ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Справа№ 910/15872/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

Калатай Н.Ф.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» (вх.№09.1-04.1/1859/19 від 06.03.2019)

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.02.2019

у справі №910/15872/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Науково-виробниче об`єднання «Ю БІ СІ - ПРОМО»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА»

про стягнення 93 842, 42 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ю БІ СІ - ПРОМО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр. ЮА» про стягнення 93 842, 42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором № 19-01/17-БЦ від 19.01.2018 по поставці оплаченого товару, в зв`язку з чим позивач втратив інтерес до договору та просив повернути йому суму попередньої оплати за товар та стягнути штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/15872/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО» - задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО» суму попередньої оплати у розмірі 64751,60 грн., штраф у розмірі 29090,82 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн.

Рішення мотивовано тим, що позивач довів порушення відповідачем зобов`язання за Договором № 19-01/17-БЦ від 19.01.2018, яке полягало у не поставці товару, який є предметом Договору, а отже наявні підстави для повернення суми попередньої оплати в розмірі, що перевищує вартість поставленого товару з урахуванням повернутих 10 000,00 грн. та штрафу відповідно до п. 9.3. Договору.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА») звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/15872/18 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Також, в прохальній частині апеляційної скарги скаржник просить розглядати дану справу в судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом не було враховано, що сторони в усній формі змінили умови договору щодо місця прийому товару, а також, що заявки на поставку товару надавались позивачем в усній формі 20.02.2018, 23.02.2018, 20.03.2018, а не поставка товару обумовлена відсутністю як усних так і письмових заявок позивача, а тому в діях відповідача відсутня протиправна поведінка.

У своїй скарзі відповідач також зазначає, що умовами Договору визначено лише загальний обсяг поставки, однак розмір партій ним не визначено, а визначення розмірів партій мало здійснюватись на підставі заявок позивача, які так і не були подані.

Крім того, апелянт вказує, що порушення норм процесуального права полягало у не дослідженні письмових пояснень у заяві по суті справи, а саме у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/15872/18 - залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019, після усунення відповідачем недоліків апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження у справі №910/15872/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Роз`яснено позивачу право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача 19.04.2019 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що жодних усних домовленостей які б змінювали умови Договору сторонами здійснено не було, а всі зміни до Договору повинні вчинятись у письмовій формі, оскільки відповідно до положень ст. 208 Цивільного кодексу України правочин між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі, а згідно з нормами ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі.

Крім того, позивач наголошує, що позов є обґрунтованим, а оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм чинного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Ю БІ СІ-ПРОМО» (покупець), укладено договір від 19.01.2018 № 19-01/17-БЦ, відповідно до якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити, продукцію в асортименті, іменовану далі по тексту договору - Товар. Найменування, асортимент, ціна за одиницю Товару вказується Сторонами в рахунку-фактурі, специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Поставка товару здійснюється партіями відповідно до письмової заявки покупця, в якій вказується найменування, асортимент, кількість товару, і відображаються постачальником в рахунках і товарній накладній, які є невід`ємною частиною цього договору. Заявка на поставку товару направляється покупцем постачальнику за допомогою засобів факсимільного зв`язку та/або електронної пошти. Виставлений рахунок-фактура до сплати є підтвердженням з боку постачальника прийняття заявки покупця до виконання. (п.1.1-1.4. Договору).

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору поставка Товару за цим договором здійснюється в строки, які вказані в Специфікаціях. Умови поставки - поставка Товару здійснюється на умовах DDP, м. Харків, вул. Селянська, 110, якщо інші умови поставки не вказані Сторонами в Специфікації.

Пунктами 4.1-4.3, 4.5 Договору передбачено, що ціна за одиницю Товару вказується в специфікації, в рахунок-фактурі яка є невід`ємною частиною цього Договору. Сума Договору ґрунтується на загальній сумі всіх товарів, поставлених за весь період дії договору, але не може перевищувати 500 000,00 грн. (п`ятсот тисяч гри.). Покупець оплачує поставлений Товар на підставі рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в порядку: 50% передплата протягом 5 банківських днів з дати підписання Специфікації, 50% сплачується протягом 10 календарних днів після отримання Товару на склад Покупця. Зобов`язання Покупця по оплаті Товару вважається виконаним з моменту списання коштів з банківського рахунку Покупця.

Цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до « 31» грудня 2018 р, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо від жодної зі сторін за 30 днів до закінчення терміну дії договору не надійде пропозиції про його розірвання, то дія даного договору автоматично продовжується терміном на один рік (п. 12.3 Договору).

До матеріалів справи долучено специфікацію № 1 від 19.01.2018 на поставку товару на загальну суму 432313,20 грн. з умовами оплати: 50% передплати протягом 10 банківських днів з дати підписання специфікації; 50% сплачується протягом 10 календарних днів після отримання товару на склад покупця. Строки поставки: 100 комплектів до 10.02.2018; 200 комплектів до 12.03.2018.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується сторонами, що позивачем сплачено відповідачу суму попередньої оплати у розмірі 216156,60 грн., що становить 50% від загальної вартості товару, визначеної у специфікації. Сума попередньої оплати була сплачена відповідачу 30.01.2018, в межах строків, визначених специфікацією № 1 від 19.01.2018.

Відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 141405,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними: № ЮА-00063 від 20.02.2018 на суму 36697,03 грн.; № ЮА-00075 від 23.02.2018 на суму 42783,17 грн.; № ЮА-00094 від 20.03.2018 на суму 61924,80 грн. Видаткові накладні підписані та скріплені печатками обох контрагентів.

Відповідач у відзиві визнає обставини щодо поставки товару на загальну суму 141405,00 грн.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

22.08.2018 позивач направив відповідачу претензію № 1040 від 21.08.2018, в якій повідомляв про втрату інтересу до господарського зобов`язання, що вникло з договору № 19-01/17-БЦ від 19.01.2018, та просив повернути суму попередньої оплати у розмірі 74751,60 грн. та сплатити штраф за прострочення поставки у сумі 29090,82 грн. Докази направлення претензії долучені до матеріалів справи.

Згідно долученої позивачем банківської виписки, відповідач 25.09.2018 частково повернув суму попередньої оплати у розмірі 10000,00 грн.

09.10.2018 позивач звернувся до відповідача з претензією № 1257, в якій просив повернути суму попередньої оплати у розмірі 64751,60 грн. та сплати штраф за прострочення поставки у розмірі 29090,82 грн. Докази направлення претензії долучені до матеріалів справи.

Відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив.

Дослідивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем було сплачено відповідачу суму попередньої оплати у розмірі 216156,60 грн., однак відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 141405,00 грн. та повернув частину попередньої оплати у розмірі 10000,00 грн. Таким чином сума попередньої оплати, не повернутої відповідачем та на яку не був поставлений товар становить 64751,60 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Договором №19-01/17-БЦ від 19.01.2018 (специфікація №1 від 19.01.2018) встановлено, що товар має бути поставлений на загальну суму 432313,20 грн. у строк до 12.03.2018, жодних посилань на наявність відкладальних обставин (в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України) ні умови Договору, ні специфікація № 1 від 19.01.2018 не містять, а отже відповідач був зобов`язаний поставити товар у строки передбачені специфікацією.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на наявність усних домовленостей, оскільки, як правильно вказав позивач у відзиві на апеляційну скаргу, спірний Договір було укладено у письмовій формі, а отже і всі зміни до нього, відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України мали укладатись у письмовій формі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що товар за договором №19-01/17-БЦ від 19.01.2018 на суму 290908,20 грн. у встановлений договором строк не був поставлений позивачу, тобто відповідачем прострочено виконання його зобов`язань за договором.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із п. 6 ст. 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

У відповідності до ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Оскільки, відповідач прострочив виконання своїх договірних зобов`язань, позивач скористався своїм правом, передбаченим ст. 693 Цивільного кодексу України і звернувся з вимогою про повернення суми попередньої оплати у розмірі 64751,60 грн. на яку товар не був поставлений.

З огляду на вищезазначене вимоги позивача про стягнення з відповідача суми сплаченої ним попередньої оплати за договором у сумі 64751,60 грн. є обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції.

Також позивач просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 29090,82 грн.

Згідно з приписами ст.ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 9.3 Договору постачальник несе наступну відповідальність: - за прострочення поставки/заміну неякісного товару до 5 календарних днів штраф у розмірі 2% від вартості непоставленого товару; - за прострочення поставки/заміни неякісного товару від 5 до 10 календарних днів - штраф у розмірі 5 % від вартості не поставленого товару. За прострочення поставки/заміни неякісного товару понад 10 календарних днів штраф у розмірі 10% від вартості не поставленого товару.

До звернення позивача до відповідача з претензією, в якій він відмовився від зобов`язання за Договором № 19-01/17-БЦ від 19.01.2018, прострочення поставки тривало понад 10 календарних днів, а тому вимога про стягнення з відповідача штрафу є обґрунтованою та такою, що правомірно задоволена судом першої інстанції в сумі 29090,82 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції пояснень відповідача щодо обставин справи, з огляду на те що в своєму рішенні суд відобразив доводи відповідача та надав їм обґрунтоване спростування.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст. ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА» на рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/15872/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/15872/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Будцентр.ЮА».

4. Матеріали справи № 910/15872/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

Н.Ф. Калатай