ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1755/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Бєляновського В.В., Богатиря К.В.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 року

у справі № 915/1755/18

за позовом Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління

про стягнення штрафу у розмірі 55 500,00 грн.,

(суддя першої інстанції: Семенчук Н.О., дата та місце ухвалення рішення: 12.02.2019, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул.Адміральська, 22)

12.12.2018 Акціонерне товариство Нікопольський завод феросплавів (далі АТ «Нікопольський завод феросплавів») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління (далі ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління) штраф у розмірі 55 500,00 грн.

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач відмовився від перевезення в серпні 2018 року погодженого об`єму послуг і не надав замовнику послуг з перевезення 10 000 т марганцевого концентрату на загальну суму 555 000,00 грн., у зв`язку з чим позивач нарахував штраф відповідно до п.8.9 Договору, який просить суд стягнути з відповідача.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 (суддя Семенчук Н.О.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління на користь АТ Нікопольський завод феросплавів штраф у розмірі 55 500,00 грн.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що відповідачем належним чином не виконано умови договору, а саме: в серпні 2018 року не надані замовнику послуги з перевезення 10000 т марганцевого концентрату, з огляду на що суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 55000 грн., що складає 10% від вартості невиконаного об`єму послуги з перевезення, є обґрунтованими відповідно до вимог договору та Закону і підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019.

На думку заявника апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що за загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннього розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» зазначає, що право на односторонню відмову від договору було передбачено Договором про надання послуг від 04.07.2018 №18003555.

Крім того апелянт зазначає, що листом від 13.07.2018 №169 ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» попередило позивача про дострокове розірвання договору від 20.07.2018 шляхом направлення листа на електронну адресу, з огляду на що відповідач не був пов`язаний з позивачем ніяким зобов`язанням з 20.07.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 по справі №915/1755/18 залишено без руху.

12.04.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» зазначило наступне.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що протоколом погодження розбіжностей до Договору №1803555 на надання послуг від 04.07.2018 передбачено, що штраф не стягується з виконавця у разі невиконання замовником зобов`язання з оплати вартості послуг у строки, що передбачені цим договором.

Апелянт посилається на п.5.2 Договору укладеного між сторонами по справі та зазначає, що оплата послуг здійснюється на підставі наданого виконавцем оригіналу рахунку, шляхом прямого перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця не пізніше 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг та наданню електронної податкової накладної.

Апелянт зазначає, що строк для сплати позивачем отриманих послуг сплив 06.08.2018, однак оплата за вказаним рахунком була здійснена 08.08.2018, тобто з порушенням строку оплати, встановленому у п.5.2 Договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №915/1755/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019, розгляд справи вирішено здійснювати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

10.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від АТ «Нікопольський завод феросплавів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів відповідача, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Крім того, 13.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з викликом сторін.

В обґрунтування вказаного клопотання відповідач зазначив, що 13.05.2019 ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління отримало від позивача відзив на апеляційну скаргу , в якому позивач звертає увагу на певні обставини справи, однак вони не вивчалися судом першої інстанції, з огляду на що, з метою встановлення всіх обставин справи, відповідач просить розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін.

Розглянувши клопотання ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління», судова колегія зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Оскільки суд з власної ініціативи при відкритті провадження не дійшов висновків про наявність підстав для розгляду справи з повідомленням учасників справи та застосування абз. 2 ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України при розгляді апеляційної скарги у даній справі, а скаржник у своєму клопотанні не навів обґрунтованих підстав в підтвердження своїх посилань на необхідність розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, колегія суддів не вбачає конкретних обставин у даній справі, з врахуванням яких клопотання позивача підлягає задоволенню.

Також, колегія суддів приймає до уваги одночасне існування у даній справі обох умов, передбачених ч. 6 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, а саме:

1) предмет позову за сумою стягнення 55 500 грн. не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) для повного та всебічного встановлення обставин у справі не потрібно проведення судового засідання за участю сторін ані за характером спірних відносин, ані за предметом доказування.

Пояснення від сторін можуть подаватися до апеляційного господарського суду не тільки в усній, а й у письмовій формі.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Приймаючи до уваги викладене, у задоволенні клопотання ТОВ «Одеське шляхо-будівельне управління» щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та відступлення від вимог абз. 1 ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України слід відмовити.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2018 року між ПАТ Нікопольський завод феросплавів (замовник) та ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління (виконавець) було укладено Договір №1803555 на надання послуг з протоколом розбіжностей від 04.07.2018 та протоколом погодження розбіжностей.

Відповідно до умов вказаного договору замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з перевезення, що зазначені в п.2.1 Договору за маршрутом між територією ПАТ Покровський ГЗК, м.Покров, Дніпропетровська область та територією ПАТ Нікопольський завод феросплавів (п.1.1 Договору в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що замовник забезпечує всі необхідні умови для надання послуг та зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість, а виконавець зобов`язується на свій ризик надати послуги згідно умов даного Договору.

Відповідно до п.2.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018), виконавець надає послуги з перевезення марганцевого концентрату, тощо надалі вантаж згідно маршруту руху, узгодженого між замовником і перевізником.

У відповідності до п.3.1 Договору, виконавець здійснює надання послуг орієнтовано в обсязі 335 тон на добу, але у будь-якому разі, не менше 10 000,00 тон на місяць. Надання послуг починається на пізніше 06.07.2018. Кінцевий термін надання послуг за даним Договором 31.08.2018 (п.3.2, п.3.3 Договору).

Пунктом 3.4 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018) визначено, що зміни вартості, обсягів та терміну надання послуг в односторонньому порядку не допускається.

Згідно з п. 4.2.1 Договору, замовник зобов`язується забезпечити виконавця обсягом надання послуг, вказаного у п.3.1 Договору.

Відповідно до п.5.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018), замовник оплачує виконавцю вартість наданих послуг із перевезення марганцевого концентрату згідно маршруту руху, узгодженого між замовником і виконавцем за ціною 3,70 грн. за одну тону/км з ПДВ.

Пунктом 5.2 Договору (в редакції протоколу погодження розбіжностей), оплата наданих послуг здійснюється на підставі наданого виконавцем оригіналу рахунку, шляхом прямого перерахування грошових кошика на поточний рахунок виконавця не пізніше 3 банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг та надання електронної податкової накладеної, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідає вимогам ПКУ. Датою оплати вважається дата списання коштів на користь виконавця банком замовника.

У відповідності до п.5.3 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018) ціна, вказана в п.5.1, може змінюватись в більшу або меншу сторону за згодою сторін у випадку коливання ціни на дизельне пальне вище або нижче 10% відповідно, відносно індикативної ціни, яка визначена на офіційному сайті МФУ: https:index.minfin.com.ua/markets/fuel/df, яка станом на 03.07.2018 складає 27,04 грн./л.

Згідно з п.6.1 Договору здача і приймання наданих послуг здійснюється сторонами один раз на тиждень у п`ятницю поточного тижня в якому надаються послуги: шляхом оформлення Акту наданих послуг, який складається у двох примірниках (по одному для кожної із сторін) та товарно транспортних накладних у трьох примірниках ( по одному екземпляру для вантажовідправника, перевізника та вантажоотримувача).

Пунктом 7.1 Договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до 31.08.2018, або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору, в залежності від того, яка з подій настане раніше.

Відповідно до приписів п. 8.3 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018) сторони мають право на дострокове розірвання Договору, якщо одна із сторін Договору попередить про це іншу сторону за 7 днів та сторони укладуть додаткову угоду про це.

У відповідності до п.8.9 Договору (у редакції протоколу погодження розбіжностей), у випадку відмови від перевезення виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаного об`єму послуги з перевезення. Штраф не стягується з виконавця у разі невиконання замовником зобов`язання з оплати вартості послуги в строки, що передбачені Договором.

Згідно п.11.6 Договору, усі зміни та доповнення до даного Договору є невід`ємною його частиною і вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і завірені печатками сторін.

06 липня 2018 року представниками позивача та відповідача складено акт Замера протяженности маршрута движения с ПАО Покровский ГОК на ПАТ НЗФ для доставки марганцевого концентрата, согласно договору №1803555 от 04.07.2018, згідно якого комісією встановлено, що протяжність маршруту руху з ПАТ Покровський ГОК (дільниця магнітної сепарації №2) до ПАТ НЗФ складає 15 км. У вказаному акті зазначено: При розрахунку вартості доставки за перевезення вантажу застосовувати пробіг згідно здійсненого заміру , а саме 15 км. (а.с.21).

Таким чином, на виконання умов укладеного між сторонами договору відповідач повинен надати позивачу послуги з перевезення марганцевого концентрату власними самоскидами починаючи з 06.07.2018 по 31.08.2018.

Як вбачається із Статуту позивача, рішенням загальних зборів від 03.08.2018 змінено найменування Публічного акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів на Акціонерне товариства Нікопольський завод феросплавів, а також змінено тип акціонерного товариства з публічного на приватне (п.1.1 Статуту) (а.с.34).

ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління направило на адресу Акціонерного товариства Нікопольський завод феросплавів лист №169 від 13.07.2018, в якому на підставі п.8.3 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 04.07.2018) попередило позивача про розірвання з 20.07.2018 договору на надання послуг від 04.07.2018 №1803555 та направило проект Додаткової угоди про розірвання договору. (а.с.24).

Разом з тим, АТ Нікопольський завод феросплавів не погодилось із пропозицією ТОВ Одеське шляхо-будівельне управління щодо розірвання договору, у зв`язку з чим листом №2018.07.24/4-6995 повернуло без підписання додаткову угоду від 13.07.2018 про розірвання договору та попередило відповідача, про нарахування штрафу у разі, якщо не буде відновлено перевезення товару згідно умов Договору (а.с.27,28).

Зазначений лист позивача було отримано відповідачем 02.08.2018, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №533 (а.с.30).

У зв`язку з тим, що ТОВ Одеське шляхо будівельне управління відмовилось від перевезення в серпні 2018 року погодженого об`єму послуг і не надало позивачу послуг з перевезення 10 000,00 тн. марганцевого концентрату на загальну суму 555 000,00 грн. з ПДВ, позивач у відповідності до п.8.9 Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 55 500,00 грн., що складає 10% від вартості невиконаного об`єму послуги з перевезення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв`язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушеннями умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З огляду на зазначене, а також враховуючи умови укладеного між сторонами договору, сторони, у випадку прийняття рішення однією із сторін припинити договірні відносини, передбачили алгоритм дострокового розірвання договору, а саме:

-одна із сторін повинна попередити про своє рішення іншу сторону на 7 днів;

-сторони повинні укласти додаткову уогоду про припинення договору.

Таким чином, враховуючи п.8.3 укладеного між сторонами договору, а також непідписання сторонами додаткової угоди про припинення договірних відносин, судова колегія вважає договір від 04.07.2018 станом до 31.08.2018 був діючим, а доводи апелянта щодо одностороннього розірвання договору до уваги судом апеляційної інстанції не приймаються до уваги.

Посилання апелянта на порушення позивачем строку оплати отриманих послуг судовою колегією також не приймаються до уваги, з огляду на наступне.

Як вбачається з укладеного між сторонами договору, сторони погодили предмет договору надання послуг у термін липень-серпень 2018, з щомісячним наданням послуги (одноразово на місяць) не менше 10000 т.

Як зазначалося раніше, пунктом 5.2 Договору (в редакції протоколу погодження розбіжностей), оплата наданих послуг здійснюється на підставі наданого виконавцем оригіналу рахунку, шляхом прямого перерахування грошових кошика на поточний рахунок виконавця не пізніше 3 банківських днів з моменту підписання сторонами акту наданих послуг та надання електронної податкової накладеної, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних, що відповідає вимогам ПКУ. Датою оплати вважається дата списання коштів на користь виконавця банком замовника.

У відповідності до п.8.9 Договору (у редакції протоколу погодження розбіжностей), у випадку відмови від перевезення виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 10% від вартості невиконаного об`єму послуги з перевезення. Штраф не стягується з виконавця у разі невиконання замовником зобов`язання з оплати вартості послуги в строки, що передбачені Договором.

Таим чином, з огляду на умови п.8.9 договору, за несвоєчасну оплату конкретної послуги (однієї, за якою виписано рахунок та підписано акт наданих послуг) з перевезення вантажу, замовник позбавляється права на стягнення штрафу з виконавця саме за цією послугою (в конкретному місяці), а не за договором в цілому, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині судом не приймаються до уваги.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що відповідачем належним чином не виконані умови Договору, а саме в серпні 2018 року не надані замовнику послуги з перевезення 10 000 т. марганцевого концентрату, з огляду на що позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 55 500,00 грн., що складає 10% від вартості невиконаного об`єму послуги з перевезення є обґрунтованими відповідно до вимог Договору та Закону і підлягають задоволенню.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Судова колегія також звертає увагу скаржника на те, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 року у справі №915/1755/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 року у справі № 915/1755/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Одеське шляхо-будівельне управління на рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 року у справі № 915/1755/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2019 року у справі № 915/1755/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 286 ГПК України.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: В.В. Бєляновський

К.В. Богатир