ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

18.06.2019м. ДніпроСправа № 904/7291/17

За позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", Дніпропетровський район Дніпропетровської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про стягнення 129 002 158 грн. 77 коп.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", Дніпропетровський район Дніпропетровської області

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про зобов`язання зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 6 623 667 грн. 86 коп.

Суддя Рудь І.А.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" заборгованість в розмірі 127 399 283 грн. 03 коп., з яких: 64 742 133 грн. 00 коп. - строкова заборгованість по кредиту, 7 305 076 грн. 83 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 28 277 543 грн. 90 коп. - строкова заборгованість по відсоткам, 23 715 495 грн. 26 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 3 359 034 грн. 04 коп. - пеня за прострочку по кредиту та процентам, відповідно до умов договору про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007 № 64-07/МВ та додаткових угод до договору.

Відповідач надав відзив на позовну заяву від 14.08.2017, в якому проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що грошові вимоги, заявлені до стягнення частково погашені відповідачем до моменту звернення позивача до суду та зазначене погашення не враховане у розрахунку позовних вимог, а також під час розрахунків відсотків за користування грошовими коштами та пені. Тобто, банк неправомірно не врахував зустрічні однорідні вимоги ТОВ "ТТК" на суму 6 623 667 грн. 86 коп., сплачену компанією за ПАТ Банк Фінанси та кредит в порядку виконання зобов`язань останнього за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 перед Національним банком України. За вказаних обставин, вважає, що нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами підлягають перерахунку та відповідному зменшенню. Проте, вирішення питання докладного розрахунку суми відсотків потребує спеціальних знань в економічній сфері та, на думку відповідача, не може бути вирішене без призначення судової експертизи. Крім того, вважає вимоги позивача про стягнення пені такими, що не підлягають задоволенню, оскільки порушення зобов`язань відповідачем відбулось фактично в наслідок невиконання позивачем умов кредитного договору від 26.03.2009 № 03/10. Таким чином, в діях позивача фактично наявне прострочення кредитора (позивач відмовився прийняти належне виконання зобов`язань відповідачем), а порушення зобов`язань відповідачем сталось з вини кредитора, що безперечно є підставою для відмови у стягненні неустойки з підстав, передбачених ст. 616 ЦК України.

14.08.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" звернулося до господарського суду із зустрічним позовом, в якому просить суд зобов`язати Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та кредит здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 6 623 667 грн. 86 коп., зменшивши на цю суму розрахунок зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельно-Транспортна Компанія перед ПАТ Банк Фінанси та кредит за договором про мультивалютну кредитну лінію від 07.11.2007 № 64-07/МВ та додатковими угодами до нього.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовує посиланням на приписи абз. 2 п. 8 ч. 2 ст. 46 Закону України "про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст. 601 Цивільного кодексу України та зазначає, що банк, звертаючись до суду із первісним позовом неправомірно не врахував зустрічні однорідні вимоги ТОВ "ТТК" на вказану суму, сплачену компанією за ПАТ Банк Фінанси та кредит в порядку виконання зобов`язань останнього за кредитним договором від 26.03.2009 № 03/10 перед Національним банком України.

Ухвалою господарського суду від 17.08.2017 зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" прийнятий для спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду від 25.09.2017 за клопотанням відповідача за первісним позовом по справі призначено судову експертизу, проведення якої доручено Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз, та провадження по справі зупинено.

Ухвалою господарського суду від 27.11.2017 провадження по справі поновлено для розгляду клопотання експерта про витребування додаткових документів для проведення судової експертизи та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 12.12.2017.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2017 задоволено клопотання експерта від 19.10.2017р. № 09/4875/76/4175 та для проведення судової експертизи по справі № 904/7291/17, що виконується Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, погоджено проведення експертизи в термін більш ніж 90 календарних днів.

Ухвалою господарського суду від 12.12.2017 розгляд справи відкладений на 21.12.2017, у зв`язку з необхідністю надання сторонами витребуваних судом документів та неявкою сторін у призначене судове зсідання.

21.12.2017 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Рудь І.А. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду від 09.01.2018 призначено розгляд справи у підготовчому засіданні за правилами Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) на 16.01.2018.

16.01.2018 позивачем за первісним позовом надані витребувані судом документи.

Ухвалою господарського суду від 16.01.2018 зупинено провадження у справі № 904/7291/17; матеріали справи №904/7291/17 повернуто до Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз разом із витребуваними експертом документами для проведення судової експертизи, призначеної відповідно до ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 25.09.2017.

11.02.2019 справу повернуто на адресу господарського суду із висновком судово - економічної експертизи від 11.01.2019 № 4875/4876-17.

Ухвалою господарського суду від 12.02.2019 поновлено провадження, розгляд справи призначено у підготовчому засіданні на 05.03.2019.

Ухвалою господарського суду від 05.03.2019 підготовче засідання відкладене на 28.03.2019, у зв`язку із неявкою представників сторін та ненаданням витребуваних судом документів.

06.03.2019 позивачем за первісним позовом подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

18.03.2019 позивачем за первісним позовом подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача за первісним позовом 129 002 158 грн. 77 коп., з яких: 64 326 920 грн. 00 коп. - строкова заборгованість по кредиту, 7 720 289 грн. 83 коп. - прострочена заборгованість по кредиту, 27 709 830 грн. 94 коп. - строкова заборгованість по відсоткам, 25 697 266 грн. 42 коп. - прострочена заборгованість по відсоткам, 3 547 851 грн. 58 коп. - пеня за прострочення сплати по кредиту та відсоткам.

Заяву обґрунтовує тим, що у відповідності до висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 129 002 158 грн. 77 коп.

27.03.2019 відповідачем за первісним позовом подані письмові пояснення від 26.03.2019 № 38/03, в яких зазначає, що позовні вимоги не визнає з огляду на їх необґрунтованість в частині розрахунку суми, заявленої до стягнення, яка на думку відповідача є завищеною. Звертає увагу суду, що в частині відповідей на поставлені питання (№ № 8, 9, 10) зміст мотивувальної частини висновку експерту суперечить змісту резолютивної його частини, у зв`язку із чим такий висновок викликає у відповідача сумніви щодо його правильності. Зауважує, що розрахунки експерта та позивача мають значно різні показники та у своїй сукупності не дають змогу встановити істину у даній справі. Вважає, що для отримання належних доказів по справі необхідно призначити повторну експертизу, оскільки відповідач не володіє спеціальними знаннями у галузі фінансово-кредитних відносин для самостійного встановлення точної суми заборгованості. Просив у задоволенні первісного позову відмовити.

28.03.2019 відповідачем за первісним позовом подано клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи. В обґрунтування поданого клопотання посилається на обставини, викладені у письмових поясненнях від 26.03.2019 № 38/03.

Ухвалою господарського суду від 28.03.2019 за клопотанням відповідача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів., підготовче засідання відкладено на 23.04.2019; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

08.04.2019 на адресу суду надійшов відзив відповідача за первісним позовом на заяву ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про збільшення розміру позовних вимог, у якому просить залишити без розгляду уточнену позовну заяву банку з підстав ненадання доказів сплати судового збору у належному розмірі та обґрунтованого розрахунку суми збільшених позовних вимог.

15.04.2019 від позивача за первісним позовом подані заперечення проти клопотання відповідача про призначення повторної судової економічної експертизи.

15.04.2019 на адресу суду надійшли письмові пояснення третьої особи без самостійних вимог Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.04.2019 № 27-6578/19, в яких третя особа проти задоволення зустрічного позову заперечувала, первісний позов з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила задовольнити.

22.04.2019 від позивача за первісним позовом надійшла відповідь на відзив ТОВ "ТТК" на заяву АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої висновки відповідача за первісним позовом просить вважати такими, що суперечать діючим вимогам ГПК України та не відповідають дійсним обставинам по справі.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2019 підготовче засідання відкладене на 28.05.2019.

21.05.2019 на адресу суду надійшли пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" від 20.05.2019, в яких відповідач за первісним позовом просив суд задовольнити клопотання про призначення повторної судової економічної експертизи, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса.

Ухвалою господарського суду від 28.05.2019 закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 26.03.2018; відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" про призначення повторної судової економічної експертизи.

07.06.2019 на адресу суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" від 06.06.2019 на ухвалу господарського суду від 28.05.2019. Відповідач за первісним позовом в апеляційній скарзі посилається на те, що оскаржувана ухвала в частині відмови у задоволенні його клопотання про забезпечення доказів у вигляді призначення повторної судової економічної експертизи прийнята з порушенням норм процесуального законодавства, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Ухвалою господарського суду від 10.06.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 28.05.2019 та додані до неї матеріали на 22 арк. повернуто скаржнику на підставі п. 17.11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

14.06.2019 на адресу суду надійшов супровідний лист Центрального апеляційного господарського суду від 13.06.2019 № 06-09/710/19, відповідно до якого до Господарського суду Дніпропетровської області скеровано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 28.05.2019, яка датована 12.06.2019 та подана до суду апеляційної інстанції із порушенням приписів пп. 17.5 п. 17. розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Як встановлено судом апеляційна скарга від 12.06.2019 містить ті ж самі вимоги, що викладені у апеляційній скарзі від 06.06.2019, а також клопотання ТОВ "Торгівельно-транспортна компанія" щодо поновлення строку на подання апеляційної скарги, мотивоване, зокрема, поверненням Господарським судом Дніпропетровської області раніше поданої апеляційної скарги апелянта від 06.06.2019.

Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до яких віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках, розумність строків розгляду справи судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, слід зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

У справі ЄСПЛ "Sunday Times v. United Kingdom" суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. Суд стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та засади моральності суспільства.

До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною порадою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія.

Вислови "законний" та "згідно з процедурою, встановленою законом" зумовлюють не лише повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права, але й те, що будь-яке рішення суду відповідає меті і не є свавільним (рішення ЄСПЛ у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995р. державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" ст. 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Пунктом 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що основними засадами господарського судочинства, зокрема, є розумність строків розгляду справи судом.

Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" повторно подано апеляційну скаргу від 12.06.2019 на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019, якою закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, в частині вирішення клопотання відповідача про відмову у призначенні повторної судової експертизи.

При цьому, скаржнику достеменно відомо, що попередню апеляційну скаргу від 06.06.2019 на зазначену судову ухвалу Господарським судом повернуто заявнику на підставі п. 17.11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Проте, останній, в порушення приписів пп. 17.5 п. 17. розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України повторно направляє аналогічну апеляційну скаргу, але вже до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" щодо повторного подання апеляційної скарги на ухвалу, яка не підлягає оскарженню, розцінюються судом, як такі, що скеровані на безпідставне затягування розгляду справи та перешкоджання виконанню судового рішення, а отже й такими, що підпадають під визначення ст. 43 ГПК України "зловживання процесуальними правами".

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пелевін проти України" від 20 травня 2010 року зазначено, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Суд повторює, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, адекватним процесуальним наслідком даного зловживання процесуальними правами з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" господарський суд вважає повернення апеляційної скарги заявнику в порядку ч.3 ст.43 Господарського процесуального кодексу України.

Частина 4 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України безпосередньо покладає на суд обов`язок вживати заходи для запобігання зловживанню процесуальними правами, під які у розумінні п. 1 ч. 2 цієї статті, на думку господарського суду, у повній мірі підпадають дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" з повторного подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 у даній справі.

Частиною 1 ст. 131 Господарського процесуального України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на те, що при зловживанні у подальшому процесуальними правами у справі, до нього можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального України.

Керуючись статтями 13, 43, 131, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Визнати повторне подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті, в частині вирішення клопотання відповідача про відмову у призначенні повторної судової експертизи у справі № 904/7291/17, зловживанням процесуальними правами.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті, в частині вирішення клопотання відповідача про відмову у призначенні повторної судової експертизи у справі № 904/7291/17, повернути скаржнику.

3. Попередити Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-транспортна компанія", що при зловживанні в подальшому процесуальними правами господарським судом може бути застосовано до нього заходи процесуального примусу, передбачені ст. 132 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток (на адресу скаржника): апеляційна скарга № б/н від 12.06.2019 на 25 арк., у т.ч. квитанція від 12.06.2019 № 0.0..1 про сплату судового збору у сумі 1 921 грн. 00 коп.; опис вкладення на ім`я Центрального апеляційного господарського суду від 12.06.2019 та поштовий конверт.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 18.06.2019 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя І.А. Рудь