ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/819/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Київ
до Аакціонерного товариства "Харківобленерго", м. Харків
про визнання недійсним рішення та стягнення коштів
за участю :

представника позивача - Бєлкін Л.М. за довіреністю від 10.08.2016 року на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 14.09.2017 року;

представника відповідача - Комарова О.М., за довіреністю № 01-26/5811 від 18.10.2018 року та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 27.02.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання недійсним рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року, встановивши дату виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 01.07.2018 року; стягнення з Акціонерного товариства АК "Харківобленерго" суму 1091,17 грн. інфляційних втрат та 305,00 грн. 3% річних.

Разом із позовом, позивачем було подано до суду клопотання про витребування у Акціонерного товариства "Харківобленерго" відомості про фактичну дату виплати дивідендів на користь акціонера - Держава Україна, тобто дати, коли дивіденди повинні бути виплачені всім акціонерам, у тому числі і позивачу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання в порядку загального позовного провадження на 22.04.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.05.2019 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 27.05.2019 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні було оголошено перерву до 10.06.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 05.06.2019 року представник позивача надав пояснення по справі (вх. № 13733).

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.2019 року підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити, посилаючись на те, що відповідачем порушено вимоги законодавства щодо виплати дивідендів, оскільки Акціонеру- державі України дивіденти були перераховані до 01.07.2018 року, а позивачу - 29.01.2019 року, чим порушено право позивача, щодо одночасної виплати дивідендів, у зв`язку з чим просить суд визнати недійсним рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року, встановивши дату виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 01.07.2018 року та стягнути з Акціонерного товариства АК "Харківобленерго" суму 1091,17 грн. інфляційних втрат та 305,00 грн. 3% річних.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.06.2019 року проти позову заперечував, просив суд в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства із встановленням шестимісячного терміну виплати дивідендів акціонерам, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Голубицький Сергій Германович (далі - Позивач) є акціонером Акціонерного товариства Харківобленерго» (відповідач), що підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах (обмежена) на 18.03.2019 року та володіє 0,0804 % частки у СК.

На Річних загальних зборах акціонерів АК «Харківобленерго», які відбулися 16 квітня 2018 оку (протокол № 26) було прийнято рішення про виплату дивідендів, а саме, що виплата дивідендів здійснюється Товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

На засідання Наглядової Ради АК «Харківобленерго», яке відбулося 24 травня 2018 року (протокол №10/2018) було вирішено, що нарахування та виплату дивідендів здійснити до 16.10.2018 року.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою суду від 22.04.2019 року було задоволено клопотання позивача та витребувано у АК "Харківобленерго" відомості щодо фактичної дати виплати дивідендів на користь акціонера - Держава Україна, тобто дати, коли дивіденди повинні бути виплачені всім акціонерам в тому числі і позивачу.

На виконання вищезазначеної ухвали, відповідачем було надано до суду документи стосовно дати виплати дивідендів, з яких вбачається, що АТ "Харківобленерго" було здійснено виплату дивідендів на користь акціонера - Держава Україна 27.06.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № 13730 від 27.06.2018 року в сумі 15130465,78 грн.

В свою чергу на підставі заяви позивача про виплату належних йому дивідендів від 18.01.2019 року, АТ «Харківобленерго» перерахувало позивачу належні йому дивіденди 29.01.2019 року.

Позивач у своєму позові вказує на те, що встановлення відповідачем дати виплати дивідендів до 16.10.2018 року є порушенням вимог абзацу 5 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», відповідно до якого господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах. АК «Харківобленерго» відноситься до Товариств, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави.

Крім того позивач наголошує на тому, що фактична виплата йому дивідендів 29.01.2019 року, в той час як дивіденди Державі були виплачені 27.06.2018 року є порушенням його прав, як акціонера, оскільки умови виплати дивідендів мають бути однакові для всіх власників акцій одного типу та класу.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року є незаконним, у зв`язку з чим позивач просить суд встановити дату виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 01.07.2018 року та стягнути з Акціонерного товариства АК "Харківобленерго" суму 1091,17 грн. інфляційних втрат та 305,00 грн. 3% річних.

Відповідач проти позову заперечує та вказує на те, що рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства із встановленням шестимісячного терміну виплати дивідендів акціонерам, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Статтею 6 Закону України "Про цінні папери та фондовий ринок" визначено, що акція це іменний цінний папір, який посвідчує майнові права його власника (акціонера), що стосуються акціонерного товариства, включаючи право на отримання частини прибутку акціонерного товариства у вигляді дивідендів та право на отримання частини майна акціонерного товариства у разі його ліквідації, право на управління акціонерним товариством, а також немайнові права, передбачені Цивільним кодексом України та законом, що регулює питання створення, діяльності та припинення акціонерних товариств.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У статті 116 Цивільного кодексу України та статті 10 Закону України "Про господарські товариства" закріплено, право учасника товариства, на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників, якщо він є учасником товариства на початок строку виплати дивідендів.

Дивідендом є частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. За акціями одного типу та класу нараховується однаковий розмір дивідендів. Дивіденди виплачуються на акції, звіт про результати розміщення яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів. Рішення про виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства (ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства").

Як вбачається з матеріалів справи, 16.04.2019 року було проведено річні загальні збори акціонерів АК «Харківобленерго», які затверджені протоколом № 26 від 16.04.2018 року, яким було розглянуто питання про розподіл прибутку Товариства, отриманого за результатами діяльності Товариства у 2017 році, в тому числі затвердження розміру річних дивідендів, з урахуванням вимог передбачених законодавством, відповідно до результатів фінансово-господарської діяльності Товариства у 2017 році.

Вищезазначеним рішенням було затверджено загальний розмір річних дивідендів за підсумками роботи Товариства за 2017 рік у розмірі 23277264,30 грн. Встановлено, що виплата дивідендів здійснюється Товариством через депозитарну систему України в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.

В подальшому, протоколом Наглядової ради АК «Харківобленерго» № 10/2018 від 24.05.2018 року було вирішено:

- визначити датою складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями АК «Харківобленерго» за результатами діяльності Товариства у 2017 році - 11.06.2018 року.

- Нарахування та виплату дивідендів здійснити у розмірі, визначеному рішенням річних загальних зборів акціонерів АК «Харківобленерго» від 16.10.2018 року (протокол № 26) та в порядку визначеному статтею 30 Закону України «Про акціонерні товариства» до 16.10.2018 року.

- Протягом 10 днів із дати складання переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, АК «Харківобленерго» повідомляє осіб, які мають право на отримання дивідендів, про дату, розмір, порядок та строк їх виплати шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-сайті компанії.

Як вже було зазначено вище, на виконання вищезазначеного рішення Наглядової ради, відповідачем було здійснено виплату дивідендів акціонерам, зокрема 27.06.2018 року Державі та 29.01.2019 року позивачу.

В даному випадку, як на підставу своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що п. 5 положення "Порядку виплати акціонерним товариством дивідендів", затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) від 12.04.2016 № 391, визначено, що виплата дивідендів здійснюються одночасно всім особам, які мають право на отримання дивідендів пропорційно, у зв`язку з чим здійснення відповідачем виплати дивідендів Державі раніше, ніж виплата дивідендів позивачу є порушенням відповідних норм законодавства.

Суд, щодо вищенаведених тверджень позивача зазначає наступне.

Пунктом 5 положення "Порядку виплати акціонерним товариством дивідендів", затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку (НКЦПФР) від 12.04.2016 № 391, визначено, що акціонерне товариство здійснює виплату дивідендів шляхом виплати всієї суми дивідендів у повному обсязі або кількома частками, якщо це передбачено рішенням загальних зборів або наглядової ради товариства. У випадку прийняття акціонерним товариством рішення про виплату дивідендів частками, такі виплати здійснюються одночасно всім особам, які мають право на отримання дивідендів пропорційно.

Тобто, цим пунктом визначений порядок виплати дивідендів акціонерам, який передбачає виплату всієї суми дивідендів одразу, або частками, протягом певного періоду, якщо таке рішення було прийнято загальними зборами або наглядовою радою товариства. При цьому, виплата дивідендів одночасно всім особам, які мають право на їх отримання здійснюється у випадку прийняття рішення акціонерним товариством про виплату дивідендів частками.

Проте, докази того, що Загальні збори Відповідача чи Наглядова рада приймали рішення щодо виплати дивідендів акціонерам частками в матеріалах справи відсутні, у зв`язку з чим, посилання Позивача на вказаний вище пункт в даному випадку є безпідставним.

Щодо посилань відповідача на те, що відповідачем неправомірно визначено строк виплати дивідендів до 16.10.2018 року, замість вірного - 01.07.2018 року, суд зазначає наступне.

Абзацом 5 ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що господарські товариства, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, сплачують до Державного бюджету України дивіденди у строк, не пізніше 1 липня року, що настає за звітним, нараховані пропорційно розміру державної частки (акцій) у їх статутних капіталах.

З аналізу наведеної норми вбачається, що відповідні приписи стосуються виплати дивідендів до Державного бюджету України на державні корпоративні права Держави.

З урахуванням вищенаведеного, відповідачем було здійснено виплату дивідендів Державі 27.06.2018 року.

В той час, як позивач є фізичною особою, у зв`язку з чим застосування до нього вказаної норми є безпідставним, оскільки виплати дивідендів у строк до 01 липня стосуються сплати до Державного бюджету України.

ч. 1 ст. 25 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на отримання дивідендів.

Виплата дивідендів за простими акціями здійснюється з чистого прибутку звітного року та/або нерозподіленого прибутку на підставі рішення загальних зборів акціонерного товариства у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення Про виплату дивідендів. Рішення про к виплату дивідендів та їх розмір за простими акціями приймається загальними зборами акціонерного товариства. Для кожної виплати дивідендів наглядова рада акціонерного товариства встановлює дату складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядок та строк їх виплати. Дата складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів за простими акціями, визначається рішенням наглядової ради, передбаченим першим реченням цієї частини, але не раніше ніж через 10 робочих днів після дня прийняття _ такого рішення наглядовою радою і не може передувати даті прийняття рішення загальними зборами про виплату дивідендів. (ч.ч. 2-4 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства").

У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення щодо виплати дивідендів у строк, менший ніж передбачений абз. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" виплата дивідендів здійснюється у строк, визначений загальними зборами.

У разі прийняття загальними зборами акціонерів товариства рішення про виплату дивідендів за простими акціями у акціонерного товариства виникає обов`язок сплатити акціонеру відповідну суму коштів у строк, що не перевищує шість місяців з дня прийняття такого рішення, чи у менший строк, визначений загальними зборами.

У відповідності до ч. 5 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство в порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, здійснює виплату дивідендів через депозитарну систему України або безпосередньо акціонерам. Конкретний спосіб виплати дивідендів визначається відповідним рішенням загальних зборів акціонерів.

Таким чином, виходячи зі змісту рішення Наглядової ради, затвердженого протоколом № 10/2018 від 24.05.2018 року, АК «Харківобленерго» прийняло на себе грошове зобов`язання здійснити виплату дивідендів за результатами фінансово-господарської діяльності товариства у 2017 році у визначених вказаним рішенням порядку та строки до 16.10.2018 року.

Враховуючи те, що рішення загальних зборів, затверджене протоколом № 26 річних загальних зборів акціонерів АК «Харківобленерго» було прийнято 16.04.2018 року, шестимісячний термін на сплати дивідендів акціонерам спливає 16.10.2018 року.

Тобто визначення рішенням Наглядової ради, затвердженого протоколом № 10/2018 від 24.05.2018 року, строку виплати дивідендів акціонерам до 16.10.2018 року відповідає вимогам абз. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Посилання позивача на те, що акціонерам було встановлено різні строки виплати дивідендів є безпідставними, з огляду на те, що як вже було зазначено вище, рішенням Наглядової ради, затвердженого протоколом № 10/2018 від 24.05.2018 року було встановлено однаковий строк виплати дивідендів для всіх акціонерів до 16.10.2018 року.

Виплата дивідендів Державі 27.06.2018 року зумовлена обмеженнями, встановленим абзацом 5 ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" щодо здійснення виплат саме до 01 липня.

Як вже було зазначено вище, строк, визначений рішенням Наглядової ради про виплату дивідендів не перевищує 6 місяців, які обмежені законодавством, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що встановлення дати виплати дивідендів до 16.10.2018 року є правомірним.

Щодо позовної вимоги позивача про встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АТ "Харківобленерго" до 01.07.2018 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 52 ЗУ "Про акціонерні товариства" до виключної компетенції наглядової ради належить зокрема визначення дати складення переліку осіб, які мають право на отримання дивідендів, порядку та строків виплати дивідендів у межах граничного строку, визначеного частиною другою статті 30 цього Закону.

Таким чином, саме до виключеної компетенції Наглядової ради належить встановлення порядку та строків виплати дивідендів та зміна цього порядку та строків виплати судом, законодавством не передбачено.

Крім того, як вже було зазначено вище, строк виплати дивідендів не має перевищувати шість місяців з дня прийняття загальними зборами рішення та чинне законодавство не встановлює обов`язку для Наглядової ради щодо встановлення строку виплати дивідендів акціонерам до 01 липня.

Посилання позивача на абзац 5 ч. 5 ст. 11 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" , як на підставу необхідності встановлення строку для виплати дивідендів усім акціонерам до 01 липня є безпідставним, оскільки вказана норма визначає лише фактичне здійснення виплат до 01 липня, а не встановлення строку виплат до 01 липня.

Відповідно до абз. 3 п. 2.31. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25 лютого 2016 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" підставами визнання недійсними рішень наглядової ради можуть бути такі порушення порядку скликання та проведення засідання ради, які мали наслідком неправомочність засідання наглядової ради.

Крім того суд вважає за необхідне зазначити, що після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Як зазначено у рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 року, заява № 4909/04, що суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про правомірність встановлення рішенням Наглядової ради АК «Харківобленерго» від 24.05.2018 року строку виплати дивідендів до 16.10.2018 року, оскільки рішення загальних зборів, затверджене протоколом № 26 річних загальних зборів акціонерів АК «Харківобленерго» було прийнято 16.04.2018, тобто строк виплати відповідає положенням абз. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Таким чином позовні вимоги позивача про визнання недійсним рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року, встановивши дату виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 01.07.2018 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки Наглядовою радою дотримано вимоги ч.4. ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства", щодо встановлення дати виплати дивідендів саме до 16.10.2018 року та до компетенції суду не віднесено встановлення нової дати виплати дивідендів акціонерам, оскільки вказана дія належить до виключеної компетенції Наглядової ради.

Щодо заявленої позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача 1396,17 грн., з яких 1091,17 грн. інфляційних втрат та 305,00 грн. 3% річних, суд зазначає наступне.

В обґрунтування вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат позивач посилається на те, що виплату дивідендів позивачу було здійснено 29.01.2019 року, в той час, як на думку позивача, дивіденди мали бути виплачені останньому до 01.07.2018 року.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, станом на дату звернення до суду із даним позовом відповідач не виконав свого грошового зобов`язання перед позивачем по виплаті дивідендів належним чином і у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених ЄСПЛ підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, сплата акціонеру дивідендів, щодо виплати яких було прийнято рішення загальними зборами відповідача, надає акціонеру, на користь якого таке рішення прийняте, "законне очікування", що йому будуть такі дивіденди виплачені. Невиплата товариством таких дивідендів аукціонеру прирівнюється до порушення права останнього на мирне володіння майном (рішення ЄСПЛ у справах "Брумареску проти Румунії" (п. 74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166)).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі №910/11316/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже було зазначено вище, рішенням Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18 було встановлено період виплати дивідендів до 16.10.2018 року.

В той час, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу було здійснено виплату дивідендів 29.01.2019 року у сумі 17503,39 грн.

Як зазначає відповідач у своїх запереченнях, відповідні виплати було здійснено на підставі заяви позивача від 18.01.2019 року.

Проте, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку акціонера на звернення до Товариства із заявою щодо виплати належних йому дивідендів, оскільки строк їх виплати визначається у рішенні Наглядової ради.

На підставі наведеного та приймаючи до уваги рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, яким визначено строк виплати дивідендів акціонерам до 16.10.2018 року, виплата відповідачем дивідендів позивачу 29.01.2019 року є неправомірною та здійснена із порушенням строків, визначених Рішенням та абз. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України "Про акціонерні товариства".

Судом встановлено, що в силу положень ст.ст. 2, 25, 30 Закону України "Про акціонерні товариства", ст. 41 Закону України "Про господарські товариства", ст. 167 Господарського кодексу України, ст. 152 Цивільного кодексу України та прийнятого відповідачем рішення про виплату акціонерам дивідендів у останнього виникло зобов`язання зі сплати на користь позивача грошових коштів - виплата дивідендів, а отже, зобов`язання відповідача зі сплати дивідендів є грошовим зобов`язанням.

Крім того, у п. 3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" від 25.02.2016 №4 зазначено, що невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов`язання, у зв`язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

За змістом ст. ст. 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання щодо сплати коштів.

Частиною 1 статті 30 Закону України "Про акціонерні товариства" визначено, що дивіденд - це частина чистого прибутку акціонерного товариства, що виплачується акціонеру з розрахунку на одну належну йому акцію певного типу та/або класу. Товариство виплачує дивіденди виключно грошовими коштами.

Cтаття 625 Цивільного кодексу України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книга 5 ЦК України, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків може бути і рішення загальних зборів про виплату дивідендів.

Отже, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, й факту прийняття загальними зборами рішення про виплату дивідендів.

Таким чином, правовідносини, в яких товариство у разі прийняття рішення загальними зборами про виплату акціонеру дивідендів, зобов`язане здійснити таку виплату, є грошовим зобов`язанням, а тому до цих правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.01.2018 у справі №910/11316/17 (в аналогічних правовідносинах).

Враховуючи вищенаведене, з огляду на визначений у рішенні Наглядової ради, затверджене протоколом №10/2018 від 24.05.2018 року строк виплати АК «Харківобленерго» дивідендів за 2017 рік, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з виплати на користь позивача дивідендів.

Проте з урахуванням того, що суд дійшов висновку про правомірність встановлення строку виплати дивідендів до 16.10.2018 року, розрахунок позивача щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 липня 2018 року по 29 січня 2019 року є невірним.

Здійснивши перерахунок суми інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням вимог чинного законодавства, судом встановлено, що вірним періодом нарахування є період з 17.10.2018 року (тобто наступний день після кінцевого терміну виплати дивідендів, встановлений у рішенні Наглядової ради, затверджене протоколом №10/2018 від 24.05.2018 року) по 28.01.2019 року (оскільки фактично позивачу було виплачено дивіденди 29.01.2019 року, у зв`язку з чим зазначений день не може бути включено до періоду нарахування заборгованості) та у розмірі 149,61 грн. 3% річних та 565,93 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у розмірі 149,61 грн. 3% річних та 565,93 грн. інфляційних втрат.

Щодо позовних вимог про стягнення 155,39 грн. 3 % річних та 525,24 грн. інфляційних втрат не підлягають задоволенню, у зв`язку з безпідставністю їх нарахування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі за позовною вимогою про визнання недійсним рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року залишається за позивачем, у зв`язку з відмовою в позові в цій частині. Судовий збір за позовною вимогою про стягнення коштів покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає до стягнення 984,52 грн. судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 509, 524, 533, 625 Цивільного кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити частково.

В частині вимоги позивача Фізичної особи ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Харківобленерго" про визнання недійсним рішення Наглядової Ради АК "Харківобленерго" від 24.05.2018 року, оформлене протоколом № 10/18, у частині встановлення дати виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 16.10.2018 року, встановивши дату виплати дивідендів акціонерам АК "Харківобленерго" до 01.07.2018 року відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ) на користь Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) 149,61 грн. 3% річних, 565,93 грн. інфляційних втрат та 984,52 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач - Фізичної особи Голубицького Сергія Германовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач - Акціонерне товариство "Харківобленерго" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 149, ).

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "13" червня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/819/19