ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.06.2019 Справа № 905/723/19

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Чернової О.В., при секретарі судового засідання Шакуровій І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВостокПромСервіс, м.Мирноград Донецької області

до відповідача: Державного підприємства Мирноградвугілля, м.Мирноград Донецької області

про стягнення заборгованості в сумі 63 377,57 грн., з яких 49 900,00 грн. сума основного боргу, 3 375,91 грн. інфляційні витрати, 1 152,48 грн. 3% річних, 8 949,18 грн. пеня,

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Товариство з обмеженою відповідальністю ВостокПромСервіс, м. Мирноград Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства Мирноградвугілля, м. Мирноград Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 63 377,57 грн., з яких 49 900,00 грн. сума основного боргу, 3 375,91 грн. інфляційні витрати, 1 152,48 грн. 3% річних, 8 949,18 грн. пеня.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором постачання №06/06 від 06.06.2018р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 49 900,00 грн. та виникли підстави для нарахування пені, інфляційних витрат та 3% річних.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 20, 173, 174, 193, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 15, 16, 526, 530, 625, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 16, 186 Господарського процесуального кодексу України.

З дотриманням приписів ст.6 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/723/19 визначено суддю Чернову О.В.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.04.2019р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ВостокПромСервіс, м. Мирноград Донецької області залишено без руху.

Ухвалою судді господарського суду Донецької області від 10.05.2019р. позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі №905/723/19.

У судове засідання 05.06.2019 року позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір в порядку ч.1 ст.178 та ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомленого представника відповідача у світлі приписів ст.ст. 13,42, ч.ч.1,3 ст.74 Господарського процесуального кодексу істотним чином не впливає на таку кваліфікацію.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази в порядку ст. 210 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВостокПром Сервіс» (далі Постачальник) та Державним підприємством «Мирноградвугілля» (далі Покупець) укладено договір постачання №06/06 (далі Договір), згідно з п. 1.1. якого за даним договором Постачальник зобов`язується поставити наступний товар: с, загальною вартістю 49 900,00 грн. з ПДВ. Покупець зобов`язується прийняти товар й оплатити його на умовах, обговорених у даному договорі та згідно виставлених рахунків та накладних (п.1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору сума договору складає: 49 900,00 грн. у тому числі ПДВ 8 316,67 грн.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що постачання продукції здійснюється транспортом Постачальника (ВП «Шахта «Центральна»). Ціна продукції визначена на цих умовах постачання.

За приписами п.3.3. Договору оплата за узгоджену партію товару здійснюється за фактом постачання протягом 10 календарних днів.

У випадку порушення своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність згідно ст.231 ГК України (п.5.4. Договору).

Згідно з п. 8.9. термін дії даного договору з моменту підписання до 31.12.2018 року, а за фінансовими зобов`язаннями до повного та належного їх виконання.

Договір підписаний сторонами у встановленому законодавством порядку.

06.06.2018 року позивачем виставлено рахунок на оплату №сф263-218 на загальну суму 49 900,00 грн.

На виконання умов договору, 21.06.2018р. позивач здійснив поставку відповідачу вентилятора ел. двигуна ВАО-2 800 кВт 1500 об/хв. у кількості 1шт., підшипника 324 у кількості 1 шт. та підшипника 32324 у кількості 1 шт. на загальну суму 49 900,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною №246/218 від 21.06.2018р. та видатковою накладною №143 від 21.06.2018р., належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи. Зазначені документи підписані сторонами без зауважень.

Актом звірки взаєморозрахунків від 30.01.2019р., підписаного з боку позивача та відповідача, сторони визначили, що станом на 30.01.2019р. за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 647 830,00 грн., включаючи поставку за видатковою накладною №143 від 21.06.2018р. (а.с.20).

01 квітня 2019 року позивач листом №/2019 звернувся до відповідача з вимогою сплатити у 5-ти денний строк наявну заборгованість у розмірі 647 830,00 грн. Зазначений лист отримано відповідачем 01.04.2019р. за вхідним номером 1251, що підтверджується відбитком печатки відповідача про отримання (а.с.21).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором постачання №06/06 від 06.06.2018р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 49 900,00 грн., позивачем нараховані пеня, інфляційні витрати та 3% річних, на примусовому стягненні яких наполягає останній.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги Позивача такими, що підлягають задоволенню повністю, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, сутність розглядуваного спору полягає у примусовому спонуканні до виконання прострочених грошових зобов`язань за договором №06/06 від 06.06.2018р.

Дослідивши Договір, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм §1,3 Глави 54 ЦК України та статті 264 ГК України.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України

Відповідно до ч.1 ст. 264 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч.6 ст. 264 ГК).

Частиною 1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, укладений між Позивачем та Відповідачем договір №06/06 від 06.06.2018р. є належною підставою для виникнення у останнього зобов`язань, визначених його умовами, з оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи зі змісту наданих до матеріалів справи видаткової накладної за договором №06/06 від 06.06.2018р., яка підтверджує факт поставки, Позивач свої зобов`язання за Договором №06/06 від 06.06.2018р. виконав належним чином.

Таким чином, Відповідач не мав жодних підстав для ухилення від виконання обов`язку з оплати товару відповідно до умов договору №06/06 від 06.06.2018р., а саме протягом 10 календарних днів за фактом постачання згідно п.3.3.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи, і Відповідачем, всупереч ст.ст. 13, 74 Господарського процесуального кодексу України належних у розумінні ч.1 ст. 76 цього Кодексу належних доказів іншого до матеріалів справи не надано, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором №06/06 від 06.06.2018р. утворилась та має місце заборгованість Відповідача в сумі 49 900,00 грн.

Таке невиконання грошових зобов`язань кваліфікується судом як порушення згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором у розмірі 49 900,00 грн.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України. При цьому, несвоєчасне виконання грошових зобов`язань є належною підставою у розумінні ст. 218 Господарського кодексу України для застосування заходів господарсько-правової відповідальності.

Так, за змістом п.5.4. договору встановлено, що у випадку порушення своїх зобов`язань Сторони несуть відповідальність згідно ст.231 ГК України.

В свою чергу, згідно з ч.6 ст.231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписами ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи, що домовленість позивача та відповідача про застосування, зокрема, пені сформульована безпосередньо у п.5.4. договору №06/06 від 06.06.2018р., вимоги ст. 547 Цивільного кодексу України стосовно форми правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання, видом якого у розумінні ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України є неустойка, у розглядуваному випадку дотримані.

Отже, перевіривши розрахунок пені за договором №06/06 від 06.06.2018р. за період з 02.07.2018р. по 01.01.2019р. суд дійшов висновку, що він є арифметично вірним з огляду на що, позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 8 949,18 грн.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних і інфляційної індексації за весь період прострочення.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, отже, проценти річних входять до складу грошового зобов`язання.

Перевіривши арифметичні розрахунки позовних вимог щодо 3% річних за період з 02.07.2018р. по 08.04.2019р., включно, суд дійшов висновку, що їх розмір є арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в сумі 1 152,48 грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок позовних вимог щодо інфляційної індексації за заявлений позивачем період, суд дійшов висновку, що її розмір є арифметично вірним, з огляду на що, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю в сумі 3375,91 грн.

Судовий збір у відповідності до вимог п.1 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю ВостокПромСервіс, м.Мирноград Донецької області до Державного підприємства Мирноградвугілля, м.Мирноград Донецької області про стягнення заборгованості в сумі 63 377,57 грн., з яких 49 900,00 грн. сума основного боргу, 3 375,91 грн. інфляційні витрати, 1 152,48 грн. 3% річних, 8 949,18 грн. пеня задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства Мирноградвугілля (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Соборна, буд.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ВостокПромСервіс (85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Коршункова, б.2, оф.42; ) 737 в ТВБВ №10004/0284 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) заборгованість у розмірі 63 377,57 грн., з яких 49 900,00 грн. сума основного боргу, 3 375,91 грн. інфляційні витрати, 1 152,48 грн. 3% річних, 8 949,18 грн. пеня та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення через Господарський суд Донецької області, в порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.В. Чернова

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2019 року.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/