ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.06.2019 р. Справа № 914/1406/18

За заявою: Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни, м. Київ

про видачу дубліката наказу

у справі № 914/1406/18

За позовом: Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни, м. Київ

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Халюзіна Романа Володимировича, м. Львів

про стягнення 28 076, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

розглянувши заяву представника позивача Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни про видачу дубліката наказу встановив таке.

В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/1406/18 за позовом Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни до Фізичної особи - підприємця Халюзіна Романа Володимировича про стягнення 28 076, 00 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.08.2018 у справі № 914/1406/18 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи - підприємця Халюзіна Романа Володимировича на користь Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни 24 390, 00 грн - заборгованості, 2 849, 95 грн - пені, 465, 56 грн - інфляційних втрат, 245, 00 грн - 3 % річних та 1 754, 12 грн - судового збору, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

24.09.2018 на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ, який 01.10.2018 було надіслано на адресу позивача.

03.06.2018 на адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни про видачу дубліката наказу від 24.09.2018 у справі № 914/1406/18, у зв`язку з його втратою.

До заяви про видачу дубліката наказу стягувач долучив платіжне доручення від 28.05.2019 № 70979 про сплату судового збору за видачу дубліката виконавчого документа в розмірі 57, 63 грн.

Згідно з пп. 19.4 п. 1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України в редакції від 15.12.2017, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до ч. 1, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Зважаючи на вищезазначене, суд дійшов висновку, що стягувач звернувся до Господарського суду Львівської області про видачу дубліката наказу в межах строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вищенаведені норми не ставлять саму по собі видачу дубліката втраченого наказу в залежність як від причин його втрати, так і від того, ким втрачений наказ. При цьому, видача стягувачу дубліката наказу жодним чином не порушує права відповідача та не покладає на нього якихось додаткових зобов`язань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїй постанові від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г зазначає про те, що ГПК України не надає права відмовити в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. Водночас обов`язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Крім цього суд враховує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України та ст. 326 ГПК України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка аналогічна ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як зазначає Конституційний Суд України, виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012). Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (п. 43 рішення у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004, п. 37 рішення у справі "Деркач та Палек проти України" від 21.12.2004).

Враховуючи вищевикладене, оскільки наказ Господарського суду Львівської області від 24.09.2018 у справі № 914/1406/18 був втрачений стягувачем, і до виконання останнім не пред`являвся, суд вважає за можливе видати стягувачу дублікат відповідного наказу.

При цьому, суд зазначає, що згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити й дату видачі останнього (а не дату видачі дубліката).

Керуючись ст.ст. 234, 235, п. п. 19.4 п. 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни про видачу дубліката наказу у справі № 914/1406/18 - задовольнити.

2. Видати дублікат наказу від 24.09.2018 у справі № 914/1406/18 про стягнення з Фізичної особи - підприємця Халюзіна Романа Володимировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи - підприємця Кикоть Наталії Георгіївни ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 24 390, 00 грн - заборгованості, 2 849, 95 грн - пені, 465, 56 грн - інфляційних втрат, 245, 00 грн - 3 % річних та 1 754, 12 грн - судового збору.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Суддя Манюк П.Т.