РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/4439/19
За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант»

про відшкодування шкоди 1800,83 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не проводилось).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з Відповідача заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, оскільки Відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не повністю відшкодував Позивачу шкоду, завдану страхувальником Відповідача внаслідок ДТП.

Також, у зв`язку з невиконанням Відповідачем грошового зобов`язання з виплати страхового відшкодування, Позивач просить на підставі ст. 625 ЦК України стягнути з Відповідача втрати від інфляції та 3% річних.

Відповідач подав відзив на позов, у якому вимоги позову відхилив з посиланням, що згідно здійсненого ним розрахунку з застосуванням коефіцієнту зносу, та враховуючи полісом франшизу (1000 грн.), Відповідачем було обраховано та повністю виплачено страхове відшкодування в сумі 3719,87 грн., тому свій обов`язок Відповідач вважає виконаним, а вимоги Позивача поза цією сумою позову - до Відповідача безпідставними.

У відповіді на відзив Позивач доводи Відповідача відхиляє, оскільки аварійний комісар Відповідача надавав свої консультації без огляду пошкодженого у ДТП автомобіля; обраховуючи величину зносу не вказав, чому він дійшов висновку про перевищення строку експлуатації, тоді як автомобіль на момент ДТП експлуатувався лише більше 1 року; а для обрахунків було використано програмне забезпечення, яке відсутнє у списку рекомендованих Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затв. наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України, від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092).

У запереченні на відповідь на відзив Відповідач доводи Позивача відхиляє, та посилається, що його комісар мав право надавати свої висновки без огляду пошкодженого у ДТП автомобіля, оскільки це дозволяється Типовим положенням про організацію діяльності аварійних комісарів (затв. постановою КМУ від 05.01.1998 №8), а коефіцієнт зносу було розраховано та застосовано, оскільки автомобіль вже мав пошкодження та був відновлений до ДТП. При цьому, вказав, що застосоване комісаром програмне забезпечення не є самостійним, а є функцією іншої програми, яка рекомендована методикою.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2018 по вул. Київській, в м. Бровари, була скоєна ДТП. Причинами стало те, що водії ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1 , під час перестроювання у іншу смугу не пересвідчилась у безпечності маневру, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ніссан», д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , чим порушила ПДР України. Дані обставини підтверджуються відомостями Національної Поліції про ДТП та постановою суду, копії яких містяться у справі.

Так, унаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «Ніссан», д.р.н. НОМЕР_2 (Застрахований автомобіль), який відповідно до залученої до матеріалів справи копії реєстраційного талону належить ОСОБА_2 на праві власності, був під її керуванням на час ДТП, та який був застрахований Позивачем на підставі Договору добровільного страхування, копія якого залучена до справи (далі - Договір добровільного страхування). Вигодонабувачем за вказаним договором є ПАТ «Креді Агріколь Банк». Докази, що Договір не був діючим на час ДТП, у справі відсутні.

На підставі вищевказаного, за умовами Договору добровільного страхування та враховуючи, зокрема, звіт про оцінку № 07С/02/18 від 15.02.2018 (вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, дорівнює розміру збитку, та становить 7584,95 грн.; коефіцієнт зносу розраховано та прийнято таким, що дорівнює нулю), та виходячи з рахунку-фактури №18020901 від 09.02.2018 вартості ремонтного СТО Застрахованого автомобіля (7579,01 грн.), Позивачем було складено страховий акт, відповідно до якого Позивач розрахував та виплатив страхове відшкодування в розмірі 5369,01 грн. на підставі листа Вигодонабувача на ремонтне СТО.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Як убачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм ОСОБА_3 автомобіля «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1 , під час експлуатації останнього, і її вину у вчиненні ДТП та скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено залученою до матеріалів справи постановою суду.

На час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3, як особи, яка експлуатувала автомобіль «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1 , на законних підставах, була застрахована Відповідачем на підставі договору (полісу) №АМ/254890 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності по майну - 100000 грн., франшиза - 1000 грн.).

Отже, на Відповідача вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації водієм ОСОБА_1, автомобіля «Мітсубісі», д.р.н. НОМЕР_1 , на час ДТП.

Спір у справі виник у зв`язку з розходженням суми, яку заявив Позивач до відшкодування до Відповідача, та суми, яку виплатив Відповідач, а саме, з пред`явлених Відповідачу до відшкодування 5369,01 грн., Відповідач виплатив 2719,87 грн., віднявши від розрахованої Відповідачем вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Ез = 0,459, 3719,87 грн.) суму франшизи (1000 грн.).

При цьому, і Позивачем, і Відповідачем було обраховано коефіцієнт зносу деталей Застрахованого автомобіля, але за обрахунками Позивача він становить 0, а за обрахунком Відповідача становить 0,459.

Стосовно того, чи наявний, чи відсутній у Відповідача обов`язок здійснити виплату з урахуванням коефіцієнту зносу деталей Застрахованого автомобіля, суд зазначає наступне.

Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з тим, порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, Відповідач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15).

Щодо того, наявний або відсутній у Застрахованого автомобіля коефіцієнт зносу, більший за 0, та зокрема, у обрахованому Відповідачем розмірі 0,459, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (наказ МЮУ, ФДМУ від 24 листопада 2003 року N 142/5/2092), значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ.

Як вбачається з його техпаспорту, Застрахований автомобіль 2016 року випуску, тому лише за показником строку його експлуатації на момент ДТП (2018 рік) підстави для обрахунку та застосування коефіцієнту фізичного зносу відсутні.

Разом з цим, відповідно до п. 7.39 Методики, винятком стосовно використання вимог, у її п. 7.38. є, зокрема, якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний) або якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації.

Докази, що на момент ДТП Застрахований автомобіль експлуатувався в інтенсивному режимі (що його фактичний пробіг на час ДТП щонайменше вдвічі більший за нормативний), у матеріалах справи відсутні.

Натомість, як вбачається з довідки Національної Поліції про обставини ДТП, застрахований автомобіль внаслідок ДТП отримав пошкодження передньої та задньої лівої частин, і детальний опис цих пошкоджень наведений у протоколі від 05.02.2018 огляду Застрахованого автомобіля після ДТП оцінювачем, найнятим Позивачем.

Разом з цим, вказаний протокол огляду у графі про непов`язані з ДТП пошкодження Застрахованого автомобіля та сліди його ремонту, містить відмітку, що «лако-фарбове покриття дверей задніх правих позаду, боковини задньої лівої попереду, накладки боковини задньої лівої сколи структури».

Тобто, задня ліва частина Застрахованого автомобіля, яка була пошкоджена у ДТП, вже мала інші не відремонтовані на момент ДТП та не пов`язані з ДТП пошкодження, що описано у наведеному вище акті, та що відповідно до п. 7.38. згаданої Методики є підставою для розрахунку коефіцієнту зносу. Отже, дії Відповідача по розрахунку коефіцієнту зносу на підставі п. 7.38. згаданої Методики є обгрунтвоаними.

Крім того, у матеріалах справи наявні відомості, роздруковані Відповідачем з модулю програми AUDATEX (рекомендована згаданою Методикою), у якій вказується про відновлення ремонтом деталей Застрахованого автомобіля 09.01.2018, тобто до ДТП.

Указані вище відомості з протоколу огляду, розрахований Відповідачем розмір коефіцієнту зносу деталей Застрахованого автомобіля, а також відомості з модулю програми AUDATEX Позивачем належними засобами доказування не спростовані.

Відтак, оскільки згідно вищенаведених в рішенні суду мотивувань, Позивач не довів перед судом належними засобами доказування зобов`язання Відповідача виплатити Позивачу більшу суму, ніж 3719,87 грн. (ніж розрахована і, за мінусом франшизи за полісом, вже виплачена Відповідачем), суд відмовляє у задоволенні позову про стягнення ще 1649,14 грн. страхового відшкодування.

Також, оскільки Позивач не довів зобов`язання Відповідача виплатити вказану суму, то суд відмовляє у стягненні і нарахованих на неї за ст. 625 ЦК України втрат від інфляції та 3% річних.

Судові витрати, у які Позивачем включено лише витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку з відмовою у позові покладаються на Позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені розділом IV ГПК України.

Суддя Сташків Р.Б.