ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"06" червня 2019 р. Справа № 9/83

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

судді Саврій В.А.

судді Миханюк М.В.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

позивача - Мельник І.А.;

відповідача - не з`явився;

органу прокуратури - Прищепа О.М.;

ГТУЮ у Рівненській області - Хомуйло В.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника прокурора Рівненської області на рішення господарського суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року (повний текст складено 14.02.2019) у справі № 9/83 (суддя Марач В.В.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо"

про усунення перешкод у користуванні майном

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо"

до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів"

про скасування записів про державну реєстрацію прав

в межах справи №9/83

за заявою Трудового колективу ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів"

до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів"

про визнання банкрутом

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 20.05.2019 по 03.06.2019 та з 03.06.2019 по 06.06.2019.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 11.02.2019 у справі №9/83 за заявою Трудового колективу ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" про визнання банкрутом в позові Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо" про усунення перешкод у користуванні майном відмовлено. В зустрічному позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо" до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" про скасування записів про державну реєстрацію прав відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Заступник прокурора Рівненської області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду в частині відмови у позові Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо" про усунення перешкод у користуванні майном скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову; в решті рішення залишити без змін.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурор посилається на порушення господарським судом Рівненської області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи. Крім того зазначає, що даним рішенням порушуються права держави, оскільки державна частка у статутному фонді ВАТ "РЗТА" - позивача за первісним позовом - становить 36,71%.

Позивач в поясненнях по справі зазначає, що 24.04.2019 було реалізоване майно, яке є предметом спору у даній справі, а відтак на даний час оскаржуваним судовим рішенням ніяким чином не врегульовуються та не захищаються інтереси та права ВАТ "РЗТА", так як підприємство на момент розгляду апеляційної скарги вже реалізувало майно та не є власником даного майна. З огляду на викладене, позивач вважає, що на час розгляду апеляційної скарги фактично відсутній предмет спору і подана апеляційна скарга не захищає інтересів держави та банкрута ВАТ "РЗТА", що є підставою для закриття апеляційного провадження.

Безпосередньо в судовому засіданні прокурор та представник ГТУЮ у Рівненській області підтримують вимоги апеляційної скарги; представник позивача безпосередньо в судовому засіданні просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення; представник відповідача - не підтримує вимоги апеляційної скарги та вважає, що провадження у справі слід закрити в зв`язку з відсутністю предмету спору.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Рівненської області на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2019 у справі №9/83 підлягає закриттю з огляду на результати дослідження апеляційним господарським судом питання щодо наявності підстав для здійснення прокурором функцій представництва, як апелянтом, у даній справі.

При цьому, суд врахував таке.

З матеріалів справи вбачається, що Заступник прокурора Рівненської області звернувся з апеляційною скаргою, підтвердивши це безпосередньо в судовому засіданні, що оскаржуваним рішенням порушуються права держави, оскільки державна частка у статутному фонді ВАТ "РЗТА" становить 36,71%.

За змістом частини 6 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: 1) звертатися до суду з позовом (заявою, поданням); 2) вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; 3) ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; 4) брати участь у розгляді справи; 5) подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; 6) брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; 7) з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Постановою господарського суду Рівненської області від 26.09.2017 року визнано банкрутом Відкрите акціонерне товариство "Рівненський завод тракторних агрегатів". Відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором арбітражного керуючого Щербаня О.М.

Статтею 12 ГПК України передбачено форми господарського судочинства: наказне і позовне провадження та провадження у справах про банкрутство, яке здійснюється у порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, виявлення всього майна боржника та подальше залучення до ліквідаційної маси, проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

При цьому, такі спори розглядаються в межах справи про банкрутство за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору в даній справі є вимога Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо" про усунення перешкод у користуванні майном, а також зустрічна позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Лайдо" до Відкритого акціонерного товариства "Рівненський завод тракторних агрегатів" про скасування записів про державну реєстрацію прав.

Натомість, прокурор у справі під час розгляду даного спору Господарським судом Рівненської області у справу не вступав, відтак учасником справи не був.

Враховуючи викладене, оскільки прокурор не є учасником цієї справи наявність правових підстав для представництва прокурора в даному випадку є такими, що суперечать положенням чинного процесуального законодавства.

При цьому, посилання прокурора на те, що даний спір розглядається в межах справи №9/83 про банкрутство ВАТ "РЗТА", де він є учасником справи, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

Крім того, розгляд даного спору здійснювався за правилами загального позовного провадження, а безпосередня участь прокурора в судових засіданнях не може свідчити про його вступ у справу.

Крім того, доводи прокурора в обґрунтування підстав звернення з апеляційною скаргою, викладені безпосередньо в судовому засіданні, не наділяють прокуратуру правом вступу у справу з огляду на наступне.

Статтею 24 Закону України "Про прокуратуру" передбачено право прокурора на подання позовної заяви (заяви) в порядку господарського судочинства, внесення апеляційної чи касаційної скарги на судові рішення господарських судів, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заяви про перегляд судового рішення Верховним Судом України.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Тобто, не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Суд звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Таким чином, підставами для представництва прокурором в суді законних інтересів держави є порушення або загроза порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Виходячи зі змісту даної норми, наявність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів попереднього звернення прокурора до відповідного суб`єкта владних повноважень є обов`язковою умовою, за якої можливий судовий розгляд апеляційної скарги прокурора, і виключно у разі її дотримання прокурор набуває відповідних процесуальних повноважень (процесуальної дієздатності).

Прокурор, звертаючись до суду, в даному випадку з апеляційною скаргою, мав обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва. Доведення цих підстав здійснюється відповідно до вимог статей 74, 76, 77, 79 ГПК України шляхом подання належних, допустимих та достатніх доказів. Відповідно, наявність одного факту порушення інтересів держави недостатньо для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді. Таке право, в даному випадку право подавати апеляційну скаргу, прокурор має лише, якщо орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження.

Як вже було зазначено судом апеляційної інстанції, до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Заступника прокурора Рівненської області. При цьому, звертаючись з апеляційною скаргою на оскаржуване судове рішення, прокурор в апеляційній скарзі не зазначив в чому полягає порушення інтересів держави, за захистом яких він звернувся до суду, а також не визначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про її права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на редакцію статті 264 ГПК України, матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Офіційне тлумачення поняття інтересу, який підлягає захисту, надано в Рішенні Конституційного Суду України №1-10/2004 від 01.12.2004, яким визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам.

Враховуючи вищевказане та зважаючи на предмет спору у даній справі, колегія суддів вважає, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду, зокрема, з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 24.04.2019 на аукціоні було реалізоване майно, що є предметом спору у даній справі, що свідчить про відсутність спору на момент розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи викаледне та зважаючи на те, що прокуратура Рівненської області звертаючись з апеляційною скаргою не довела, яким чином оскаржуваним рішенням з огляду на предмет спору порушуються права держави, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Рівненської області на рішення Господарського суду Рівненської області від 11.02.2019 у справі №9/83 на підставі п.3 ч.1 ст.264 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 234, 264 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника прокурора Рівненської області на рішення Господарського суду Рівненської області від 11 лютого 2019 року у справі № 9/83 закрити.

2. Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

3. Справу №9/83 повернути Господарському суду Рівненської області.

Повний текст ухвали складено 07.06.2019.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.