скаржника надав пояснення по справі та навів обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.

Інші учасники справи не скористався своїм правом бути присутніми у судовому засідання, про час, дату та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Від відповідача -1 надійшло клопотання про відкладення розгляду, яке обгрунтовано тим, що директор ПП "Агрофірма "Старт", який представляє інтереси підприємства в суді в період з 10.06.2019 по 18.06.2019 року буде перебувати у відрядженні у місті Одесі.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів виходила з наступного.

Відповідно до частин 11, 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час та місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Разом з тим, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тобто, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про дату, час та місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" від 07.07.1989 року).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (параграфи 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 271 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції, про повернення позовної заяви розглядається судом апеляційної інстанції, без повідомлення (виклику) учасників справи. Крім того колегія суддів зазначає, що явка представників сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, а свої заперечення проти задоволення апеляційної скарги відповідач мав можливість викласти у відзиві на апеляційну скаргу, однак не користався своїм правом.

З огляду на викладе, колегією суддів відхиляється клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на судове рішення, враховуючи те, що участь в судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів за наявними матеріалами справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.04.2019 року у справі №904/1314/19 слід скасувати, справу направити для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

5.Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Акціонерне товариство "ПроКредит Банк" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Агрофірма "Старт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Старт-Плюс", Фізичної особи ОСОБА_4 , Фізичної особи ОСОБА_5 , Фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення 2 932 409,43 грн.

Позов обґрунтований:

- порушенням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором про надання траншу № 1501.46161/FW1502.146 від 24.03.2017 (укладеному в рамках рамкової угоди № FW1502.146 від 23.12.2010) з повернення кредитних коштів;

- порушенням відповідачем-2 своїх зобов`язань за договором поруки № 390861-ДП1 від 24.11.2017;

- порушенням відповідачем-3 своїх зобов`язань за договором поруки № 177889-ДП1 від 23.12.2010;

- порушенням відповідачем-4 своїх зобов`язань за договором поруки № 184620-ДП1 від 23.12.2010;

- порушенням відповідачем-5 своїх зобов`язань за договором поруки № 187332-ДП1 від 23.12.2010.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1314/19 повернуто Акціонерному товариству "ПроКредит Банк" позовну заяву і додані до неї документи.

6. Доводи, за якими апеляційний суд не погодився з висновками суду першої інстанції

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (стаття 546 Цивільного кодексу України). Отже, для забезпечення виконання основного зобов`язання сторони можуть передбачати як визначені у статті 546 види забезпечення зобов`язань, так й інші, встановлені договором або законом.

24.03.2017 року між AT «ПроКредит Банк» (надалі - «Позивач», «Банк») та приватним підприємством «Агрофірма «Старт» (надалі - «Позичальник») була укладена Рамкова угода №FW1502.146 від 23.12.2010р., відповідно до умов якої (п. 2.1.) Позивач здійснив кредитування Позичальника на підставі Договору про надання траншу №1501.46161/FW1502.146 від 24.03.2017р. (надалі також Кредитний договір), згідно якого Позичальнику було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 4 020 000,00 грн., процентна ставка 20,00 % річних, строк 9 місяців (відповідно до Договору №1 від 24.11.2017 року про внесення змін до Договору траншу №1501.46161/FW1502.146 від 24.03.2017р., строк користування кредитними коштами встановлено 20 місяців).

24.11.2017 року між AT «ПроКредит Банк» та АФ «СТАРТ-ПЛЮС» (СДРПОУ - 39687509) (надалі - «Відповідач 2», «Поручитель 1») було укладено Договір поруки №390861-ДП1 (надалі - «Договір поруки 1»). 23.12.2010 року між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 (ІПН: НОМЕР_1 ) (надалі - «Відповідач З», «Поручитель 2») було укладено Договір поруки №177889-ДП1 (надалі - «Договір поруки 2»). 23.12.2010 року між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_5 (ІПН: НОМЕР_2 ) (надалі - «Відповідач 4», «Поручитель 3») було укладено Договір поруки №184620-ДП1 (надалі - «Договір поруки 3»). 23.12.2010 року між AT «ПроКредит Банк» та ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) (надалі - «Відповідач 5», «Поручитель 4») було укладено Договір поруки №187332-ДП1 (надалі - «Договір поруки 4»). (Копії договорів поруки додаються, оригінали знаходиться в AT «ПроКредит Банк» та Поручителів).

Відповідно до умов Договору поруки (п.2.1.), Поручитель поручається перед Кредитором за виконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний із Позичальником боржник.

Відповідно до. ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Апелянт (Позивач) звернувся із позовною заявою до приватного підприємства «Агрофірма «Старт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Старт-Плюс», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про солідарне стягнення кредитної заборгованості за невиконання зобов`язань по Кредитному договору.

Заявлені у позові вимоги до Поручителів, які є солідарними боржниками виключно разом із Позичальником, є однорідними, похідними від основного зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості та такими, які нерозривно пов`язані між собою в силу закону - солідарна відповідальність (ст.554 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства; а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа (див. пункт 33 постанови від 1 березня 2018 року у справі № 461/12052/15-ц, пункт 34 постанови від 6 червня 2018 року у справі № 727/8505/15-ц, постанову від 23 січня 2019 року у справі № 210/2104/16-ц). Тобто, за певних умов обидві сторони у цивільному процесі можуть і не бути фізичними особами, якщо тільки такий спір не належить до юрисдикції іншого суду, зокрема господарського.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на вказаний припис учасниками господарського процесу можуть бути не лише юридичні особи та держава, але й фізичні особи у спорах, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, а також в інших спорах, вирішення яких прямо віднесене до юрисдикції господарського суду.

Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року чітко розмежував юрисдикцію судів за правилами цивільного та господарського судочинства щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, встановивши у пункті 1 частини першої статті 20 ГПК України, що критерієм розмежування юрисдикції у таких спорах є суб`єктний склад основного зобов`язання.

Так, згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

До 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року - існували інші правила щодо юрисдикції господарських судів. Проте у цій справі позивач звернувся до суду у квітні 2019 року, тобто після набрання чинності новою редакцією ГПК України.

З дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, належить до юрисдикції господарського суду лише тоді, якщо сторонами основного зобов`язання є тільки юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Натомість, за правилами цивільного судочинства повинні розглядатися спори стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо хоча би однією стороною цього основного зобов`язання є фізична особа, яка, вступаючи у це зобов`язання, не діяла як фізична особа-підприємець. Тому для визначення юрисдикції суду щодо розгляду відповідної справи суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, значення не має. Вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання (див. пункти 52-53 постанови від 31 жовтня 2018 року у справі № 753/12916/15-ц).

З огляду на вказане до юрисдикції господарського суду належить, зокрема, спір щодо виконання договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами основного зобов`язання є юридична особа або фізична особа- підприємець.

Пункт 1 частини першої статті 20 ГПК України виключив з-під юрисдикції господарського суду спори щодо всіх правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, сторонами якого не є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. А частина перша статті 19 ЦПК України у системному зв`язку з частиною першою статті 2, частиною першою статті 5, статтею 46, частиною першою статті 47, частиною другою статті 48 цього кодексу не встановлюють обмежень щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами акцесорного зобов`язання є винятково юридичні особи та (або фізичні особи-підприємці).

Тобто, з 15 грудня 2017 року, якщо хоча би однією зі сторін основного зобов`язання є фізична особа, яка не є підприємцем, спір щодо правочину, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання, розглядається за правилами цивільного судочинства незалежно від того, чи заявляє позивач одночасно вимоги до фізичної особи-сторони основного зобов`язання та до сторони (сторін) акцесорного зобов`язання, зокрема незалежно від того, чи об`єднані позовні вимоги щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів іпотеки, поруки тощо, укладених для забезпечення основного зобов`язання.

Оскільки предметом спору у цій справі є солідарне стягнення кредитної заборгованості за невиконання зобов`язань за кредитним договором і сторонами основного зобов`язання є юридичні особи, такий спір має розглядатися за правилами господарського судочинства. Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.03.2019 року по справі №904/277/18.

7.Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.

Колегія суддів погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, оскільки у даній справі вид судочинства (цивільне чи господарське) визначається, враховуючи суб`єктний склад сторін основного зобов`язання. Оскільки сторонами основного зобов`язання у даній справі є юридичні особи, а відповідачі 3,4,5 не є сторонами основного зобов`язання даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

8. Коли і ким були порушені, оспорені або невизнані права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду

Оскільки справа по суті не вирішується це питання не розглядається.

9.Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 року по справі № 904/1314/19 ухвалена з порушенням норм процесуального права, що в силу ст. 280 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

10.Судові витрати.

Відповідно до ч.14.ст.129 ГПК України розподіл судових витрат за розгляд даної апеляційної скарги має бути здійснено місцевим господарським судом за результатом розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1314/19 - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 08.04.2019 у справі №904/1314/19 - скасувати.

Справу №904/1314/19 направити для продовження розгляду до Господарського суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 18.06.2019 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя А.Є. Чередко