ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
УХВАЛА

12 червня 2019 року Справа № 912/2185/16

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Гури В.В. в межах справи № 912/2185/16 від 29.06.2016 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1

матеріали позовної заяви Заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, 25009, м. Кропивницький, вул. Глінки, 2,

до відповідача: Виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області, 28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, просп. Соборний, 59,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1,

про визнання частково незаконним та скасування рішення, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності

Представники:

від прокуратури - Іваніщева Т.І., прокурор відділу, посвідчення №042586 від 30.03.16;

від позивача - Бурковський І.В., довіреність № 20 від 02.04.19 ;

від відповідача - участі не брали;

від 3-ї особи - участі не брали;

від кредиторів - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Заступником прокурора Кіровоградської області (надалі - Прокурор) подано позовну заяву в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (надалі - позивач) з вимогами до виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області (надалі - Виконавчий комітет Олександрійської міської ради, відповідач) про:

- визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 21.04.2011 р. № 342 "Про оформлення права власності на виробничі будівлі у споруди" в частині виготовлення свідоцтва про право приватної власності Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, № 40972, інвентарним номером 81057, № 40979, інвентарним номером 82057 та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, яке розташоване за адресою Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1;

- визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 р. серії САБ № 278086, видане виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в частині посвідчення права приватної власності Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, № 40972, інвентарним номером 81057, № 40979, інвентарним номером 82057 та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1;

- визнати право власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області на нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, залишковою вартістю 2 256,72 грн., № 40972, інвентарним номером 81057, залишковою вартістю 134 162,06 грн., № 40979, інвентарним номером 82057, залишковою вартістю 46 653,19 грн., та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, залишковою вартістю 1 058,36 грн., яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1.

В обґрунтування пред'явленого позову Прокурор зазначає, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.04.2011 р. № 342 Приватному акціонерному товариству "Науково-виробниче об'єднання "Етал" оформлено право приватної власності, видано свідоцтво про право власності від 03.05.2011 р. серії САБ № 278086 та здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно - цілу частку (1/1) виробничих будівель і споруд, що розташовані по вул. Заводській, 1 в м. Олександрії Кіровоградської області. Разом з цим, у складі зазначеного нерухомого майна перебуває державне нерухоме майно, яке не увійшло до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" під час його приватизації.

Зважаючи на викладене, Прокурор вважає, що рішення відповідача в частині виготовлення свідоцтва про право власності Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на все майно (цілу частку) та видане на його підставі свідоцтво про право власності третьої особи в частині посвідчення права приватної власності на все майно (цілу частину 1/1), в тому числі і на майно, що не увійшло до статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал", суперечать вимогам ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст.ст. 321, 345 Цивільного кодексу України, ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна", а тому, в силу вимог чинного законодавства, рішення органу місцевого самоврядування підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а свідоцтво про право власності - визнанню недійсним.

За доводами Прокурора, прийняття відповідачем оспорюваного рішення та видача іншій особі свідоцтва про право власності, у тому числі і на державне майно, свідчить про невизнання Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради права власності держави на вказане майно, що, в силу вимог ст. 392 Цивільного кодексу України, є підставою для пред'явлення вимоги про визнання права власності.

Ухвалою господарського суду від 02.11.2017 поданий позов прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 912/3192/17, яку призначено до розгляду в судовому засіданні. Крім того, даною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство "Науково-виробниче об'єднання "Етал" (надалі - ПрАТ "НВО "Етал", третя особа).

Позивачем згідно поданих до суду пояснень від 08.11.2017 № 272-24 позовні вимоги Прокурора підтримано повністю (том 30 а.с. 153-154).

Відповідач надав до суду письмові пояснення від 06.12.2017 № 461/23-16 (том 30 а.с. 186-189), у відповідності до яких Виконавчий комітет Олександрійської міської ради наголошує на тому, що оспорюване рішення від 21.04.2011 № 342 є ненормативним актом, який застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів. Вказано, що оспорюване рішення вичерпало свою дію внаслідок його виконання шляхом виготовлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 та внесення відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також відповідачем подано клопотання від 06.12.2017 № 462/23-16 про розгляд справи за відсутності представника Виконавчого комітету Олександрійської міської ради (том 30 а.с. 191). В клопотанні зазначено, що відповідач з позовною заявою ознайомлений, інших заяв, клопотань та відводів не має.

11.12.2017 до суду від Прокурора надійшли письмові пояснення, в яких Прокурор на твердження відповідача зазначив, що рішення органу місцевого самоврядування, яке має ознаки ненормативного характеру та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання такого рішення незаконним розглядаються в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер (том 30 а.с. 200-202).

ПрАТ "НВО "Етал" подано до суду клопотання від 14.12.2017 № 78/03/078, в яких тертя особа просить окремим пунктом в рішенні суду зобов'язати Виконавчий комітет Олександрійської міської ради виготовити нове свідоцтво на право власності на нерухоме майно, яке вказане в інвентаризаційній відомості від 01.04.2011та знаходиться у власності ПрАТ "НВО "Етал" на законних підставах (том 30 а.с. 203-204). В клопотанні третя особа також зазначає, що вважає позовні вимоги законними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки ПрАТ "НВО "Етал" не мало на меті отримати в приватну власність об'єкти нерухомості, які належать державі. Разом з тим, як зазначає третя особа, всі інші об'єкти є приватною власністю підприємства на законних підставах.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 14.12.2017 позовні вимоги Прокурора у справі № 912/3192/17 задоволено повністю.

Вказане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку Публічним акціонерним товариством "ПІРЕУС БАНК МКБ" (надалі - АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ") та за результатами апеляційного перегляд скасовано.

Згідно постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 справу № 912/3192/17 передано до Господарського суду Кіровоградської області для розгляду справи в межах провадження у справі № 912/2185/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал".

За результатами касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції на підставі касаційної скарги АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 у справі № 912/2185/16 (912/3192/17) залишена без змін.

В постанові Верховного Суду від 30.01.2019 зазначено, що спір у справі стосується права власності боржника, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство і матиме наслідок, у разі задоволення позову, вибуття майна із власності боржника поза межами процедур у справі про банкрутство, що зумовлює, враховуючи особливий правовий режим у якому перебуває ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал", розгляд позову у справі №912/3192/17 в межах справи № 912/2185/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал".

Ухвалою Господарського суду Кіровоградської області від 10.09.2018 прийнято позовну заяву Заступника прокурора Кіровоградської області до розгляду в межах справи №912/2185/16 про банкрутство ПрАТ "НВО "Етал". У справі з розгляду позовної заяви призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 24.09.2018 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України зупинено провадження в частині розгляду позовної заяви Заступника прокурора Кіровоградської області до закінчення перегляду в касаційному порядку постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 22.08.2018 у справі №912/3192/17 та повернення матеріалів справи до Господарського суду Кіровоградської області.

28.09.2018 від Виконавчого комітету Олександрійської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого позовні вимоги Прокурора заперечено повістю з тих підстав, що оспорюване рішення та свідоцтво про право власності видано в межах повноважень виконавчого комітету на підставі заяви ПрАТ "НВО "Етал" (том 33 а.с. 174-182). Зазначено, що рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.04.2011 № 342 є ненормативним актом, який застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів та вичерпало свою дію внаслідок його виконання шляхом виготовлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 та внесення відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2019 поновлено провадження в частині розгляду позовної заяви Заступника прокурора Кіровоградської області від 20.10.2017 № 02-1450-17 (вх. № 3192/17 від 30.10.2017) в межах справи № 912/2185/16 про банкрутство АТ "НВО "Етал".

Згідно ухвали від 12.03.2019 підготовче засідання призначено на 26.03.2019, учасникам процесу запропоновано подати до суду письмові пояснення з питань, про які зазначено у вказаній ухвалі суду.

19.03.2019 засобами електронного зв'язку (електронна пошта) та 20.03.2019 в оригіналі надійшла заява кредитора Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (надалі - АТ "Сбербанк") про застосування наслідків спливу позовної давності при вирішенні спору за позовом Заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна по Кіровоградській області (том 35 а.с. 226-230, том 36 а.с. 7).

21.03.2019 від АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" надійшли пояснення щодо позову Прокурора, в яких зазначений кредитор вважає, що позовну заяву подано після спливу строку позовної давності та Прокурор в даному випадку не є належним позивачем у справі (том 36 а.с. 13-27).

21.03.2019 від арбітражного керуючого (розпорядник майна) Гусар І.О. подано заяву про застосування строку позовної давності та про відмову у задоволенні позову внаслідок його пропуску (том 36 а.с. 34-37).

25.03.2019 від Прокурора надійшли пояснення в порядку ч. 5 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України, в яких наведено мотивування щодо підстав представництва інтересів держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області (том 36 а.с. 40-48).

25.03.2019 від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області надійшли письмові пояснення, в яких позивач повідомляє про відсутність можливості самостійного звернення з позовом до суду з метою забезпечення прав та законних інтересів держави внаслідок обмеження бюджетного фінансування витрат судового збору (том 36 а.с. 49-50).

26.03.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання, в якому продовжено строк підготовчого провадження та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 22.04.2019, Прокурору та позивачу надано можливість подати письмові пояснення стосовно заяв про застосування строку позовної давності.

12.04.2019 від Прокурора та 19.04.2019 від позивача надійшли письмові пояснення щодо поданих у справі заяв про застосування строку позовної давності (том 36 а.с. 116-146).

22.04.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання з розгляду позовної заяви, в якому постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення позову до судового розгляду по суті на 22.05.2019.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2019 згідно клопотання позивача замінено останнього правонаступником - Регіональне відділення Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (надалі - Регіональне відділення ФДМУ, позивач).

22.05.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду позовної заяви Прокурора у справі № 912/2185/16 по суті.

В судовому засіданні 22.05.2019 Прокурором та представником позивача позовні вимоги підтримано повністю. Представник відповідача та третьої особи участі в засіданні суду не приймали, про причини відсутності суду не повідомлено.

В засіданні суду 22.05.2019 прийняли участь представники кредиторів - від АТ "Сбербанк" та від АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ". Інші учасники у справі про банкрутство в засіданні суду участі не приймали.

В судовому засіданні 22.05.2019 оголошено перерву до 12.06.2019.

12.06.2019 господарським судом продовжено судове засідання з розгляду позовної заяви Прокурора.

Присутніми в судовому засіданні Прокурором та представником позивача підтримано позовні вимоги повністю.

Інші учасники присутність уповноважених представників в засіданні суду не забезпечили, про причини вказаного суду не повідомлено. При цьому, ухвала-повідомлення від 22.05.2019 направлена всім учасникам процесу на адреси, відомості про які наявні у справі.

Ухвалою господарського суду від 22.05.2019 засідання суду на 12.06.2019 для представників АТ "Сбербанк" та АТ "ПІРЕУС БАНК" призначено в режимі відеоконференції в приміщенні Печерського районного суду м. Києва.

Однак, проведення засідання суду 12.06.2019 в режимі відеоконференції виявилось неможливим у зв'язку з неможливістю зв'язатись з Печерським районним судом м. Києва, про що складено відповідний Акт, долучений до справи.

Пункт 2 ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає як підставу для відкладення розгляду справи на іншу дату виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Разом з цим, ключовим у даному випадку є відкладення розгляду справи в судовому засіданні в межах, встановленого вказаним кодексом, строку.

За приписами частини 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Згідно частини 3 ст. 201 зазначеного кодексу з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Таким чином, законодавчо визначений строк розгляду по суті позовної заяви Прокурора у справі № 912/2185/16 з 22.05.2019 до 20.06.2019.

Разом з цим, суддя Тимошевська В.В., в провадженні якої перебуває справа №912/2185/16 та якою здійснюється розгляд позову Прокурора по суті, знаходиться у щорічній основній відпустці на підставі затвердженого Графіку відпусток та відповідного наказу голови господарського суду на період з 14.06.2019 до 23.06.2019.

З підстав викладеного не є можливим відкладення судового засідання у відповідності до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України в межах законодавчо визначено строку розгляду справи (позову). В свою чергу, порушення законодавчо встановлених строків вирішення спору, є прямим порушенням норм Господарського процесуального кодексу України та вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод щодо розгляду його справи упродовж розумного строку.

Також судом враховано, що представники АТ "Сбербанк" та АТ "ПІРЕУС БАНК" приймали участь в засіданні суду з розгляду позову по суті 22.05.2019 (в режимі відеоконференції), в якому виступали Прокурор і представник позивача з приводу поданого позову, та мали можливість ставити питання останнім.

З підстав викладеного, господарський суд розглядає позов Прокурора у справі №912/2185/16 в судовому засіданні 12.06.2019.

В судовому засіданні 12.06.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення Прокурора, представника позивача та врахувавши обставини заперечень відповідача, пояснення третьої особи і пояснення учасників у справі про банкрутство щодо поданого Прокурором позову, дослідивши докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі заяви ПрАТ "НВО "Етал" від 07.04.2011 р. № 0780-71142 з додатком- інвентаризаційною відомістю нерухомого майна у власності ПрАТ "НВО "Етал" станом на 01.04.2011, Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради прийнято рішення "Про оформлення права власності на виробничі будівлі і споруди" від 21.04.2011 р. № 342 (далі - Рішення), згідно якого вирішено:

1. Оформити ПрАТ "НВО "Етал" право приватної власності на виробничі будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1, згідно з додатком.

2. Олександрійському комунальному міжміському бюро технічної інвентаризації виготовити свідоцтво про право власності та здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, що розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1.

3. Вважати таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету від 24.03.2011 р. № 255 "Про оформлення права власності на виробничі будівлі і споруди".

4. Контроль за виконанням даного рішення покласти на заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальника управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування міської ради Дичка А.Д. (том 30 а.с. 79-80, 103-107).

Додатком до зазначеного Рішення є перелік виробничих будівель та споруд, що розташовані за адресою Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1 та перебувають у приватній власності ПрАТ "НВО "Етал", а саме: інженерний корпус, позначений в технічному паспорті "А" площею 5915,9 кв.м.; інженерно-лабораторний корпус, позначений в технічному паспорті "А-1пд" площею 12788,2 кв.м.; насосна, позначена в технічному паспорті "Б" площею 33,4 кв.м.; їдальня, позначена в технічному паспорті "В" площею 1318 кв.м.; їдальня, позначена в технічному паспорті "Г" площею 1640,1 кв.м.; погріб, позначений в технічному паспорті "Г-1" площею 204,4 кв.м.; котельня, позначена в технічному паспорті "Д, Д-1, Д-2" площею 1945,9 кв.м.; конденсаторна, позначена в технічному паспорті "Д-3" без зазначення площі; конденсаторна, позначена в технічному паспорті "Д-4" без зазначення площі; мазутно - насосна, позначена в технічному паспорті "Д-5" без зазначення площі; мазутно - насосна, позначена в технічному паспорті "Д-6" без зазначення площі; очисна від стоків, позначена в технічному паспорті "Д-7" без зазначення площі; димова труба, позначена в технічному паспорті "Д-8(1)" без зазначення площі; димова труба, позначена в технічному паспорті "Д-9(2)" без зазначення площі; блок компресорної з насосною, позначені в технічному паспорті "Е, Е-1, Е-2" площею 1557 кв.м.; градильня, позначена в технічному паспорті "Е-3" без зазначення площі; пожежний водойом, позначений в технічному паспорті "Е-4, Е-5" без зазначення площі; склад ВКБ, позначений в технічному паспорті "Ж, Ж-1" площею 1104,2 кв.м.; прохідна, позначена в технічному паспорті "З" площею 299,6 кв.м.; їдальня, позначена в технічному паспорті "И" площею 3129,4 кв.м.; корпус виробництва магнітних пускачів, позначений в технічному паспорті "К" площею 71484,2 кв.м.; АПК КМП, позначений в технічному паспорті "Л" площею 15595,4 кв.м.; станція нейтралізації, будівля волочильного відділення № 280 М площею 5603,3 кв.м.; транспортний цех Н площею 1547,1 кв.м.; мийка Н-1 без зазначення площі; ГРП П площею 43,7 кв.м.; станція нейтралізації, позначена в технічному паспорті "С" площею 188,9 кв.м.; пульт управління бойлерної, позначений в технічному паспорті "С-1" без зазначення площі; відділ кадрів, позначений в технічному паспорті "Т" площею 200,8 кв.м.; АПК головного корпусу, позначений в технічному паспорті "У" площею 6607,1 кв.м.; теслярно-столярна майстерня, позначена в технічному паспорті "Ф" площею 563,2 кв.м.; адміністративна та підсобна будівля, позначена в технічному паспорті "Х" площею 61,8 кв.м.; гараж, позначений в технічному паспорті "Х-1" площею 35,5 кв.м.; котельня з підвалом, позначені в технічному паспорті "Х-2" площею 25,3 кв.м.; теплиця, позначена в технічному паспорті "Х-3-Х-8" без зазначення площі; парник, позначений в технічному паспорті "Х-9" без зазначення площі; навіс, позначений в технічному паспорті "Х-10" без зазначення площі; головний корпус, позначений в технічному паспорті "Ц" площею 26914,8 кв.м.; майстерня, лабораторія, гаражі, позначені в технічному паспорті "Ч-Ч-1-Ч-2" площею 691,7 кв.м.; цех печатних плат, позначений в технічному паспорті "Ш,пд" площею 5835,9 кв.м.; АБК-переход, позначений в технічному паспорті "Ш-1" площею 629,6 кв.м.; проходна, позначена в технічному паспорті "Ш-2" площею 16 кв.м.; склад, позначений в технічному паспорті "Ш-3" без зазначення площі; диспетчерський пункт охорони, позначений в технічному паспорті "Щ" площею 22,2 кв.м.; блок складів, позначений в технічному паспорті "Я" площею 3545,3 кв.м.; пункт охорони, позначений в технічному паспорті "О-О-6" без зазначення площі; склад, позначений в технічному паспорті "Р-Р-2" без зазначення площі; вбиральня, позначена в технічному паспорті "Ы-Ы-1" без зазначення площі; склад, позначений в технічному паспорті "Э-Э-5" без зазначення площі; навіс, позначений в технічному паспорті "Ъ-Ъ-3" без зазначення площі; підсобне приміщення, позначене в технічному паспорті "Ъ-4" без зазначення площі; замощення, позначене в технічному паспорті "І-ІІ" без зазначення площі; огорожа, позначена в технічному пасп орті № 1-9 без зазначення площі.

На підставі Рішення Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради видано ПрАТ "НВО "Етал" свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 серії САБ № 278086 (далі - Свідоцтво), яким засвідчено право приватної власності третьої особи на виробничі будівлі та споруди за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1 (том 30 а.с. 80 зв. бік).

Право приватної власності ПрАТ "НВО "Етал" на зазначене майно (цілу частку 1/1) зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою, сформованою станом на 29.05.2017 (том 30 а.с. 81-84).

Разом з цим, обґрунтовуючи пред'явлений позов Прокурор стверджує, що у складі виробничих будівель і споруд, які відповідно до Свідоцтва належать ПрАТ "НВО "Етал", перебуває й державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту:

№ 40965 площею 1254 кв. м., інвентарним номером 80057, яке розташовано в головному корпусі з літерою "Ц";

№ 40972 площею 1610,5 кв. м., інвентарним номером 81057, яке розташовано в адміністративно - побутовому корпусі з літерою "Л";

№ 40979 площею 905,1 кв. м., інвентарним номером 82057, яке розташовано в інженерно - амбулаторному корпусі з літерою "А1 - пд",

а також частина теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв. м., інвентарним номером 34111.

Зазначені об'єкти нерухомого майна, за твердженням Прокурора, під час приватизації майна державного науково-виробничого об'єднання "Етал" не увійшли до статутного капіталу Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал", але залишились у нього на балансі.

Оскільки, право розпорядження зазначеним майном належить виключно Регіональному відділенню ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, як органу, уповноваженому державою управляти та розпоряджатися вказаним майном, однак, зазначеним органом жодних рішень щодо відчуження чи іншу передачу у власність зазначеного майна прийнято не було, Прокурор стверджує, що орган місцевого самоврядування при прийнятті оспорюваного Рішення та видачі свідоцтва вийшов за межі наданих йому повноважень та незаконно розпорядився державною власністю.

Враховуючи наведене, Прокурор вважає, що Рішення відповідача в частині виготовлення свідоцтва про право власності ПрАТ "НВО "Етал" на все майно (цілу частку) та видане на його підставі свідоцтво про право власності третьої особи в частині посвідчення права приватної власності на все майно (цілу частину 1/1), суперечать вимогам законодавства, з підстав чого мають бути визнані недійсними. Крім того, за твердженням Прокурора прийняття відповідачем оспорюваного Рішення та видача іншій особі свідоцтва про право власності, у тому числі і на державне майно, свідчить про невизнання Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради права власності держави на вказане майно, що, в силу вимог ст. 392 Цивільного кодексу України є підставою для пред'явлення вимоги про визнання права власності.

При вирішенні спору господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до наказу Фонду державного майна України від 22.09.1999 № 18-АТ перетворено Державне підприємство "НВО "Етал" у ВАТ "НВО "Етал"; затверджено статут товариства; затверджено акт передачі нерухомого майна ДП "НВО "Етал" до статутного фонду ВАТ "НВО "Етал" (том 30 а.с. 97, 88-90).

Як вбачається з акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу НВО "Етал", затвердженого 12.05.1999; плану приватизації майна ДНВО "Етал", затвердженого 18.08.1999 р.; свідоцтва про реєстрацію випуску акцій ВАТ "НВО "Етал" від 27.01.2000 р. № 41/1/00; акту передачі нерухомого майна у власність ВАТ "НВО "Етал" від 22.09.1999 р.; переліку майна, яке не увійшло до статутного фонду ВАТ "НВО "Етал" (є додатком до листа ВАТ "НВО "Етал" від 14.08.2000 р. № 075/211); наказу Регіонального відділення Фонду державного майна по Кіровоградській області (далі - РВ ФДМУ по Кіровоградській області) від 27.02.2006 р. № 110 та договору зберігання від 27.02.2006 р. № 110, укладеного між РВ ФДМУ по Кіровоградській області та ВАТ "НВО "Етал", згідно Рішення та виданого на його підставі Свідоцтва, до складу виробничих будівель і споруд за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1, переданих в приватну власність третій особі, увійшли захисні споруди цивільного захисту: № 40965 площею 1254 кв. м., інвентарний номер 80057, № 40972 площею 1610,5 кв. м., інвентарний номер 81057, № 40979 площею 905,1 кв. м., інвентарний номер 82057, а також частина теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв. м., інвентарний номер 34111.

Так, зокрема, в акті оцінки вартості цілісного майнового комплексу НВО "Етал", затвердженого заступником голови Фонду державного майна України 12.05.1999, зазначено наступне: вартість цілісного майнового комплексу складає 117 516 039 грн.; з вартості цілісного майнового комплексу вилучено майна всього на 94 852 841,00 грн.; в тому числі вартість об'єктів, які не підлягають приватизації на суму 982 739,00 грн. та вартість майна, щодо якого встановлено особливий режим приватизації в сумі 11 442 642,00 грн.; вартість майна, що підлягає приватизації складає 23 959 121,00 грн. (яку розраховано шляхом віднімання суми вартості майна, яке не підлягає приватизації, від загальної суми вартості оцінюваного цілісного майнового комплексу) (том 30 а.с. 29-30).

Згідно п. 2 розділу 4 плану приватизації майна ДНВО "Етал", затвердженого 18.08.1999 головою Фонду державного майна України (том 30 а.с. 35-46), з вартості цілісного майнового комплексу вилучається вартість майна на суму 94 852 841,00 грн., з яких: 1) об'єктів, що не підлягають приватизації на суму 982 739,00 грн., а саме: об'єкти інженерної інфраструктури на суму 501 470,00 грн., об'єкти цивільного захисту (інвентарні номери 80057, 81057, 82057) на суму 481 269,00 грн.; 2) майна, щодо якого встановлено особливий режим приватизації на суму 11 442 642,00 грн., а саме: частки, що належать державі в статутних фондах підприємств на суму 1 047,00 грн., об'єкти незавершеного будівництва на загальну суму 1 963 304,00 грн., об'єкти соціальної сфери на суму 9 409 161,00 грн., обладнання для будівництва житла на суму 63 682,00 грн., в яку входить частина теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв. м. вартістю 2 845,00 грн., вартість нематеріальних активів на суму 5 449,00 грн.; 3) дооцінка залишкової вартості на суму 82 427 460 грн.; 4) вартість майна збільшена на суму експертної оцінки нематеріальних активів в розмірі 1 295 923,00 грн.

В розділі 5 плану приватизації майна ДНВО "Етал" зазначено, що статутний фонд відкритого акціонерного товариства, створюваного на базі майна ДНВО "Етал", складає 23 959 121,00 грн. Об'єкти, вартість яких не включена до вартості майна, що підлягає приватизації, зокрема об'єкти звершеного будівництва, об'єкти цивільного захисту, до статутного фонду акціонерного товариства не включаються, є власністю держави, утримуються за рахунок товариства, використовуються за призначенням.

У відповідності до свідоцтва про реєстрацію випуску акцій ВАТ "НВО "Етал" від 27.01.2000 № 41/1/00 зазначено, що вказаним суб'єктом господарювання здійснено випуск акцій на загальну суму 23 959 121,00 грн., що відповідає вартості майна ДНВО "Етал", що підлягало приватизації та яка розрахована шляхом віднімання суми вартості майна, яке не підлягало приватизації, від загальної суми вартості оцінюваного цілісного майнового комплексу (том 30 а.с. 49).

До переліку майна, яке не увійшло до статутних фондів ВАТ "НВО "ЕТАЛ", який є додатком до листа третьої особи від 14.08.2000 № 075/211, є власністю держави та утримуються за рахунок товариства увійшли, зокрема, три об'єкти цивільної оборони (том 30 а.с. 31-34).

Як вбачається з протоколу засідання інвентаризаційної комісії ВАТ "НВО "Етал" від 05.03.2008 до статутного капіталу товариства не увійшли об'єкти ГО, у тому числі 080058 - Головний корпус (склад ГО), 081057 - АБК КМП (бомбосховище), 082057 - ИЛК (бомбосховище), а також 034111- теслярно-столярна майстерня (том 30 а.с. 54-57).

Крім того, 09.02.2016 робочою групою Регіонального відділення Фонду державного майна по Кіровоградській області проведено позапланову перевірку стану ефективного використання та збереження державного майна, що у процесі приватизації не увійшло до статутного капіталу ВАТ "НВО "Етал", та перебуває на балансі його правонаступника ПАТ "НВО "Етал".

За результатами зазначеної перевірки позивачем складено акт перевірки, зі змісту якого вбачається, що на момент перевірки до державного майна, яке перебуває на балансі третьої особи включені сховище № 40979, сховище № 40965, сховище 40972, теслярсько-столярна майстерня (том 30 а.с. 65-69).

17.02.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Кіровоградській області та ВАТ "НВО "Етал", на підставі Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств під час приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерством економіки України від 19.05.1999 № 908/68, укладено договір зберігання державного майна, яке не увійшло в процесі приватизації до статутного фонду акціонерного товариства, зокрема, щодо об'єктів цивільного захисту з інвентарними номерами 80057, 81057, 82057, та обладнання для будівництва житла - частини теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв. м. з інвентарним номером 34111 (том 30 а.с. 50-53).

Таким чином, зазначеними вище документами підтверджується факт того, що захисні споруди цивільного захисту №№ 40965, 40972, 40979 інвентарними номерами 80057, 81057, 82057 та частина теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, виключені з вартості цілісного майнового комплексу ДНВО "Етал", як об'єкти, що не підлягали приватизації, та вказані об'єкти не увійшли до статутного фонду ВАТ "НВО "Етал", але залишились на його балансі.

Закон України "Про приватизацію майна державних підприємств" від 04.03.1992 N2163-XII (тут і надалі в редакції, яка діла упродовж 1999 року під час приватизації Державного підприємства "НВО "Етал") приватизація майна державних підприємств України (надалі - приватизація) - це відчуження майна, що перебуває у державній власності, і майна, що належить Автономній Республіці Крим, на користь фізичних та юридичних осіб (ст. 1 Закону).

Державну політику в сфері приватизації здійснюють Фонд державного майна України, органи приватизації Республіки Крим та адміністративно-територіальних одиниць (ст. 7 Закону).

Статтею 15 Закону N 2163-XII передбачалось, що приватизація державного майна здійснюється шляхом, зокрема, продажу акцій (часток, паїв), що належать державі у господарських товариствах, на аукціоні, за конкурсом, на фондових біржах та іншими способами, що передбачають загальнодоступність та конкуренцію покупців.

Згідно ст. 18 Закону N 2163-XII створене акціонерне товариство є правонаступником підприємства, що приватизується.

Частиною 2 ст. 5 Закону N 2163-XII передбачалось, що приватизації не підлягали об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, об'єкти, контроль за діяльністю яких з боку держави гарантує захист громадян від наслідків впливу контрольованого виготовлення, використання або реалізації небезпечної продукції, послуг або небезпечних виробництв - протирадіаційні споруди.

Слід відмітити, що ст. 4 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" у діючій на час вирішення спору редакції, передбачає, що приватизації не підлягають об'єкти, необхідні для виконання державою своїх основних функцій, для забезпечення обороноздатності держави, та об'єкти права власності Українського народу, майно, що становить матеріальну основу суверенітету України, зокрема, захисні споруди цивільного захисту.

До захисних споруд цивільного захисту, відповідно до положень ст. 32 Кодексу цивільного захисту України, належать: сховище; протирадіаційне укриття та швидкоспоруджувана захисна споруда цивільного захисту. Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку визначається Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи слідує, що на протирадіаційні укриття № № 40965, 40972, 40979 балансоутримувачем ПрАТ "НВО "Етал" заведені паспорта захисних споруд, в яких відображено їх технічні характеристики та зазначено, що в експлуатацію їх введено у період з 1974 по 1984 роки (том 30 а.с. 111-113).

З інформації Управління з питань цивільного захисту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 25.09.2017 № 01-21/06/202/1 встановлено, що захисні споруди цивільного захисту № № 40965, 40972, 40979, які розташовані в м. Олександрії по вул. Заводська, 1, перебувають на обліку захисних споруд цивільного захисту області (том 30 а.с. 109-110).

Управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області листом від 25.09.2017 надано витяг з електронного обліку захисних споруд цивільного захисту, згідно якого захисні споруди №№ 40965, 40972, 40979 перебувають на такому обліку та їх балансоутримувачем є ПрАТ "НВО "Етал" (том 30 а.с. 115-116).

З викладеного вбачається, що державне майно - захисні споруди №№ 40965, 40972, 40979, як на момент приватизації майна Державного підприємства "НВО "Етал", так і на сьогоднішній день відносяться до об'єктів загальнодержавного значення, приватизація яких заборонена законом.

Вказані захисні спору перебувають на обліку захисних споруд цивільної оборони, що підтверджується наданими на запит Регіонального відділення ФДМУ відомостями Управління з питань цивільного захисту та Управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області.

Разом з цим, як зазначає Прокурор в свої письмових поясненнях до суду від 08.11.2017, КП "Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації" надано позивачу архівну довідку від 28.12.2016 р. № 1349, в якій зазначено, що до переліку виробничих будівель і споруд, що належать ПрАТ "НВО "Етал" входить все (ціле) приміщення теслярно-столярної майстерні загальною площею 799,5 кв.м., а також весь інженерно-амбулаторний корпус літ. "А1пд" площею 13693,4 кв.м., АПК КМП літ. "Л" площею 17205,9 кв.м., підвал ГО літ. "Цпд" площею 1254,0 кв.м. (том 30 а.с. 72-73).

Також КП "Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації" без відповідних правових підстав було внесено недостовірну інформацію до інвентаризаційної справи ПрАТ "НВЛ "Етал", до якої крім частини приміщення теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. безпідставно увійшли інші об'єкти державної власності: захисні споруди №40979 площею 905,1 кв.м., № 40972 площею 1610,5 кв.м. та № 40965 площею 1254,0 кв.м.

21.04.2011 р. Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради прийнято рішення № 342, яким оформлено ПрАТ "НВО "Етал" право приватної власності на виробничі будівлі і споруди, що розташовані за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1 згідно з додатком (п. 1 Рішення).

Як вже зазначалось, в додатку до вказаного Рішення викладено перелік виробничих будівель та споруд, що перебувають у приватній власності ПрАТ "НВО "Етал". Так, зокрема, в цьому додатку до оспорюваного Рішення зазначено, що площа інженерно-лабораторного корпусу з літерою "А1-пд" складає 12788,3 кв.м., адміністративно-побутового корпусу з літерою "Л" - 15 595,4 кв. м., теслярно-столярної майстерні з літерою "Ф" - 563,2 кв.м., такий об'єкт як підвал ГО з літерою "Ц-пд" площею 1254 кв.м. в цьому переліку не зазначено.

Між тим, в оспорюваному пункті 2 Рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.04.2011 р. № 342 зазначено, що Олександрійському комунальному бюро технічної інвентаризації необхідно виготовити свідоцтво про право власності та здійснити державну реєстрацію нерухомого майна, що розташоване в Кіровоградській області в м. Олександрія вул. Заводська, 1.

Тобто, зі змісту вказаного пункту Рішення вбачається, що свідоцтво про право власності підлягає виданню на все (цілу частку) майно, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1, без врахування інформації з документів, які складались під час приватизації майна Державного підприємства "НВО "Етал", зокрема, щодо майна, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ "НВО "Етал".

На підставі п. 2 вказаного Рішення міжміським бюро технічної інвентаризації 03.05.2011 виготовлено, а відповідачем видано, свідоцтво про право приватної власності ПрАТ "НВО "Етал" на все (цілу частину - 1/1) нерухоме майно, що розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1, в тому числі й те, що належить державі - захисні споруди цивільного захисту №№ 40965, 40972, 40979, інвентарними номерами 80057, 81057, 82057 та частину теслярно-столярної майстерні з інвентарним номером 34111.

До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 12.08.2013 внесено запис №2087693 про зазначене право власності, а у розділ Реєстру про відомості щодо складових частин вказаного об'єкту нерухомого майна внесено наступне: площа інженерно-амбулаторного корпусу літерою "АІ-пд" складає 13693,4 кв.м. (згідно додатку до Рішення площа цього корпусу складає 12788,3 кв.м., тобто додатково включено 905,1 кв.м. захисної споруди № 40979, інвентарним номером 82057); площа адміністративно-побутового корпусу літерою "Л" складає 17205,9 кв.м. (згідно додатку до Рішення площа цього корпусу складає 15595,4 кв.м., тобто додатково включено 1610,5 кв.м. захисної споруди № 40972, інвентарним номером 81057); площа теслярно-столярної майстерні літерою "Ф-Ф1, ф, ф1,ф" складає 799,5 кв. м (згідно додатку до Рішення площа цього корпусу складає 563,2 кв.м., тобто додатково включено 236,3 кв.м. частини цієї майстерні, інвентарним номером 34111, яка належить державі); до складових об'єкта нерухомого майна включено й підвал ГО літерою "Ц-пд" площею 1254 кв.м., який є захисною спорудою № 40965, інвентарним номером 80057 (том 30 а.с. 81-84).

Про викладене свідчить й архівна довідка Олександрійського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації від 28.04.2017 р. № 385 (том 30 а.с. 78).

Отже, захисні споруди № № 40965, 40972, 40979, з інвентарними номерами відповідно 80057, 81057, 82057 та частина теслярно-столярної майстерні з інвентарним номером 34111 під час приватизації майна Державного підприємства "НВО "Етал" не увійшли до статутного капіталу ВАТ "НВО "Етал", перебувають у нього на балансі, але залишились у державній власності. Однак, такі об'єкти включено до майна, на яке оформлено свідоцтво про право власності ПрАТ "НВО "Етал".

В силу приписів ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 345 Цивільного кодексу України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Як встановлено судом та підтверджується наявними в справі матеріалами, уповноваженим органом держави рішення щодо приватизації чи іншого відчуження нерухомого державного майна, а саме: захисних споруд №№ 40965, 40972, 40979, з інвентарними номерами відповідно 80057, 81057, 82057 та частини теслярно-столярної майстерні з інвентарним номером 34111 не приймалось, а, отже, орган місцевого самоврядування при прийнятті п. 2 Рішення та видачі Свідоцтва вийшов за межі наданих йому законом повноважень та розпорядився державною власністю.

Згідно із частиною 2 ст. 2 Цивільного кодексу України держава Україна є учасником цивільних відносин та відповідно до припису ст. 15 цього Кодексу має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами.

У відповідності до Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 N 138, використання для потреб суб'єкта господарювання захисних споруд державної власності, що перебувають на балансі суб'єктів господарювання приватної форми власності, здійснюється з урахуванням вимог законодавства у сфері управління об'єктами державної власності (пункт 4 Порядку).

У разі приватизації (корпоратизації) державного (комунального) підприємства, на балансі якого перебувають захисні споруди, уповноважений орган управління захисної споруди проводить заходи, спрямовані на визначення їх балансоутримувачів та укладення з ними договорів про утримання (зберігання) захисних споруд (пункт 13 Порядку).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" суб'єктами управління об'єктами державної власності є, зокрема, Фонд державного майна України.

Згідно Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, затвердженого наказом Фонду державного майна України 15.05.2012 N 678, регіональне відділення Фонду державного майна України утворюється в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі і є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління. Основними завданнями регіонального відділення є, зокрема, управління об'єктами державної власності.

Отже, нерухоме майно, а саме - захисні споруди №№ 40965, 40972, 40979, з інвентарними номерами відповідно 80057, 81057, 82057 та частина теслярно-столярної майстерні з інвентарним номером 34111, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ "НВО "Етал" та залишилось у державній власності, перебувають у сфері управління Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Про вказане також свідчать фактичні обставини щодо використання зазначеного майна, а саме: укладення Регіональним відділенням ФДМУ по Кіровоградській області договору зберігання з ВАТ "НВО "Етал", про який зазначалося вище; проведення перевірки ефективного використання та збереження відповідного державного майна, за результатами чого складено акт перевірки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституцією України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України 07.02.2002 N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 N 1692/5) та яке діяло на час прийняття Рішення № 342 від 21.04.2011 у відповідній редакції, передбачалось, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, зокрема, органами місцевого самоврядування юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об'єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення;

Між тим, як вже встановлено вище, Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради оформлено право власності юридичної особи ПрАТ "НВО "Етал" на все (цілу частку) майно, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1, до якого включено майно, яке не увійшло до статутного капіталу ВАТ "НВО "Етал" та залишилось у державній власності.

Частиною 1 ст. 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

В силу норми, закріпленої в ст. 393 Цивільного кодексу України, правовий акт органу державної влади, органу Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

З підстав викладеного та у зв'язку з доведеністю порушення права власності держави України на майно, яке не було приватизовано під час приватизації Державного підприємства "НВО "Етал", а також відсутність законодавчо визначених підстав для оформлення за вказаним товариством права власності на таке майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Прокурора щодо визнання незаконним та скасування пункту 2 рішення Виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 21.04.22011 № 342 в частині виготовлення свідоцтва про право власності на відповідне державне майно.

Оскільки свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (ст. 27 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") та видавалось саме Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради, а тому позовна вимога до вказаного органу про визнання недійсним свідоцтва про право власності може бути предметом розгляду в господарських судах, як окремий спосіб захисту спрямований на поновлення порушених прав у судовому порядку.

Вказане підтверджується судовою практикою Верховного Суду, зокрема в постанові від 08.05.2018 у справі № 925/875/17.

З приводу заперечень Виконавчого комітету Олександрійської міської ради про відсутність підстав для визнання недійсним в судовому порядку оскаржуваного Рішення внаслідок того, що таке Рішення є ненормативним актом, яке застосовується одноразово та вичерпало свою дію внаслідок його виконання, господарський суд зазначає наступне.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 27.11.2018 у справі № 912/1705/17, рішення органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. На таку особу, позивача, з урахуванням принципу свободи розпорядження власними процесуальними правами не можна покладати обов'язок об'єднання вимог про визнання протиправним і скасування рішення органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади та вимог про скасування правовстановлюючих документів на земельну ділянку, укладених (виданих) на підставі такого рішення.

Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17, від 19.06.2018 у справі №916/1979/13 .

Щодо обставин звернення з позовом Прокурора, який згідно пояснень АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" не є належним позивачем за поданим позовом, господарський суд зазначає наступне.

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 ГПК України визначено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Господарський суд зауважує, що передумовою участі органів та осіб, передбачених статтею 53 ГПК України, в господарському процесі в будь-якій із п'яти форм є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, та наявність процесуальної правосуб'єктності, яка передбачає процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов'язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою такої участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені статтею 53 ГПК України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь в процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

Так, відповідно до частин 3-5 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

Водночас є категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі): "Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 №1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

Ураховуючи викладене, зважаючи на роль прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Так, відповідно до частини 1, абзацу 1 частини 3 та абзацу 1 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Аналіз наведених законодавчих приписів дає підстави для висновку, що прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.

У Рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Аналіз положень частин 3-5 статті 53 ГПК України у взаємозв'язку зі змістом частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1)якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Господарський суд враховує, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі №924/1237/17).

У справі, що розглядається, звертаючись із позовною заявою в інтересах держави, Прокурор зазначив про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді з огляду на те, що оспорюваним Рішенням та свідоцтвом незаконно оформлено право приватної власності на майно, яке відноситься до державної власності, у тому числі - захисні споруди цивільного захисту, та за допомогою якого держава відповідно до положень ст. 4 Кодексу цивільного захисту України гарантує цивільний захист населення від надзвичайних ситуацій. З викладеного, за твердженням Прокурора, вбачається, що оспорюваними Рішенням і свідоцтвом порушено визначальні потреби суспільства і держави, реалізацію яких гарантує держава, внаслідок чого порушено інтереси держави в цілому. Однак, Регіональне відділення ФДМУ, який є уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо управління відповідним майном та до компетенції якого входять і повноваження по вжиттю цивільно-правових заходів до відновлення порушених інтересів та прав власності держави на її майно, не вживає таких заходів та не здійснює їх захист.

В додаткових письмових поясненнях до суду від 25.03.2019 Прокурором наголошено на тому, що Регіональне відділення ФДМУ по Кіровоградській області маючи повноваження для захисту порушених інтересів держави на майно, всупереч цим інтересам, незважаючи на очевидний характер порушень, захист прав і законних інтересів не здійснював. Враховуючи вищевикладене, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, за поясненням Прокурора останній виконав субсидіарну роль та замінив в судовому провадженні відповідне Регіональне відділення ФДМУ, який всупереч вимогам закону неналежно здійснював захист порушених інтересів держави у спірних правовідносинах.

Господарський суд погоджується з наведеними доводами Прокурора та вважає підтвердженими підстави представництва враховуючи також наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що за оспорюваними документами оформлено право приватної власності на майно, яке перебуває у державній власності, внаслідок чого порушено право державної власності та, відповідно, інтереси держави.

Встановлено, що відповідне майно перебуває у сфері управління Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Вказаним органом під час здійснення в грудні 2016 року підготовки до продажу приміщення теслярно-столярної майстерні отримано від Комунального підприємства "Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації" архівну довідку № 1349 від 28.12.2016, з якої встановлено, що до переліку виробничих будівель і споруд, що належать на праві власності ПрАТ "НВО "Етал" входить усе (ціле) майно за адресою: м. Олександрія, вул. Заводська, 1, до якого включено також об'єкти державної власності.

14.04.2017 Регіональне відділення ФДМУ по Кіровоградській області звернулось до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради з претензією, в якій вимагало скасувати свідоцтво про право власності, на що отримано відповідь від 17.05.2017, що єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності є рішення суду, яке набрало законної сили (том 30 а.с. 74-75).

09.06.2017 Регіональне відділення ФДМУ по Кіровоградській області знову звернулось до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради з претензією про виправлення помилок, допущених при формуванні Свідоцтва про право власності (том 30 а.с. 76).

Докази надання відповіді на вказану претензію в матеріалах справи відсутні.

17.10.2017 Регіональне відділення ФДМУ по Кіровоградській області звернулось до Прокуратури Кіровоградської області з проханням пред'явити в інтересах держави в особі відповідного Регіонального відділення позовну заяву про скасування свідоцтва про право власності та надано відповідні матеріали для подання такого позову (том 30 а.с. 28).

В поясненнях до суду від 22.03.2019 (том 36 а.с. 49-50) Регіональним відділенням ФДМУ по Кіровоградській області повідомлено про обмеженість бюджетного фінансування з витрат судового збору, що позбавляло можливості самостійного звернення з позовом до суду з метою забезпечення прав та законних інтересів держави. Між тим, за твердженням позивача, зволікання та неподання своєчасно позову було недопустимим.

Отже, Регіональне відділення ФДМУ по Кіровоградській області обмежилось лише направленням Виконавчому комітету Олександрійської міської ради претензії щодо скасування чи внесення виправлень в Свідоцтво про право власності та посилаючись на недостатність коштів для сплати судового збору до суду з позовом не зверталось, що свідчить про невжиття позивачем, як уповноваженим державним органом, відповідних заходів, спрямованих на захист інтересів держави.

Наведена правова позиція відповідає постанові Верховного Суду від 26.02.2019 по справі № 905/803/18.

З підстав викладеного господарський суд дійшов висновку про підтвердження підстав для подання позову Прокурором.

З приводу заяв АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", АТ "Сбербанк" та арбітражного керуючого Гусар І.О. про застосування строку позовної давності, господарський суд зазначає, що за приписами ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, законодавство передбачає можливість застосування судом позовної давності виключно за завою сторони у спорі. Між тим, АТ "ПІРЕУС БАНК МКБ", АТ "Сбербанк" та арбітражний керуючий Гусар І.О. не являються стороною у спорі, що вирішується за позовом Прокурора.

Розгляд такого позову в межах справи про банкрутство ПрАТ "НВО "Етал" не наділяє вказаних осіб зазначеним статусом, оскільки такий розгляд обумовлено лише тими обставинами, що спір стосується права власності боржника, щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство і матиме наслідок, у разі задоволення позову, вибуття майна із власності такого боржника. Зазначений висновок викладено в постанові Верховного суду від 30.01.2019 у даній справі.

З підстав викладеного, правові підстави для застосування судом строку позовної давності при розгляді позову Прокурора, поданого в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради, відсутні. Враховуючи наведене, суд не надає оцінку обставин щодо строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене в сукупності господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову Прокурора в частині визнання незаконним та скасування пункту 2 Рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 21.04.2011 р. № 342 "Про оформлення права власності на виробничі будівлі у споруди" в частині виготовлення свідоцтва про право приватної власності ПрАТ "НВО "Етал" на державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, № 40972, інвентарним номером 81057, № 40979, інвентарним номером 82057 та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, яке розташоване за адресою Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1 та про визнання недійсним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 р. серії САБ № 278086, видане Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в частині посвідчення права приватної власності ПрАТ "НВО "Етал" на вказане державне нерухоме майно.

Щодо клопотання третьої особи ПрАТ "НВО "Етал" про зобов'язання в рішенні суду Виконавчого комітету Олександрійської міської ради виготовити нове свідоцтво на право власності на нерухоме майно, яке вказане в інвентаризаційній відомості від 01.04.2011, та знаходиться у власності ПрАТ "НВО "Етал" на законних підставах, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За своїм процесуальним статусом ПрАТ "НВО "Етал" є третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права та обов'язки, встановлені статтею 42 цього Кодексу.

Тобто, ГПК України не передбачає право третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог змінювати предмет позову чи доповнювати його новими вимогами, а отже правові підстави зобов'язувати відповідача виготовити нове свідоцтво про право власності у господарського суду за поданим позовом, що розглядається, відсутні.

Вказане не позбавляє третю особу права на звернення до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, у випадку їх порушення або оспорення, в загальному порядку.

Щодо вимоги Прокурора про визнання права власності держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Кіровоградській області на відповідне нерухоме майно, господарський суд зазначає наступне.

Згідно обґрунтування підстав позову, вимога про визнання права власності пред'явлена до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України, оскільки, за твердження Прокурора, оформлення відповідачем спірного Свідоцтва свідчить про заперечення права власності держави на відповідне майно. Натомість, як зазначає Прокурор, ПрАТ "НВО "Етал" визнає право власності держави на спірне майно, про що свідчать долучені до позову документи.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, відповідачем у позові про визнання права власності є будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві або не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, або така особа, що має до майна власний інтерес.

Як вже встановлено, Виконавчий комітет Олександрійської міської ради у відповідності до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, оформлював право власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, у тому числі юридичних осіб.

Таким чином, Виконавчий комітет Олександрійської міської ради здійснювало оформлення права власності та видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно, реалізовуючи свої повноваження у відповідних правовідносинах. Відповідач не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження майно, стосовно якого заявлені позовні вимоги про визнання права власності, не оспорює та не претендує на таке майно.

Під час розгляду справи відповідачем також не заперечено право власності держави на відповідне майно та лише наведено заперечення щодо обраного Прокурором способу захисту в частині визнання незаконним рішення.

За відсутності доказів оспорювання чи невизнання Виконавчим комітетом Олександрійської міської ради права власності на спірне майно, відсутні й правові підстави для визнання права власності згідно рішення суду на таке майно на підставі ст. 392 Цивільного кодексу України.

Натомість, Прокурором не враховано, що право власності на спірне майно зареєстровано за ПрАТ "НВО "Етал". Тобто вказана особа оформила за собою право власності на спірне майно, а отже належним відповідачем за вимогою про визнання права власності має бути особа, яка зареєструвала за собою право власності на спірне майно.

Між тим, клопотання Прокурора чи позивача про залучення ПрАТ "НВО "Етал" співвідповідачем за поданим позовом не надходили, тоді як в силу положень ст. 48 Господарського процесуального кодексу України залучення співвідповідача чи заміна відповідача здійснюється лише за клопотанням позивача.

З підстав викладеного господарський суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині визнання права власності, які пред'явлено до Виконавчого комітету Олександрійської міської ради.

Судовий збір за правилами ст. 129 ГПК України покладається на відповідача за вимогами про визнання незаконним п. 2 оспорюваного Рішення та визнання недійсним Свідоцтва, які задоволено судом, та на Прокурора за вимогою про визнання права власності, у задоволенні якої судом відмовлено.

Керуючись ст. 2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 3, 12, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Заступника прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 21.04.2011 № 342 "Про оформлення права власності на виробничі будівлі у споруди" в частині виготовлення свідоцтва про право приватної власності Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, № 40972, інвентарним номером 81057, №40979, інвентарним номером 82057 та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, яке розташоване за адресою Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 03.05.2011 серії САБ № 278086, видане виконавчим комітетом Олександрійської міської ради Кіровоградської області, в частині посвідчення права приватної власності Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на державне нерухоме майно - захисні споруди цивільного захисту № 40965, інвентарним номером 80057, № 40972, інвентарним номером 81057, № 40979, інвентарним номером 82057 та частину теслярно-столярної майстерні площею 236,3 кв.м. інвентарним номером 34111, яке розташоване за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.

Стягнути з виконавчого комітету Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 59, ) на користь прокуратури Кіровоградської області (25006, м. Кропивницький, вул. В. Пермська, 4, , Банк - Державна казначейська служба України м. Київ МФО 820172 р/р 4600 код класифікації видатків бюджету 2800) витрати зі сплати судового збору в сумі 3 200,00 грн.

Наказ видати.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Примірники ухвали направити: боржнику, розпоряднику майна - арбітражному керуючому Гусару І.О. (АДРЕСА_1), ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" (01054, м. Київ, вул. О. Гончара, буд. 52, офіс 11), ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8), ТОВ "Торговий дім "ЕТАЛ" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1), ФОП Лігуну А.І. (АДРЕСА_2; АДРЕСА_3), Олександрійській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській (вул. Пролетарська, 17, м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000), ТОВ "Управляюча компанія "Електромеханічні заводи - Україна" (01021, м. Київ, вул. Грушевського, 28/2), ТОВ "Електромеханічний завод "ЕТАЛ" (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1), Олександрійському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, пл. Соборна, 8), ТОВ "Силові енергетичні машини-ЕМЗ" (61307, м. Харків, проспект Московський, 199), АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15), АТ "СБЕРБАНК" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46), Олександрійській міській раді (28000, Кіровоградська обл., м. Олександрія, просп. Соборний, 59), Заступнику прокурора Кіровоградської області (25006, м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 4), Регіональному відділенню Фонду державного майна по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях за адресою:49000, м. Дніпро, вул. Центральна, 6, а також Управлінню забезпечення реалізації повноважень у Кіровоградській області за адресою: 25009, м. Кропивницький, вул. Глинки, 2.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.06.2019.

Суддя В.В.Тимошевська