РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.05.2019Справа № 910/13547/18

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
за участю представників сторін: від позивача: Федотова О.С.; від відповідача: Жданкіна Л.К.; вільний слухач : ОСОБА_1 .
за первісним позовом Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ»
до про за зустрічним позовом до про Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» стягнення грошових коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» стягнення грошових коштів
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Селянське (фермерське) господарство "ЮЛІЯ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" про стягнення 1497744,77 грн., з яких: 1105474,00 грн. - повернення авансової оплати; 178874,78 грн. - проценти за користування коштами; 97842,16 грн. - пеня, 82026,17 грн. - інфляційні втрати; 33527,66 грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору № 150617/1 від 15.06.2017 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/13547/18, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.11.2018 року.

29.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" звернулося до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з Селянського (фермерського) господарства "ЮЛІЯ" 1 072 376,28 грн., з яких: 776106,00 грн. основне зобов`язання, 3763,16 грн. - пеня, 282237,00 грн. - штраф, 8802,96 грн. - проценти за користування чужими коштами, 1467,16 грн. - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2018 року постановлено прийняти зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" до Селянського (фермерського) господарства "ЮЛІЯ" про стягнення 1 072 376,28 грн. та вимоги за зустрічним позовом об`єднати в одне провадження з первісним позовом.

11.12.2018 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 27.12.2018 року.

27.12.2018 року через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" було подано клопотання про проведення процедури врегулювання спору на участі судді.

В підготовчому засіданні 27.12.2018 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" підтримав подане клопотання про проведення процедури врегулювання спору на участі судді, представник Селянського (фермерського) господарства "ЮЛІЯ" не заперечив проти зазначеного клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 року задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Дунаєвецький ливарно-механічний завод" про врегулювання спору за участю судді, призначено проведення процедури врегулювання спору у справі № 910/13547/18 за участю судді та призначено спільну нараду сторін та судді по справі № 910/13547/18 на 24.01.2019 року.

Під час врегулювання спору за участю судді 24.01.2019 було проведено спільну нараду за участю сторін, на якій були розглянуті шляхи мирного врегулювання спору. Повторно призначено спільну нараду на 29.01.2019 року.

29.01.2019 року представники сторін на спільну нараду не з`явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2019 року припинено процедуру врегулювання спору за участю судді у справі № 910/13547/18; поновлено провадження у справі № 910/13547/18, передано справу № 910/13547/18 на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Також, 30.01.2019 року через канцелярію суду від Селянського (фермерського) господарства "ЮЛІЯ" надійшла заява про припинення врегулювання спору за участю судді.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13547/18 передано для розгляду судді Даниловій М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року прийнято справу № 910/13547/18 до свого провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 27.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року повідомлено сторін про те, що у зв`язку з направленням судді Данилової М.В. на підвищення кваліфікації до Національної школи суддів України, розгляд даної справи, призначений на 27.02.2019 року не відбудеться, призначити розгляд справи на 06.03.2019 року.

У судовому засіданні 06.03.2019 року судом оголошено перерву на 03.04.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2019 року повідомлено сторін про оголошену в підготовчому засіданні перерву на 24.04.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2019 року повідомлено сторін про призначення справи № 910/13547/18 до судового розгляду по суті на 22.05.2019 року.

У судовому засіданні 22.05.2019 року, суд оголосив перерву для надання часу представникам сторін підготувати проект мирової угоди.

У судовому засіданні 29.05.2019 року, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ВСТАНОВИВ:

15 червня 2017 року між СФГ «ЮЛІЯ» (надалі - Покупець або Позивач) та ТОВ Керуюча Компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (надалі - Продавець або Відповідач) уклали Договір №150617/1 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Продавець поставляє, а Покупець приймає та оплачує зерносушарку «Дунаївчанка 7» з теплогенератором під пропан-бутан, згідно Специфікації №1.

Відповідно до Специфікації №1 до Договору, комплектація зерносушарки «Дунаївчанка 7» з теплогенератором під пропан-бутан включає наступні складові:

1) зерносушарка «Дунаївчанка 7»;

2) теплогенератор під пропан-бутан;

3) компресор;

4) шафа управління та кабельна продукція;

5) машина первинної очистки;

6) шнек вивантаження.

Відповідно до п.2.1 Договору, термін здачі обладнання, передбаченого п.1.1 Договору та Специфікацією №1 - не пізніше 1 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати.

Відповідно до п.2.3 Договору, обладнання, яке відвантажується, супроводжується: 1) товарно-транспортна накладна; 2) технічна документація: паспорт, інструкція по експлуатації.

Відповідно до п.2.4 Договору, право власності на обладнання переходить до Покупця після підписання Сторонами Акту прийому-передачі та 100% оплати обладнання.

Відповідно до п.2.5 Договору, у разі порушення Покупцем графіка платежів, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Відповідно до п. 3.1 Договору, після отримання авансового платежу, Продавець та Покупець протягом 15 днів погоджують Покупцем технологічну схему.

Відповідно до п. 3.2 Договору, в разі не погодження технологічної схеми, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Відповідно до п.5.1 Договору, вартість обладнання згідно Специфікації №1 становить 1 881 580,00 грн. (один мільйон вісімсот вісімдесят одна тисяча п`ятсот вісімдесят гривень 00 копійок), на умовах ЕХW Дунаївці з послугою навантаження.

Відповідно до п.8.3 Договору, термін дії Договору встановлюється з дня підписання Договору і діє до 31 грудня 2017 р., а в частині фінансових розрахунків і гарантійних зобов`язань - до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Матеріалами справи підтверджується, та не заперечується Відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод», що Позивач оплатив вартості обладнання в повному обсязі, а саме загальна сума оплати становила 1 905 474 грн. Однак, 29.09.2017 року, Продавець повернув на рахунок Продавця надмірно сплачені кошти - грошову суму у розмірі 800 000 грн. що не заперечується Покупцем Селянським (фермерським) господарством «ЮЛІЯ».

В свою чергу, зі сторони Продавця обов`язок з поставки обладнання належним чином не був виконаний. Так, відповідно до товарно-транспортної накладної №80 від 10.11.2017 року, вантаж складався з секцій сушки (у кількості 4 штук) та утеплювача (у кількості 17 штук), що складає лише частину обладнання, передбаченого Специфікацією №1 до Договору.

Враховуючи, що п.8.1 Договору передбачено, що усі розбіжності, що виникають при виконанні цього Договору, Сторони домовилися вирішувати шляхом переговорів, Покупець звернувся із претензією від 10.08.2018 р. (вих. №10-08-2018) про неналежне виконання зобов`язання за Договором (далі - Претензія), в якій просив перерахувати на рахунок СФГ «Юлія»: 1) суму попередньої оплати за договором у розмірі 1 105 474 (один мільйон сто п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири) грн. протягом 7 календарних днів з дня отримання цього листа; 2) пеню у розмірі 80 907, 94 (вісімдесят тисяч дев`ятсот сім) грн.. 94 коп. протягом 20 календарних днів з дня отримання цього листа.

Представником Відповідача за первісним позовом, був наданий до суду, як доказ акт приймання-передачі обладнання до Договору №150617, який підписаний 7 вересня 2017 року Продавцем і Покупцем, та за яким Покупець отримав усе майно відповідно до Специфікації до Договору.

Суд звертає увагу, що відповідно до цього акту приймання-передачі, по-перше підпис та печатка Покупця є просто чорно-білою копією (на відміну від кольорової печатки та підпису Продавця) і по-друге, підписаний з посиланням на Договір №150617, а не №150617/1, який є предметом спору у даній справі.

З огляду на те, що Позивач за первісним позовом заперечує факт підписання вказаного вище акту, оригінал даного акту у Відповідача відсутній та на вимогу суду не наданий, тоді як будь-яких інших доказів на підтвердження того, що Позивачем підписувався акт приймання-передачі від 07.09.2017 року матеріали справи не містять, наданий Позивачем за зустрічним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» акт приймання-передачі від 07.09.2017 року не є належним доказом на підтвердження заявлених позовних вимог, в аспекті ст. 91 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд ще раз звертає увагу, що відповідно до п. 3.1 Договору, після отримання авансового платежу, Продавець та Покупець протягом 15 днів погоджують Покупцем технологічну схему.

Відповідно до п. 3.2 Договору, в разі не погодження технологічної схеми, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Згідно з ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється згідно з ст. 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України.

Якщо правила встановленні ст. 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.05.2019 року у справі № 911/1366/18.

Суд дійшов висновку, що у даному випадку має бути використане тлумачення Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party). Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (рішення Воловік проти України від 06.12.2007).

За поясненнями Позивача за первісним позовом, не спростованими первісним Відповідачем, спірні пункти 3.1 та 3.2 були включені у Договір оренди за ініціативою Відповідача за первісним позовом. У зв`язку з чим при з`ясуванні порядку погодження технологічної схеми за Договором поставки судом зроблено висновок, що зміст пунктів 3.1 та 3.2 Договору передбачає виникнення у Відповідача (Продавця) обов`язку з розробки технологічної схеми після 15 днів після отримання авансового платежу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у даному випадку, не погодження технологічної схеми Покупцем, не надає Продавцю права затримувати відвантаження обладнання.

Суд ще раз звертає увагу, що відповідно до п.2.1 Договору, термін здачі обладнання, передбаченого п.1.1 Договору та Специфікацією №1 - не пізніше 1 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати.

Відповідно до п.2.5 Договору, у разі порушення Покупцем графіка платежів, Продавець затримує відвантаження обладнання.

Судом встановлено, що оспорюваним Договором графіку платежів не передбачено, окрім як. П.2.1 Договору, за яким термін здачі обладнання - не пізніше 1 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати. Як було встановлено судом вище, Покупцем було здійснено авансову оплату, що Продавцем не заперечувалось.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у даному випадку, у Продавця відсутнє право затримувати відвантаження обладнання.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статей 264-271 Господарського кодексу України та статті 712 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом було здійснено розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат.

З урахуванням викладеного, за порушення Продавцем строків поставки товару за Договором, стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» на користь Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» підлягають грошові кошти 1 448 823,69 грн. (один мільйон чотириста сорок вісім тисяч вісімсот двадцять три грн. 69 коп.), з яких: 1 105 474,00 грн. (один мільйон сто п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири грн.) - повернення авансової оплати; 178 874,78 грн. (сто сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири грн. 78 коп.) - проценти за користування коштами; 48 921,08 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна грн. 08 коп.) - пеня; 82 026,17 грн. (вісімдесят дві тисячі двадцять шість грн. 17 коп.) - інфляційні втрати; 33 527,66 грн. (тридцять три тисячі п`ятсот двадцять сім грн. 66. коп.) - 3% річних.

Суд звертає увагу, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» був поданий зустрічний позов, у якому останній просив стягнути з Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» суму заборгованості за оспорюваним Договором, а також штрафні санкції.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, ТОВ «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» посилається на те, що СФГ «ЮЛІЯ» порушило взяті на себе зобов`язання за Договором №150617/1 та не оплатило Продавцю вартість товару у розмірі 776 106 грн.

Суд ще раз звертає увагу, що оспорюваним Договором передбачено, порядок оплати товару пунктом 2.1 Договору, за яким термін здачі обладнання - не пізніше 1 жовтня 2017 року з моменту першої авансової оплати. Тобто за вказаним Договором, у Покупця відсутній обов`язок щодо 100 % оплати товару, до моменту його фактичної поставки. Як було встановлено судом вище, Покупцем було здійснено авансову оплату, що Продавцем не заперечувалось, але повної поставки на день розгляду справи ТОВ «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» здійснено не було. Отже, у даному випадку, відсутнє порушення зобов`язання з боку Відповідача СФГ «ЮЛІЯ» за зустрічним позовом.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» до Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» про стягнення грошових коштів задоволенню не підлягають.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 21 732,38 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на Відповідача за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод».

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» (02660, м. Київ, вулиця ЕЛЕКТРОТЕХНІЧНА, будинок 16, ЛІТЕРА "А", ідентифікаційний код 37880620) на користь Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» (19132, Черкаська обл., Монастирищенський район, село Шабастівка, вулиця МИРУ, будинок 63, ідентифікаційний код 32033461) грошові кошти 1 448 823,69 грн. (один мільйон чотириста сорок вісім тисяч вісімсот двадцять три грн. 69 коп.), з яких: 1 105 474,00 грн. (один мільйон сто п`ять тисяч чотириста сімдесят чотири грн.) - повернення авансової оплати; 178 874,78 грн. (сто сімдесят вісім тисяч вісімсот сімдесят чотири грн. 78 коп.) - проценти за користування коштами; 48 921,08 грн. (сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять одна грн. 08 коп.) - пеня; 82 026,17 грн. (вісімдесят дві тисячі двадцять шість грн. 17 коп.) - інфляційні втрати; 33 527,66 грн. (тридцять три тисячі п`ятсот двадцять сім грн. 66. коп.) - 3% річних та судовий збір у розмірі 21 732,38 грн. (двадцять одна тисяча сімсот тридцять дві грн. 38 коп.).

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. В задоволені зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Дунаєвецький ливарно-механічний завод» до Селянського (фермерського) господарства «ЮЛІЯ» про стягнення грошових коштів - відмовити.

5.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.06.2019р.

Суддя М.В. Данилова