ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 рокуСправа № 917/397/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/397/19

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гребеножко Анатолія Миколайовича, АДРЕСА_1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103

про стягнення 72 000,00 грн

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фізична особа-підприємець Гребеножко Анатолій Миколайович (далі - ФОП Гребеножко А.М.) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - ТОВ "Техніка і технології") про стягнення 143 500,00 грн передоплати за товар, згідно договору купівлі-продажу № ТТ-09000511 від 01.10.2018, 21 796,28 грн пені та 1 816,36 грн - 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на ті обставини, що виконання умов договору купівлі-продажу № ТТ-09000511 від 01.10.2018 перераховано 02.10.2018 відповідачу кошти в сумі 143 500,00 грн, тоді як відповідачем товар не поставив та перераховані кошти не повернув.

Ухвалою від 19.04.2019 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 912/397/19 за правилами спрощеного позовного провадження; судовий розгляд призначено на 17.05.2019 з повідомленням сторін.

10.05.2019 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Гребеножка А.М. надійшов документ під назвою - Позовна заява (уточнена зменшенням позовних вимог, в порядку п.2, ч.2, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України), який по суті є завою про зменшення розміру позовних вимог.

У вказаній заяві позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" 72 000,00 грн передоплати за товар, згідно договору купівлі-продажу № ТТ-09000511 від 01.10.2018, 1 816,36 грн- 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

17.05.2019 до відкриття судового засідання у справі від Фізичної особи-підприємця Гребеножка А . М. надійшов документ під назвою - Позовна заява (уточнена зменшенням позовних вимог, в порядку п. 2, ч. 2, ст. 46 Господарського процесуального кодексу України), в якій позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" 72 000,00 грн передоплати за товар, згідно договору купівлі-продажу № ТТ-09000511 від 01.10.2018, з покладенням на відповідача судових витрат з оплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Вказана заява позивача обґрунтована тими обставинами, що після звернення до суду, відповідачем було здійснено часткове виконання умов договору, а саме поставлено товар - агрегат ґрунтообробний АГ-2.4-20, вартістю 71 500,00 грн.

За викладених обставин, позивач вважає за необхідне зменшити розмір позовних вимог до відповідача, обмежившись лише стягненням передоплати за культиватор КН-3.8, в т.ч. ЗИП, вартістю 72 000,00 грн.

Господарський суд ухвалою від 17.05.2019 прийняв заяву Фізичної особи-підприємця Гребеножко Анатолія Миколайовича № б/н від 17.05.2019 про зменшення розміру позовних вимог та ухвалив здійснювати подальший розгляд справи з урахуванням нової ціни позову.

17.05.2019 суд відкрив розгляд справи по суті.

Ухвалою від 17.05.2019 на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в судовому засіданні по розгляду справи № 912/397/19 до 09:30 год. 05.06.2019.

05.06.2019 господарський суд продовжив судове засідання по розгляду справи по суті.

Представник позивача в судове засідання 05.06.2019 не з`явився. Однак, 17.05.2019 на адресу суду надійшла заява позивача про підтримання позовних вимог у розмірі 72 000,00 грн та розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 17.05.2019 не брав, відзив у встановлений судом строк не подав, про наявність поважних причин неподання відзиву суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З огляду на викладене, враховуючи вжиття судом всіх можливих заходів для належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та є правом, а не обов`язком учасників справи, господарський суд вважає за можливе розглянути справу №912/397/19 в судовому засіданні 05.06.2019 за відсутності представників сторін.

На підставі ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, спір вирішується за наявними в справі матеріалами.

В судовому засіданні 05.06.2019 досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи та, оцінивши подані докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (далі - Продавець) та Фізичною особою-підприємцем Гребеножко Анатолієм Миколайовичем (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу ТТ-09000511 (далі - Договір, а.с. 7-11), відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець у порядку й на умовах, передбачених даним договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар.

Відповідно до пункту 1.2. Договору кількість, комплектність товару визначаються сторонами у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору (Додаток №1).

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що загальна сума Договору є сукупністю узгоджених сторонами партій товару, чи наданих послуг Покупцю щодо товару в грошовому еквіваленті, зазначених в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору, що є невід`ємною частиною даного Договору.

Згідно п. 2.2. Договору, Покупець зобов`язується здійснити оплату вартості товару, зазначену в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору в 3-денний строк з моменту укладання даного Договору (з правом дострокової оплати) чи в інші строки вказані в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору.

Покупець здійснює будь-яку оплату на підставі рахунку Продавця, оскільки ціна (вартість) товару є динамічною і може змінюватись Продавцем залежно від відповідних змін на відповідному ринку товарів, зміни індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України - гривні - стосовно курсів іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов`язкових платежів тощо. Оплата вважається здійсненою з моменту зарахування коштів на рахунок Продавця (пункти 2.3., 2.4. Договору).

Згідно пункту 2.5. Договору право власності на Товар, що купується відповідно до даного Договору, переходить до Покупця з моменту повної оплати вартості Товару.

Відповідно до п. 3.1. Договору, Товар відпускається Покупцеві по видатковій накладній та/або Акту приймання-передачі зі складу Продавця або іншого місця. Адреса складу або іншого місця відвантаження зазначається в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору, строк поставки Товару зазначається в специфікаціях та/або інших додатках до даного Договору. Якщо строк поставки не вказаний в жодному додатку до даного Договору, то товар поставляється Покупцю в розумні строки. Про готовність передати Товар Продавець повідомляє Покупцеві в будь-якій зручній для Продавця формі: усно або письмово, шляхом повідомлення по телефону, факсу, електронній пошті.

Даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 01.10.2019, а можливо, і пізнішої дати, достатньої для реального та належного виконання договору сторонами (п. 8.1. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

01.10.2018 між сторонами підписано Специфікацію до договору купівлі-продажу №ТТ-09000511 (Додаток № 1), відповідно до якої Продавець поставляє Покупцю обумовлений Товар всього на суму 143 500 грн (а.с. 12).

У вказаній Специфікації сторонами погоджено, що Продавець зобов`язується поставити на адресу Покупця, товар в строк 15 робочих днів з моменту _______ відповідно до переліку: Агрегат ґрунтообробний АГ-2,4-20 вартістю 71 500,00 грн та культиватор КН-3,8, в т. ч. ЗИП вартістю 72 000,00 грн.

Відповідачем було виставлено позивачеві рахунок на оплату по замовленню № 9000511 від 01.10.2018 на суму 143 500,00 грн (а.с.13).

На виконання умов Договору позивач перерахував на розрахунковий рахунок відповідача 143 500,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 02.10.2018 (а.с. 16).

Однак, відповідач свої зобов`язання за Договором не виконав, ані в 3-денний строк з моменту укладення договору, ані після оплати товару, ані в інший розумний строк, як передбачено п. 3.5. Договору, Товар не поставлено, у зв`язку з чим позивач 10.10.2018 звернувся до відповідача з заявою про повернення коштів в сумі 143 500,00 грн (а.с. 14).

На дану вимогу відповідач надав відповідь, у якій зобов`язався поставити Товар до 31.01.2019 (а.с. 15), однак у вказаний строк Товар не поставлено, кошти не повернуто.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

Проте, після відкриття провадження у справі відповідачем було здійснено часткове виконання умов договору, а саме поставлено Товар - Агрегат ґрунтообробний АГ-2,4-20 вартістю 71 500,00 грн, у зв`язку з чим позивач зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 72 000,00 грн передоплати за товар.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб`єктів господарювання, здійснюються суб`єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності зі ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, та у встановлений договором строк.

Згідно частин 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Разом з цим, суд вважає за необхідне встановити чи порушив відповідач строк поставки товару.

Так зі змісту Специфікації до Договору, у якій зазначено "Продавець зобов`язується поставити на адресу Покупця _____ Товар в строк 15 робочих днів з моменту ______ відповідно до переліку", не зрозуміло з якого саме моменту слід відраховувати 15 днів для поставки Товару.

Тому, у позовні заяві позивач вказує, що він розраховував на поставку Товару відразу після перерахування попередньої оплати.

Проте, суд звертає увагу, що сторони у п. 3.5. Договору передбачили, якщо строк поставки не вказаний в жодному додатку до даного договору, то товар поставляється Покупцю в розумні строки.

Отже, у зв`язку з не зазначенням у Специфікації строку поставки товару необхідно застосовувати п. 3.5. Договору, тобто товар мав бути поставлений у розумні строки.

Водночас "розумні строки" не є чітко визначеними, тому суд вважає за необхідне застосовувати норми статті 530 Цивільного кодексу України, відповідно до ч. 1 якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 2 вказаної статті якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відтак, необхідно дослідити, чи пред`являв позивач відповідачу вимогу про виконання зобов`язання щодо поставки товару.

Згідно листа від 10.10.2018 позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати.

Відповідач у відповіді на вказаний лист повідомив позивача, що здійснить поставку Товару до 31.01.2019. Однак, як слідує з матеріалів справи, поставка Товару на суму 72000,00 грн не здійснена.

Суд також вважає, що визначений договором "розумний" строк поставки Товару порушено, оскільки з моменту укладення договору та здійснення попередньої оплати минуло 8 місяців.

Отже, господарський суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави вимагати повернення попередньої оплати у зв`язку з не поставкою відповідачем товару. Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

Крім того, відповідач частковим здійсненням поставки Товару фактично підтвердив прострочення ним поставки та право позивача на повернення попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, господарський суд дійшов висновку, що позивач має правові підстави вимагати повернення попередньої оплати у зв`язку з порушенням відповідачем строку поставки товару та відсутністю повної поставки.

Відсутність дій відповідача щодо поставки товару, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166).

В матеріалах справи відсутні як докази поставки обумовленого Договором Товару так і докази повернення передоплати у сумі 72 000,00 грн. Строк поставки Товару, як встановлено вище, пропущено.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гребеножко А.М. до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" про стягнення попередньої оплати у розмірі 72 000,00 грн, підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір покладається на відповідача повністю згідно за правилами частини 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмірі, який відповідає остаточно визначеній позивачем ціни позову.

Питання щодо повернення позивачеві переплаченого розміру судового збору, що виник внаслідок зменшення розміру позовних вимог, підлягає вирішенню після подання позивачем відповідного клопотання в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Позивачем при поданні позову також заявлено про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, пов`язану з розглядом справи, яка становить 7 000,00 грн.

В силу ч.3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 124 Господарського процесуального кодексу, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередньо сума таких витрат визначена позивачем у позовній заяві у розмірі 7 000,00 грн.

Як визначено ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При цьому, як визначено ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлює, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Дія цього Закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами. За таких обставин судові витрати за участь адвоката у розгляді справи підлягають оплаті лише в тому випадку, якщо вони с плачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, а їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.

Водночас слід зазначити, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надані наступні документи, які свідчать про наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2019 між ФОП Гребеножко А.М. (Клієнт) та Батієнком Ярославом Івановичем (Адвокат) укладено договір № 6/19 про надання правової допомоги (а.с. 55-57), відповідно до умов якого Адвокат зобов`язується здійснити представництво інтересів Клієнта в судах, а Клієнт зобов`язується оплатити вартість надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно п. 3.1. Договору визначено, що вартість Адвоката становить 7 000,00 грн.

Договір підписано повноважними представниками сторін.

На підтвердження факту надання послуг з правової допомоги підписано Акт надання послуг від 05.05.2019, відповідно до якого вбачається, що Адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги на загальну суму 7 000,00 грн (а.с. 53).

Позивачем оплачено надані послуги у повному обсязі на суму 7 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 6/19 від 06.05.2019 (а.с. 54).

Також у справу подано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 19.06.2018 та ордер від 05.03.2019 та від 06.05.2019 (а.с.26-27, 59).

Враховуючи надані докази на підтвердження здійснених фактичних витрат на оплату послуг адвоката та обґрунтованість їх розміру, предмет позову, підготовлені адвокатом документи, господарський суд вважає підтвердженими понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Таким чином, з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології" (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103, ідентифікаційний код 36584896) на користь Фізичної особи-підприємця Гребеножко Анатолія Миколайовича ( АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) заборгованість в сумі 72 000,00 грн, а також 1 921,00 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Фізичній особі - підприємцю Гребеножко Анатолію Миколайовичу за адресою: АДРЕСА_1 та на адресу представника позивача адвокату Батієнко Я.І.: 37600, Полтавська область, м. Миргород, вул. незалежності 15А; Товариству з обмеженою відповідальністю "Техніка і технології", 25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 22, кв. 103.

Повне рішення складено 10.06.2019.

Суддя В.В.Тимошевська