РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/17440/18
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства теплових мереж "Бориспільтепломережа"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж"

про стягнення 178 344,20 грн.

Представники сторін: не викликались.

встановив:

Комунальне підприємство теплових мереж "Бориспільтепломережа" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" про стягнення 178 344,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору підряду № 01/12-1 від 14.12.2017 року в частині своєчасного виконання робіт по об`єкту, у відповідності до графіку виконання робіт, в зв`язку з чим позивач звернувся з позовними вимогами про стягнення суми нарахованої неустойки (штрафу).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 року (суддя ОСОБА_1) позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, розглянувши яку суд встановив, що недоліки позовної заяви, які зумовили залишення її без руху, позивачем усунено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.03.2019 року до канцелярії суду позивачем подано заяву про зміну предмету позову.

06.03.2019 року до канцелярії суду відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва № 05-23/616 від 25.03.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/17440/18 у зв`язку з прийняттям рішення Вищою радою правосуддя від 05.03.2019 №662/0/15-19 "про звільнення ОСОБА_1 з посади судді господарського суду міста Києва у відставку".

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями справу № 910/17440/18 передано на розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.03.2019 року прийнято справу №910/17440/18 до свого провадження. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

08.04.2019 року до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив.

15.04.2019 року відповідачем подано заперечення.

Щодо поданої позивачем заяви про зміну предмету позову, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно з ч. 2 та 3 статті 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позивачем заяву про зміну предмету позову подано в строк, тому заява про зміну предмету позову приймається судом до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахування даної заяви.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

14.12.2017 року між комунальним підприємством теплових мереж "Бориспільтепломережа" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ІК-Монтаж" (підрядник) укладено договір підряду №01/12-1.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до п.1.1 договору замовник доручає, а підрядник зобов`язується за рахунок власних сил, засобів, матеріалів та будівельної машинної техніки та механізмів, у відповідності до даного договору, погодженого сторонами кошторису (невід`ємна частина договору - додаток), проектної документації та державних будівельних норм і правил виконати роботи по об`єкту - «Реконструкція теплових мереж від котельні по вул.. Соборна, 8а в м. Бориспіль» (від ТК 21 до ЗОШ №8)».

Пунктом 12.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з дати підписання, та діє до закінчення робіт, згідно графіка виконання, але в будь-якому разі, до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань, в тому числі гарантійних зобов`язань підрядника згідно даного договору.

Згідно з п.4.1 договору, загальна ціна виконання робіт за даним договором, виходячи з обсягу виконуваних робіт згідно Проектної документації, визначена сторонами та складає 1 475 293, 20 грн. в т.ч. ПДВ 20% 245 882,20 грн.

Відповідно до п.3.1 договору, підрядник приступає до виконання робіт за даним договором за умови:

- передачі замовником проектної документації,

- перерахування замовником авансового платежу згідно п.4.2.1 даного договору.

Строки виконання робіт передбачені графіком виконання робіт згідно п.2.3.7 договору, а саме: грудень 2017 р. - червень 2018 р. (п.3.2 договору).

Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата ціни договору здійснюється на користь підрядника у наступному порядку:

4.2.1 за письмовим зверненням підрядника, замовник протягом 5-ти банківських днів з дня початку строку виконання робіт передбаченого графіком виконання згідно п.2.3.7 договору, сплачує підряднику аванс для придбання матеріальних ресурсів та обладнання, що є необхідними для виконання робіт, у розмірі 30% загальної ціни виконання робіт, що складає 442 587,90 грн.

Виконавець зобов`язується використати отриманий аванс на придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій та звітувати за нього шляхом надання акту приймання виконаних будівельних робіт (ф. КБ-2в) в строк до трьох місяців.

4.2.2 решту грошових коштів за виконані роботи, за винятком сплаченого авансу, замовник сплачує на підставі актів КБ-2В та довідки КБ-3, які підписуються уповноваженими представниками сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.02.2018 року позивачем на виконання умов договору, перераховано відповідачу згідно платіжного доручення №6 від 06.02.2018 року суму 442 587,90 грн. з призначенням платежу: «авансова оплата на виконання робіт згідно договору №01/12-1 від 14.12.2017р.».

Також, 01.11.2018 року позивачем перераховано відповідачу 1 031 331,30 грн., що підтверджується платіжним дорученням №45 від 01.11.2018 року з призначенням платежу: «згідно договору №01/12-1 від 14.12.2017 за надані послуги (реконструкція теплових мереж)».

Згідно з п.5.1.1 договору, приймання замовником виконаних робіт, здійснюється після їх завершення та оформляється актами передачі-приймання виконаних робіт разом з актами КБ-2в і довідками КБ3 в порядку, що застосовується до їх оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.2018 року між сторонами підписано:

- довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2018р. на суму 1 473 919,20 грн.,

- акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 672 867,60 грн.,

- акт приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2018 року на суму 801 051,60 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивач перерахував авансовий платіж з порушенням встановленого договором строку, також відповідачем в серпні 2018 року було підготовлено та підписано в 2-ох примірниках акт КБ-2в та довідку КБ-3 із фактично виконаним обсягом робіт, проте передати їх на перевірку та підпис представнику технічного нагляду замовника (Дешевому В.М.) виявилось неможливим через те, що останній у вказаний період знаходився то у відпустці, то на лікарняному. Без підпису представника технічного нагляду, акти приймання-передачі виконаних робіт замовником до розгляду не приймалися. 16.10.2018 року підрядник звернувся із листом №16/10-1 до замовника щодо сприяння, у як найшвидшому прийманні-передачі виконаних робіт в повному обсязі по виконавчій документації в порядку передбаченому умовами договору. 30.10.2018 року замовником було прийнято роботи в повному обсязі по договору та підписано акти.

Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно з ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з умовами договору відповідач зобов`язався виконати роботи у строк по 30.06.2018р., натомість матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виконав роботи за спірним договором у встановлені строки, у той час як позивач на виконання умов договору здійснив оплату авансу за роботи у сумі 442 587,90 грн.

Відтак, відповідач у встановлені строки роботи не виконав. Доказів зворотного суду відповідач не надав.

Матеріали справи не містять доказів укладення між позивачем та відповідачем додаткової угоди щодо перегляду строку виконання робіт.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням ТОВ "ІК-Монтаж" господарського зобов`язання за договором підряду, останньому позивачем нараховано відповідно до ч.2 статті 231 ГК України пеню на загальну суму 178 344,20 грн.

В обґрунтування позивачем зазначено, що враховуючи те, що гроші на проведення реконструкції теплових мереж від котельні по вул.. Соборна, 8а в м. Бориспіль (від ТК 21 до ЗОШ №8) були закладені до бюджетної програми міста Бориспіль, а в майбутньому виділені КПТМ «Бориспільтепломережа» на поповнення статутного капіталу та проведення цих робіт, це дає підстави для твердження, що фінансування даного об`єкту проводилось за рахунок державних коштів. На підтвердження чого надано:

- копію рішення Бориспільської міської ради №2008-27-VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 22.10.2016 №1406-20-VII «Про бюджет міста Борисполя на 2017 рік»,

- копію додатку 6 до рішення Бориспільської міської ради №2008-27-VII «Про внесення змін до рішення міської ради від 22.10.2016 №1406-20-VII «Про бюджет міста Борисполя на 2017 рік» про перелік об`єктів, видатки на які у 2017 році будуть проводитись за рахунок коштів бюджету розвитку,

- копію листа Головного управління ЖКГ Виконавчого комітету Бориспільської міської ради №02-10-656 від 11.07.2017р. про виділення коштів на поповнення статутного капіталу,

- копію листа КПТМ «Бориспільтепломережа» №01-08/459 про збільшення статутного капіталу,

- копія рішення Бориспільської міської ради « 2258-30-VII «Про затвердження Статуту комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» в новій редакції».

Абзацом 3 ч. 2 статті 231 ГК України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/249 від 15.03.2011 року «Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів», застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції, передбаченої абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу (постанови від 06.12.2010 N 42/563; від 20.12.2010 N 06/113-38);

Частиною 2 статті 22 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання державного сектора економіки є суб`єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб`єкти, державна частка у статутному капіталі яких перевищує п`ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб`єктів.

Відповідно до статуту комунального підприємства теплових мереж «Бориспільтепломережа» (нова редакція) затвердженого Рішенням Бориспільської міської ради 26 червня 2018 року №3292-43-VІІ, комунальне підприємство теплових мереж «Бориспільтепломережа» засноване на власності територіальної громади міста Бориспіль. Підприємство безпосередньо підпорядковується Бориспільській міській раді і входить до його сфери управління.

Таким чином, позивач не є суб`єктом господарювання державного сектора економіки.

Крім того, відповідно до статті 5 Бюджетного кодексу України бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Місцевими бюджетами є бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Бюджетами місцевого самоврядування є бюджети територіальних громад сіл, їх об`єднань, селищ, міст (у тому числі районів у містах), бюджети об`єднаних територіальних громад.

Частиною 4 статті 71 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджет розвитку місцевих бюджетів є складовою частиною спеціального фонду місцевих бюджетів.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що фінансування об`єкта по договору підряду №01/12-1 від 14.12.2017р. здійснювалось за рахунок місцевого бюджету міста Борисполя, а не Державного бюджету України, а також, що в договорі підряду №01/12-1 від 14.12.2017р відсутні будь-які посилання на те, що фінансування буде здійснюватися на підставі коштів Державного бюджету України, тому вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 178 344,20 грн. на підставі ч.2 ст. 231 ГК України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Пунктом 1 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ч.1 ст. 77, ч.1 ст. 79, ст. 129, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий