ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2019 Справа № 917/454/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д.М., при секретарі судового засідання Бойченко Л.О., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Кременчуцької міської ради Полтавської області

до Фізичної особи - підприємця Щербака Вадима Миколайовича

про стягнення суми основного боргу

без участі представників сторін

Обставини справи: Кременчуцька міська рада звернулася в суд з позовом до Фізичної особи-підприємця Щербака Вадима Миколайовича про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати в сумі 29420,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення вимог земельного законодавства, відповідач в період з 15.03.2016 по 15.03.2019 користувався земельною ділянкою без належно оформленого права користування нею.

Ухвалою господарського суду від 09.04.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін, судове засідання призначив на 07.05.2019 - 09:40.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 09.04.2019 про відкриття провадження у справі, надіслана відповідачеві рекомендованим листом, на адресу, зазначену в позовній заяві повернулися до суду з відміткою поштового відділення: «Адресат відсутній».

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.12.2017 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

16.02.2009 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та фізичною особою-підприємцем Буровим Станіславом Ігоровичем укладено договір оренди землі, відповідно до якого останньому передано земельну ділянку (кадастровий № :08:005:0498) для будівництва стоматологічної студії в районі станції переливання крові по вул. Бутиріна в м. Кременчуці, Полтавської області, загальною площею 907 кв.м.

Державну реєстрацію вказаного договору здійснено в Кременчуцькому районному відділенні Полтавської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20.02.2009 за № 44.

Договір укладено строком на 1 (один) рік.

Так, 20.02.2009 строк дії зазначеного договору оренди землі закінчився.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2008 серії НОМЕР_3, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, Диба Сергій Володимирович набув право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: офісно - адміністративні приміщення по АДРЕСА_1 . м. Кременчук, загальною площею 246.6 кв.м.

Також, на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2008 серії НОМЕР_4, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради ОСОБА_9 набула право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: приміщення жіночого клубу по АДРЕСА_1 загальною площею 143,05 кв.м.

На підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2008 серії НОМЕР_5, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, ОСОБА_10 набула право власності па об`єкт нерухомого майна, а саме: адміністративні приміщення по АДРЕСА_1 . м . Кременчуці , загальною площею 251.3 кв.м.

На підставі свідоцтва про право власності від 05.01.2009 серії НОМЕР_6, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, зареєстрованого в реєстрі прав власності 12.01.2009 ОСОБА_11 набув право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: стоматологічну студію по АДРЕСА_1, загальною площею 254,2 кв.м.

На підставі свідоцтва про право власності від 16.03.2009 серії НОМЕР_7, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, Щербак Вадим Миколайович (відповідач) набув право класності на об`єкт нерухомого майна, а саме: магазин промислових товарів по АДРЕСА_1, загальною площею 247.1 кв.м.

Також, на підставі свідоцтва про право власності від 03.02.2009 року серії НОМЕР_8, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради, зареєстроване в реєстрі прав власності 20.03.2009, приватне підприємство «Туристична агенція «Марко Поло» набуло право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: адміністративні приміщення по АДРЕСА_1 загальною площею 110,35 кв.м.

Отже, загальна площа об`єктів нерухомого майна, що знаходяться в приміщенні по АДРЕСА_1 складає 1252,60 кв.м.

Договором дарування від 27.06.2015 ОСОБА_9 подарувала, а Материкіна Дар`я Олегівна отримала у дар приміщення жіночого клубу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 143,05 кв.м.

Розпорядженням міського голови від 18.02.2016 за № 58-Р «Про перейменування вулиць, провулків, тупиків, проїздів, парків та скверів міста Кременчука», вул. Бутиріна перейменована на вулицю Івана Мазепи.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.12.2016, приватне підприємство «Туристична агенція «Марко Поло» продало, а Диба Сергій Володимирович купив адміністративні приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 110,35 кв.м.

Також, договором купівлі-продажу від 26.01.2017 ОСОБА_10 продав, а Диба Сергій Володимирович купив адміністративні приміщення, загальною площею 251,3 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 20.07.2017 «Про надання дозволу на розроблення технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) юридичним та фізичним особам в м. Кременчуці», фізичній особі-підприємцю Дибі Сергію Володимировичу, фізичній особі - підприємцю Бурову Станіславу Ігоровичу, фізичній особі-підприємцю Щербаку Вадиму Миколайовичу , Материкіній Дар`ї Олегівні надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для експлуатації та обслуговування адміністративних приміщень офісно-адміністративних приміщень, стоматологічної студії, магазину промислових товарів, приміщення жіночого клубу по вул . АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 26.04.2018 Материкіна Дар`я Олегівна продала, а Диба Сергій Володимирович купив у власність приміщення жіночого клубу, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 143,05 кв.м.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.02.2019 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду та відмову в передачі в оренду в м. Кременчуці», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для експлуатації обслуговування адміністративних приміщень, офісно-адміністративних приміщень, стоматологічної студії, магазину промислових товарів, приміщення жіночого клубу по АДРЕСА_1.

Також, вищезазначеним рішенням, передано фізичній особі-підприємцю Дибі Сергію Володимировичу, фізичній особі-підприємцю Бурову Станіславу Ігоровичу, фізичній особі- підприємцю Щербаку Вадиму Михайловичу в оренду строком на 1 (один) рік земельну ділянку площею 907 кв.м.

Так, у період з 15.03.2016 по 15.03.2019 відповідач ( Щербак Вадим Михайлович ) використовував земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату на підставі договору не сплачував, хоча земельна ділянка використовувалась для експлуатації нежилої будівлі, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Полтавської області доходу від орендної плати за землю, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем, згідно з вимогами статей 125 та 126 Земельного кодексу України правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Як зазначено, рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.02.2019 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду та відмову в передачі в оренду в м. Кременчуці» передано фізичній особі-підприємцю Щербаку Вадиму Михайловичу в оренду строком на 1 (один) рік земельну ділянку площею 907 кв.м.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву та подання суду доказів, які спростовують твердження позивача про те, що земельна ділянка, якою користується відповідач, надана йому для використання не в комерційних цілях.

Відповідно до пункту 15 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вказаний спір підлягає розгляду в порядку Господарського судочинства.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123 та 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Як убачається з положень статті 120 Земельного кодексу України, виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності чи укладення (продовження, поновлення) договору оренди земельної ділянки.

Частина 1 статті 93 Земельного кодексу України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 Земельного кодексу України).

Водночас згідно з статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини 2 статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач є власником нерухомого майна, розміщеного на відповідній земельній ділянці, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.03.2009.

При цьому матеріали справи не містять доказів належного оформлення права користування вказаною земельною ділянкою, зокрема, укладення відповідних договорів оренди з Кременчуцькою міською радою та державної реєстрації такого права.

Також, відповідно до статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Отже, відповідач користується земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Згідно з статтею 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

З огляду на викладене відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата (стаття 14.1.72 Податкового кодексу України).

Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (стаття 14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України).

Як убачається з матеріалів справи, відповідач у період з 15.03.2016 по 15.03.2019 не сплачував за користування земельною ділянкою плату за землю, у встановленому законом розмірі.

Зважаючи на те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.01.2019 у справі № 916/2927/17).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 29420,88 грн за період з 15.03.2016 по 15.03.2019 підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Щербака Вадима Миколайовича ( АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) - 29420,88 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 29420,88 грн, 1921,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 11.06.2019.

Суддя Д.М. Сірош