ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2019 Справа № 914/380/19

Господарський суд Львівської області, розглянувши матеріали справи

за позовом:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каменяр», с. Крисовичі, Мостиський район, Львівська область
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська», м. Мостиська, Львівська область

про:усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями)

Суддя Артимович В.М.

При секретарі судового засідання Іванило О.П.

За участю представників:

від позивача: Тиндик Р.В. адвокат;

від відповідача: Штендер М.В. адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Каменяр» звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» про усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями).

Ухвалою суду від 01.03.2019 р. позовну заяву Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каменяр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» про усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями) залишено без руху. Даною ухвалою надано заявнику строк у 10 (десять) календарних днів з дня вручення цієї ухвали для усунення таких недоліків: привести позовну заяву у відповідність до вимог ст.162 ГПК України; надати суду належні докази, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини.

На адресу суду надійшла заява Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каменяр» про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 10506/19 від 12.03.2019 р.), до якої, на виконання вимог ухвали суду від 01.03.2019 р., долучено позовну заяву з усунутими недоліками, оригінал Акту обстеження земельних часток (паїв) в с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 06.03.2019 р., № 356, перелік осіб, з якими СТзОВ «Каменяр» уклало договір оренди земельних часток (паїв) та викопіровка з карти з зазначенням масиву земель на території Золотковицької сільської ради, які засіяні сільськогосподарськими культурами.

Беручи до уваги те, що позивач усунув недоліки, передбачені ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.03.2019 р. про залишення позову без руху, ухвалою суду від 15.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.04.2019 р.

Представником відповідача 01.04.2019 р. на розгляд суду подано відзив на позовну заяву (вх. № 13609/19), в якому просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Каменяр».

10.04.2019 р. представником позивача подано заяву про залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору (вх. № 1006/19), в якій просив залучити до участі у даній справі Золотковицьку сільську раду Мостиського району Львівської області та Мостиську районну державну адміністрацію Львівської області в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 10.04.2019 р. підготовче засідання відкладено на 07.05.2019 р.

03.05.2019 р. від відповідача на розгляд суду подано пояснення щодо залучення до участі у даній справі третіх осіб (вх. № 18104/19), в яких просить відмовити в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю в задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області та Мостиської районної державної адміністрації Львівської області в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

07.05.2019 р. від позивача на розгляд суду подано відповідь на відзив (вх. № 18323/19), в якій позивач не погоджується із запереченнями відповідача та просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 07.05.2019 р. суд відмовив в задоволенні заяви позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні позивача Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області та Мостиської районної державної адміністрації Львівської області, закрив підготовче провадження та призначив справу № 914/380/19 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 31.05.19 р.

В судове засідання 31.05.2019 р. з`явилися представники позивача та відповідача. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог повністю з підстав, викладених у відзиві на позов.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

1.Описова частина рішення.

1.1.Позиція позивача.

Позивач зазначає, що на підставі положень ст. 760 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 2 Земельного кодексу України, Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» № 1529/99 від 03.12.1999 року, шляхом укладення договорів оренди земельної частки (паю) з їх власниками, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Каменяр» набуло право користування земельними частками (паями) на території Золотковицької сільськї ради Мостиського району (с. Мочеради) загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів для сільськогосподарських потреб, тобто набуло права землекористувача.

В позовній заяві також зазначено, що у позивача і у відповідача однакові правові підстави користування земельними частками (паями) на території Золотковицької сільської ради - договори оренди земельної частки (паю), і відрізняються лише розміром та кількістю ділянок (паїв) переданих в оренду.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що його право на користування вказаними земельними частками (паями) порушене відповідачем, оскільки весь масив земель, в тому числі ті земельні частки (паї), які передані в оренду Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Каменяр» обробляються Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська». Зокрема, позивач стверджує, що на даний час відповідачем засіяний масив земель сільськогосподарськими культурами (озимий ячмінь), що підтверджується Актом обстеження земельних часток (паїв) в с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 06.03.2019 р. № 356, складений представниками Золотковицької сільської ради; переліком осіб, які уклали договори оренди земельної частки (паю) з ОСОБА_1 «Каменяр», завірений головою Золотковицької сільської ради; викопіровкою карти з зазначенням масиву земель па території Золотковицької сільської ради, який засіяний відповідачем.

Отже, позивач вважає, що спірні земельні ділянки загальною площею 58,96 га, які перебувають в оренді позивача, незаконно, без будь яких правових підстав обробляються відповідачем та самовільно зайняті останнім, тому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» не чинити перешкод Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Каменяр» в користуванні земельними частками (паями) на території с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, шляхом звільнення їх від посівів сільськогосподарських культур.

1.2. Позиція відповідача.

Відповідачем 01.04.2019 р. подано відзив на позовну заяву. Відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю в зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю. Зокрема, у відзиві зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» на території Золотковицької сільської ради орендує понад 1394,3303 умовних кадастрових гектарів землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується копіями договорів оренди, які долучені до відзиву. Стверджує, що в обробітку товариства знаходиться 1332 гектарів землі сільськогосподарського призначення.

Відповідач зазначає, що позивач стверджує, що земельні частки (паї), які він орендує, знаходяться саме на полі, яке обробляє ТзОВ «Агрокультура Мостиська». Однак, на думку відповідача, позивач не надав жодних належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо місцезнаходження цих земельних часток паїв. У відзиві зазначено, що з додатків, які позивач долучив до позовної заяви, не зрозуміло де знаходяться земельні частки (паї), про які йдеться в позовній заяві, та не відома точна їх площа.

Відповідач вказує, що ТзОВ «Агрокультура Мостиська» користується земельними ділянками та земельними частками (паями) на підставі договорів оренди. Жодних перешкод позивачу в користуванні земельними частками (паями) товариство не чинило і не має наміру чинити.

2.Мотивувальна частина рішення:

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом:

На території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області знаходився масив земель сільськогосподарського призначення, який складається з земельних часток (паїв), власники яких померли, а спадкоємці своєчасно не переоформили спадщину. В зв`язку з цим, 01 січня 2016 року між Золотковицькою сільською радою та ТзОВ «Агрокультура Мостиська» з метою охорони та збереження майна, яке потребує утримання, догляду було укладено договір на управління спадщиною, відповідно до якого установник управління (Золотковицька сільська рада) передав, а управитель (ТзОВ «Агрокультура Мостиська») прийняв земельну ділянку площею 465,54 га ріллі, яка розташована на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області (п. 1.1 договору). В серпні 2017 року дія вищезазначеного договору була припинена. В подальшому 19 серпня 2017 року Золотковицькою сільською радою на залишок земель було укладено договір на управління спадщиною з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Каменяр». Дія вищевказаних договорів обмежувалася терміном до з`явлення спадкоємців та прийняття ними спадщини, або визнання спадщини відумерлою у встановленому порядку. В зв`язку з з`явленням спадкоємців та оформлення ними спадщини, площа неуспадковуваних земельних часток (паїв) постійно зменшувалася. Відповідно спадкоємці земельних часток (паїв) розпорядилися ними на власний розсуд шляхом передачі в оренду належної їм земельної частки (паю) сільськогосподарським підприємствам шляхом укладення договорів оренди земельних часток (паїв).

Частина спадкоємців - власників земельних часток (паїв) передали свої земельні частки (паї) в оренду ТзОВ «Агрокультура Мостиська», а інша частина відповідно - СТзОВ «Каменяр» на підставі укладених договорів. Ще 44,4 умовних кадастрових гектара нерозподілених земельних часток (паїв) в кількості 20 ділянок було передано в оренду ТзОВ «Агрокультура Мостиська» шляхом укладення відповідного договору оренди нерозподілених (не витребуваних) земельних ділянок від 26.12.2017 р. між Мостиською районною державною адміністрацією Львівської області, (орендодавцем), та ТзОВ «Агрокультура Мостиська (орендар).

Так, на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених їх власниками (спадкоємцями) з СТзОВ «Каменяр», та сертифікатів на право на земельну частку (пай) позивач набув право користування земельними частками (паями), які розміщені в межах земельної ділянки, виділеної єдиним масивом на території Золотковицької сільської ради загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, а саме: 1) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Збитковська Леоніда Мечиславівна (сертифікат № РН 651450, площа земельної частки (паю) 1,52 умовних кадастрових гектарів); 2) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Коновалик Олег Мечиславович (сертифікат № РН 547548, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 3) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Горішній Богдан Миколайович (сертифікат № ЛВ 0122630, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 4) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Бобко Володимир Павлович (сертифікат № ЛВ 0122862, площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 5) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Горішна Галина Володимирівна (сертифікат № ЛВ 0122861 площа земельної частки (паю) 1,55 умовних кадастрових гектарів); 6) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Кузьо Марія Андріївна (сертифікат № РН 651290 площа земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів); 7) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Кузьо Марія Андріївна (сертифікат № РН 496217 площа земельної частки (паю) 1,22 умовних кадастрових гектарів); 8) договір оренди від 24.10.2017 р., орендодавець Сютик Володимир Августович ( сертифікат № РН 473996 площа земельної частки (паю) 1,9 умовних кадастрових гектарів); 9) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець Осідач Йосиф Васильович (сертифікат № РН 447010 площа земельної частки (паю) 2,14 умовних кадастрових гектарів); 10) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець Главацький Володимир Михайлович (сертифікат № РН 473979 площа земельної частки (паю) 2,37 умовних кадастрових гектарів); 11) договір оренди від 20.11.2017 р., орендодавець Зацінський Віктор Михайлович (сертифікат № РН 447059 площа земельної частки (паю) 1,17 умовних кадастрових гектарів); 12) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець Ящишин Володимир Стефанович (сертифікат № ЛВ 0122338 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 13) договір оренди від 20.12.2017 р., орендодавець Баховська Оксана Йосифівна (сертифікат № РН 447065 площа земельної частки (паю) 2,17 умовних кадастрових гектарів); 14) договір оренди від 20.12.2017 р., орендодавець Рихліцький Павло Павлович (сертифікат № РН 447094 площа земельної частки (паю) 2,04 умовних кадастрових гектарів); 15) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець Рихліцький Павло Павлович (сертифікат № РН 447095 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 16) договір оренди від 12.12.2017 р., орендодавець Рихліцький Павло Павлович (сертифікат № РН 447073 площа земельної частки (паю) 2,04 умовних кадастрових гектарів); 17) договір оренди від 22.02.2018 р., орендодавець Врублевський Мар`ян Михайлович (сертифікат № РН 447054 площа земельної частки (паю) 2,11 умовних кадастрових гектарів); 18) договір оренди від 22.02.2018 р., орендодавець Мандзяк Ярослава Іванівна (сертифікат № ЛВ 0123108 площа земельної частки (паю) 1,98 умовних кадастрових гектарів); 19) договір оренди від 28.03.2018 р., орендодавець Сютик Володимир Августович (сертифікат № РН 447116 площа земельної частки (паю) 2 умовних кадастрових гектарів); 20) договір оренди від 28.03.2018 р., орендодавець Замлинська Марія Романівна (сертифікат № РН 447361 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 21) договір оренди від 20.08.2018 р., орендодавець Валявський Любомир Петрович (сертифікат № РН 447467 площа земельної частки (паю) 2,28 умовних кадастрових гектарів); 22) договір оренди від 27.09.2018 р., орендодавець Мульський Василь Ярославович (сертифікат № РН 447141 площа земельної частки (паю) 2,19 умовних кадастрових гектарів); 23) договір оренди від 13.12.2018 р., орендодавець Сютик Володимир Августович (сертифікат № РН 512632 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 24) договір оренди від 28.01.2019р., орендодавець Кундис Оксана Теодозіївна (сертифікат № РН 512773 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 25) договір оренди від 28.01.2019 р., орендодавець Козак Зіновія Володимирівна (сертифікат № РН 512777 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 26) договір оренди від 04.02.2019 р., орендодавець Горішна Галина Володимирівна (сертифікат № РН 512771 площа земельної частки (паю) 2,68 умовних кадастрових гектарів); 27) договір оренди від 28.01.2019 р., орендодавець Ференчак Надія Григорівна (сертифікат № ЛВ 0122780 площа земельної частки (паю) 2,26 умовних кадастрових гектарів).

Як вбачається з матеріалів справи, на території Золотковицької сільської ради ТзОВ «Агрокультура Мостиська» орендує понад 1394,3303 умовних кадастрових гектарів землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується копіями договорів оренди, які долучені до матеріалів справи відповідачем.

Представниками Золотковицької сільської ради 06.03.2019 р. складено акт обстеження земельних часток (паїв) в с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області № 356, в якому встановлено, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Каменяр» уклало з власниками земельних часток (паїв) 27 договорів оренди земельних часток (паїв) загальною площею 58,96 умовних кадастрових га, які розміщені в межах земельної ділянки, виділені єдиним масивом на території Золотковицької сільської ради, вказані договори зареєстровані в сільській раді. В даному акті зазначено, що такий масив засіяний Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» озимим ячменем.

В зв`язку з наведеним позивач вважає, що спірні земельні ділянки загальною площею 58,96 га, які перебувають в оренді позивача, незаконно, без будь яких правових підстав обробляються відповідачем та самовільно зайняті останнім, тому просить зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» не чинити перешкод Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Каменяр» в користуванні земельними частками (паями) на території с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області площею 58,96 умовних кадастрових гектарів, шляхом звільнення їх від посівів сільськогосподарських культур.

2.2. Норми права, застосовані судом. Оцінка суду.

Суд, проаналізувавши матеріали та з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Враховуючи встановлені обставини, предметом спору є правовідносини щодо користування земельними ділянками (паями) на підставі договорів оренди.

Відповідно до частини першої ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 401 Цивільного кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач орендує земельні паї (частки), виділені єдиним масивом, в с. Мочуради на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених з орендодавцями, право яких на ці земельні ділянки посвідчені сертифікатами на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Водночас з матеріалів справи вбачається, що відповідач орендує на території Золотковицької сільської ради Мостиського району понад 1394,3303 умовних кадастрових гектарів землі сільськогосподарського призначення, що підтверджується копіями договорів оренди, які долучені до відзиву та містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (ч. 2 ст. 152). Відповідно до ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст. 410 Цивільного кодексу України, землекористувач має право користуватися земельною ділянкою в повному обсязі, відповідно до договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст. 95 Земельного кодексу України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, зокрема мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі

Як випливає із договорів оренди, як позивач, так і відповідач орендує земельні ділянки з метою ведення товарного сільськогосподарського виробництва та використання її у своїй господарській діяльності, що не заперечується сторонами.

Однак, позивач стверджує, що земельні ділянки загальною площею 58,96 га, які перебувають в оренді позивача, незаконно, без будь яких правових підстав обробляються відповідачем. На підтвердження вказаної обставини позивач надав суду акт обстеження від 06.03.2019 р. земельних часток (паїв) в с. Мочеради Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області № 356, який складено представниками Золотковицької сільської ради. В даному акті, зокрема встановлено, що масив із земельних часток (паїв) загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів засіяний Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» озимим ячменем.

За змістом ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України), а земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель.

З 1 січня 2013 року замість державного акта на право власності на земельну ділянку, в разі безоплатного передання земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, органів місцевого самоврядування, правовим документом на земельну ділянку є свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видається відповідною реєстраційною службою.

Правовою основою виділення земельної частки (паю) виступає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», який визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Таке формування передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (ч. 1 ст. 79-1 Земельного кодексу України).

Суд звертає у вагу на те, що на відміну від земельної ділянки, земельна частка (пай) є умовною часткою земель, які належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, розмір якої визначений в умовних кадастрових гектарах. Місцезнаходження та межі такої земельної частки (паю) не визначені.

З огляду на наведене, слід зазначити, що не вбачається можливим визначити точне місце розташування масиву земельних часток (паїв), які орендовані позивачем на території Золотковицької сільської ради Мостиського району Львівської області загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів на підставі договорів оренди земельної частки (паю), укладених з орендодавцями, право яких на ці земельні ділянки посвідчені сертифікатами на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Отже, зазначені в акті обстеження від 06.03.2019 р. земельних часток (паїв) № 356, який складено представниками Золотковицької сільської ради, обставини щодо встановлення факту засіяння Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокультура Мостиська» масиву із земельних часток (паїв) загальною площею 58,96 умовних кадастрових гектарів озимим ячменем не підтверджені належними та допустимими доказами в розуміння положень Господарського процесуального кодексу, оскільки вказаний масив не розпайований, земельним ділянкам не присвоєно кадастрових номерів, не внесено інформації до Державного земельного кадастру, відповідно не встановлено меж та конкретного місця розташування даної землі.

Також не є належним доказом і викопіровка з карти, з якої не вбачається, що саме спірний масив земельних часток (паїв) обробляється відповідачем.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтовані, не підтверджені належними та допустимими доказами, тому не підлягають до задоволення.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України сплачений судовий збір в розмірі 1921,00 грн. слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 86, 74-79, 123, 129, 236, 238, 240, 241, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Сплачений судовий збір в сумі 1921,00 грн. покласти на позивача.

3. Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 ГПК України, та може бути оскаржено в порядку та строки, визначені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 10.06.2019 р.

Суддя Артимович В.М.