ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

10.06.2019 м.Дніпро Справа № 904/8907/16

Суддя Центрального апеляційного господарського суду Чус О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 (суддя Калиниченко Л.М.) у справі №904/8907/16

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт", м.Дніпро

до приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи", Дніпропетровська область, Царичанский район, смт.Царичанка

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у даній справі кандидатури арбітражних керуючих Сиволобова М.М., Потупало Н.І., Вербицького О.В., Ткаченко Д.В., Лукашука М.В. - відхилено.

Порушено провадження у справі про банкрутство приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи".

Визнано грошові вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Голдфрукт" до боржника приватного акціонерного товариства "Царичанський завод мінводи" в загальній сумі 4 974 508,00 грн.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п`ятнадцять календарних днів до 23.02.2017.

Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Андросову Вікторію Євгенівну. Зобов`язано розпорядника майна вчинити певні дії.

Призначено попереднє засідання суду.

Не погодившись зі згаданою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду скасувати.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав щодо відкриття апеляційного провадження, суд враховує таке.

Згідно п.2 ч.3 ст.258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно п.п. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діяла на момент подання апеляційної скарги) ставка судового збору за подання апеляційних скарг у справі про банкрутство встановлюється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство розмір судового збору складає 10 розмірів мінімальної заробітної плати (п.п.9 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" - в редакції станом на час подання заяви про порушення справи про банкрутство).

Таким чином, за подання даної апеляційної скарги заявник повинен був сплатити судовий збір у розмірі 20 670,00 грн. (13 780,00 х 150%).

Скаржником до апеляційної скарги не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Водночас, у поданій апеляційній скарзі заявлено клопотання, яким скаржник просить звільнити його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, або розстрочити його сплату частинами, чи перенести його сплату на більш пізній строк, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, оскільки підприємство боржника не виплачує заявникові заробітну плату.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі; суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При цьому, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Отже, відстрочення (розстрочення) або звільнення від сплати судового збору є правом суду, а відповідне клопотання сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до господарського суду, зокрема, із апеляційною скаргою, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами.

Водночас, "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду... Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що скаржником не надано доказів щодо підтвердження його скрутного матеріального стану, суд відмовляє у задоволенні вищевказаного клопотання.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.258 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

За ст.259 ГПК України особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" визначено, що сторони у справі про банкрутство - кредитори (представник комітету кредиторів), боржник (банкрут).

Заявником не надано доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів сторонам по справі, що вбачається з Акту Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 №33/19, яким встановлено відсутність додатків до апеляції, зокрема: п.2 - доказу надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Частиною 2 статті 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 11 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не порушено на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною 1 ст. 93 ГПК України (в редакції на момент подання апеляційної скарги) передбачено, що апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Оскаржувана ухвала винесена судом першої інстанції 31.10.2016, отже останній день подачі апеляційної скарги був 05.11.2016.

Апеляційна скарга подана скаржником лише 07.02.2019, тобто з пропуском встановленого процесуального строку на подання апеляційної скарги без клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч.3 ст.260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку для можливості подання доказів сплати судового збору у розмірі 20 670,00 грн., доказів надіслання копії апеляційної скарги та доданих до неї документів сторонам по справі, а також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Суд звертає увагу скаржника, що з урахуванням приписів ч.4 ст.174, ч.2 ст.260 ГПК України, у разі неусунення недоліків у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із апеляційною скаргою.

Відповідно ч.4 ст.260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.174,234,235,260 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, або розстрочити його сплату частинами, чи перенести його сплату на більш пізній строк, за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 31.10.2016 у справі №904/8907/16.

Залишити апеляційну скаргу без руху.

Повідомити скаржника про можливість усунення недоліків апеляційної скарги у строк не пізніше 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя О.В. Чус