УХВАЛА

м. Київ

04.06.2019Справа №910/6983/19

Суддя Борисенко І.І., розглянувши

позовну заяву Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"

до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "НБМ"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Підприємства з іноземними інвестиціями у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «НБМ» про зобов`язання відповідача укласти з позивачем з 07.09.2019 додаток №1 до договору від 01.01.2009 №2283/231-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів у відповідній редакції та зобов`язати відповідача прийняти роботи у позивача шляхом підписання акту про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом за забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 31.01.2019 №19-1526 до договору від 16.02.2009 №2283/231-09.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Позовна заява - процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду.

Подання позову включає в себе дії позивача (самостійно або через представників) щодо його безпосереднього звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ч.3 ст. 56 ГПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною першою статті 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу (частина друга статті 58 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 4 ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Дослідивши зміст позовної заяви, встановлено, що позовна заява підписана представником за довіреністю І.В. Ізюмською.

Враховуючи, що позовними вимогами є вимоги про зобов`язання відповідача укласти з позивачем з 07.09.2019 додаток №1 до договору від 01.01.2009 №2283/231-09 на роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів у відповідній редакції та зобов`язання відповідача прийняти роботи у позивача шляхом підписання акту про виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом за забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів від 31.01.2019 №19-1526 до договору від 16.02.2009 №2283/231-09, означена справа не підпадає під визначення малозначної справи в розумінні частини п`ятої статті 12 Господарського процесуального кодексу України та підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.

Водночас, 30.09.2016 набрав чинності Закон України від 02.06.2016 №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)".

Статтею 8 Конституції України встановлено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Згідно статті 131.2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Представництво згідно статті 131.2 Конституції України з 01 січня 2019 року у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами.

За приписами статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Отже, в силу приписів наведених норм права повноваження представника у суді мають підтверджуватися або ордером, до якого обов`язково додається витяг з договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій, або довіреністю чи договором.

Враховуючи, що до позовної заяви не надано доказів, що підтверджують наявність у І.В. Ізюмської статусу адвоката та повноважень на вчинення юридичних дій від імені Державного підприємства «Український державний центр радіочастот», зазначена особа не уповноважена представляти інтереси Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» та підписувати позовну заяву від імені Державного підприємства «Український державний центр радіочастот».

За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на наведене, оскільки позивачем не дотримано вимог частини другої статті 162 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно підписання позовної заяви особою, яка має права її підписувати, вказане є підставою для повернення позовної заяви на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» та додані до неї документи повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили 04.06.2019 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 ГПК України.

Суддя І.І. Борисенко