ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" травня 2019 р. Справа№ 910/3483/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - не з`явився

відповідача - Світний Г.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва"

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 р.

за заявою Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва"

про забезпечення позову

у справі № 910/3483/19 (суддя - Джарти В.В.)

за позовом Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба комунального сервісу"

про стягнення заборгованості у розмірі 1212210,89 грн

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року Державне підприємство "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба комунального сервісу" про:

- стягнення заборгованості за договором оренди нерухомого майна № 8182 від 26.06.2018 р. у розмірі 1042968,11 грн, пені у розмірі 93369,96 грн, 3% річних у розмірі 8061,56 грн, інфляційних втрат у розмірі 22480,80 грн та штрафу у розмірі 12676,41 грн;

- стягнення заборгованості за договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг № 8182/18-п від 17.08.2018 р. у розмірі 32411,63 грн, 3% річних у розмірі 34,63 грн та пені у розмірі 207,79 грн.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач не виконує своїх зобов`язань за договорами оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 8182 від 26.06.2018 р. та про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг № 8182/18-п від 17.08.2018 р. в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг.

Також, разом із позовною заявою Державним підприємством "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на витребуваних судом рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Служба комунального сервісу", у межах ціни позову.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 р. у справі № 910/3483/19 у задоволенні заяви Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" про забезпечення позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Державне підприємство "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що не вжиття заходів забезпечення позову Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва", у разі задоволення позову про стягнення грошових сум, призведе до неможливості виконання рішення суду у майбутньому.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2019 р. апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" у справі № 910/3483/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2019 р. було призначено справу до розгляду на 23.05.2019 р.

У судове засідання 23.05.2019 р. представник позивача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду скарги, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Належних доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об`єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, Державне підприємство "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" посилається на те, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.03.2019 р. у відповідача відсутнє у власності нерухоме майно, при цьому відповідач не виконує договірні зобов`язання перед позивачем більш ніж півроку, а тому невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача.

Крім того, за твердженнями позивача, відповідач може позбутись коштів, які знаходяться на його рахунках у банківських установах, що утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на грошові кошти.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Так, позивачем не було наведено достатніх належних та допустимих у розумінні вищевказаних положень Господарського процесуального кодексу України доказів наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

Також заявником не надано доказів стосовно адекватності та співмірності вказаного заходу забезпечення позову заявленим вимогам.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Отже посилання скаржника на те, що невжиття заходів забезпечення може унеможливити поновлення порушених прав та інтересів позивача є тільки його припущеннями, які не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання скаржника на те, що відповідач може позбутись коштів, які знаходяться на його рахунках у банківських установах, що утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову, колегія вважає необґрунтованими, оскільки позивач не надав належних доказів на підтвердження викладеного.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача та скасування ухвали Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 р. у справі № 910/3483/19.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 25.03.2019 р. у справі № 910/3483/19 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покласти на Державне підприємство "Науково-дослідний інститут будівельного виробництва".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 10.06.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай