РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/3471/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3471/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "Європейське туристичне страхування" (04071, м. Київ, вул. Спаська, 5 ,офіс 15)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, 25/49)

Про стягнення 519 234,79 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Європейське туристичне страхування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (далі - відповідач) про стягнення 519 234, 79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за генеральним договором № G04/16 добровільного комплексного страхування медичних витрат та від нещасного випадку при подорожах за кордон від 01.04.2016, а тому просить стягнути з відповідача 441 129, 88 грн основного боргу, 78 104, 91 грн пені. Також просить покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2019 залишено позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Європейське туристичне страхування" без руху, встановлено позивачеві строк на усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали шляхом: подання заяви з поясненнями щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; подання до суду письмової заяви з попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат по справі, які позивач поніс та з яких сум складаються вказані витрати; подання до суду письмової заяви з доданням до неї доказів відповідно до ст. 91 ГПК України.

05.04.2019 від позивача надійшов супровідний лист з додатками на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, якими останній усунув недоліки, встановлені даною ухвалою суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи № 910/3471/19 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін; запропоновано сторонам надати докази по справі та повідомлено, що подання ними додаткових письмових доказів, висновків експертів, клопотань, заяв, пояснень, можуть бути подані до суду у строк до 24.04.2019.

До супровідного листа позивача, який був наданий останнім на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, було додано клопотання про витребування доказів по справі. В клопотанні про витребування доказів позивач просив суд витребувати у відповідача оригінали акту виконаних робіт № 18003373 від 31.08.2018, акту виконаних робіт № 18003373/1 від 31.08.2018 та бордеро застрахованих осіб № 8 від 31.08.2018. Позивач обґрунтовує клопотання про витребування доказів тим, що підписані обох сторін оригінали акту виконаних робіт № 18003373 від 31.08.2018, акту виконаних робіт № 18003373/1 від 31.08.2018 та бордеро № 8 від 31.08.2018 не були повернуті відповідачем позивачу, і на вимоги позивача щодо повернення вказаних документів відповідач не реагує.

Розглянувши клопотання позивача про витребування доказів по справі суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Позивач зазначивши в клопотанні, що відповідач не реагує на його вимоги щодо повернення вищевказаних документів не додав до клопотання доказів, які б підтверджували факт направлення відповідачу відповідних вимог.

За вказаних обставин, клопотання позивача про витребування доказів є необґрунтованим та недоведеними та відповідно таким, що не підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 4 ст. 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 12.04.2019 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 25/49.

Як вбачається із рекомендованого повідомлення, наявного в матеріалах справи поштове відправлення 970, яким була направлена ухвала суду від 12.04.2019, було вручене представнику відповідача 17.04.2019.

Приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

У ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 01.04.2016 між Приватним акціонерним Товариством «Європейське туристичне страхування», як страховиком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», як страхувальником було укладено Генеральний договір комплексного страхування медичних витрат та від нещасного випадку при подорожах за кордон України № Є04/16 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси громадян, що уклали договір на туристичне обслуговування зі страхувальником (далі - застрахованих осіб), які не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з життям, здоров`я і непередбаченими медичними, а також додатковими видатками під час подорожі.

Відповідно до розділу 4 договору страховою премією є плата за страхування, що страхувальник зобов`язаний внести страховикові відповідно до договору страхування (п. 4.1 договору).

Страхова премія, що сплачується страхувальником, обчислюється як сума страхових премій за кожну застраховану особу відповідно до тарифів, зазначених в додатку № 2 до договору (п. 4.2 договору).

Страхову премію страхувальник перераховує на р/р страховика в гривнях один раз на місяць: до 5 числа місяця, наступного за звітним (п. 4.3 договору).

Сума страхової премії, що підлягає перерахуванню страховику, вказується в актах виконаних робіт, складених на підставі бордеро застрахованих осіб (додаток № 4 до договору) (п.4.4. договору).

Бордеро застрахованих осіб складається страхувальником і передається страховику до 3-го числа місяця наступного за звітним, яке підписується сторонами і є невід`ємною частиною договору. Підставою для перерахування страхової премії є акт виконаних робіт, який складається в 2-х примірниках, по одному для кожної сторони, підписується обома сторонами і являються невід`ємною частиною договору (п. 4.8, 4.9 договору).

Згідно п. 5.1.4. договору страхувальник зобов`язаний сплатити страхову премію у встановленому порядку й у строки, визначені в п.4.3 договору.

Крім того, відповідно до п. 5.1.5 договору при порушенні строків перерахування страхової премії, установлені в п.4.3 договору, страхувальник зобов`язаний сплатити страховикові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 10.1., 10.2. договору договір діє з 01.01.2016 по 31.03.2017 та вважається пролонгованим на наступний рік, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про своє небажання продовжити договір на наступний календарний рік. Доказів із яких би вбачалося, що будь - яка сторона договору заявляла про своє небажання продовжити договір матеріали справи не містять, відповідно суд дійшов висновку про дію договору станом на момент розгляду справи.

Так, відповідно до актів виконаних робіт за квітень-вересень 2018 року які складені на підставі Генерального договору страхування було укладено договорів страхування на загальну суму 441 129, 88 грн, з них:

в період з 01.04.2018 по 30.04.2018 укладено договорів страхування на загальну (за вирахуванням належної комісії - 11 988, 36 грн) суму 35 965, 09 грн, про що сторонами підписані акти виконаних робіт № 1542, № 1542/1 від 30.04.2018 та бордеро № 4, копії яких наявні в матеріалах справи;

в період з 01.05.2018 по 31.06.2018 укладено договорів страхування на загальну (за вирахуванням належної комісії - 70 971, 60 грн) суму 212 914, 80 грн, про що сторонами підписані акти виконаних робіт № 1953, № 1953/1 від 31.05.2018 та бордеро № 5, копії яких наявні в матеріалах справи;

в період з 01.06.2018 по 30.06.2018 укладено договорів страхування на загальну (за вирахуванням належної комісії - 56 976, 25 грн) суму 170 928, 74 грн, про що сторонами підписані акти виконаних робіт № 2467, № 2467/1 від 30.06.2018 та бордеро № 6, копії яких наявні в матеріалах справи;

в період з 01.07.2018 по 31.07.2018 укладено договорів страхування на загальну (за вирахуванням належної комісії - 6 563, 25 грн) суму 19 689, 76 грн, про що сторонами підписані акти виконаних робіт № 2768, № 2768/1 від 31.07.2018 та бордеро № 7;

в період з 01.08.2018 по 31.08.2018 укладено договорів страхування на загальну суму 1 631, 51 грн, про що позивачем були підписані та відправлені поштовим відправленням на адресу відповідача акти виконаних робіт № 18003373 від 31.08.2018, № 18003373/1 від 31.08.2018 та бордеро № 8, і які не повернуто з боку відповідача, копії вказаних актів та бордеро підписані з боку позивача наявні в матеріалах справи.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що саме дії відповідача спричинили не підписання вказаних актів за період з 01.08.2018 року по 31.08.2018 року, при цьому відповідачем не надано обґрунтованих заперечень щодо не підписання таких актів, а також не надання таких послуг (відзиву з такими запереченнями відповідачем також до матеріалів справи не надано).

Позивач зазначає, що в порушення п. 4.3, 5.1.4 договору позивачу так і не були перераховані вказані вище страхові платежі.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором станом на 28.02.2019 складає 441 129, 88 грн.

Предметом позову у справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 519 234, 79 грн, з яких 441 129, 88 грн сума основного боргу та 78 104, 91 грн пені за загальний період прострочення з 06.05.2018 по 28.02.2019.

Договір, укладений між сторонами, є договором страхування на користь третьої особи, а відтак у відповідній частині між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 67 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України), ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 979 ЦК України передбачає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із вищенаведеною ст. 979 ЦК України.

Згідно статті 21 Закону України "Про страхування", страхувальник зобов`язаний своєчасно вносити страхові платежі.

Статтею 10 Закону України "Про страхування" визначено, що страховим платежем (страховий внесок, страхова премія) є плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В п. 4.3., 4.4 договору сторони погодили, що страхову премію страхувальник перераховує на р/р страховика в гривнях один раз на місяць: до 5 числа місяця, наступного за звітним, сума страхової премії, що підлягає перерахуванню страховику, вказується в актах виконаних робіт, складених на підставі бордеро застрахованих осіб.

З огляду на наведені пункти договору та наявні в матеріалах справи акти виконаних робіт, відповідач був зобов`язаний у строк до 05.05.2018 сплатити позивачу 35 965, 09 грн, у строк до 05.06.2018 - 212 914, 80 грн, у строк до 05.07.2018 - 170 928, 74 грн, у строк до 05.08.2018 - 19 689, 76 грн та у строк до 05.09.2018 - 1 631, 51 грн.

Враховуючи, що відповідачем відповідні платежі (страхові премії) сплачені не були, станом на момент подання позовної заяви та вирішення спору заборгованість відповідача перед позивачем складає 441 129, 88 грн, доказів сплати якої відповідачем суду не надано.

Позивачем умови договору виконані в повному обсязі, у відповідності до вимог чинного законодавства та умов договору. Відповідачем, в свою чергу, жодних претензій щодо неналежного виконання позивачем умов договору не заявлялось та доказів іншого суду не надано.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 441 129, 88 грн відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 441 129, 88 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати страхової премії, у відповідності до п. 4.3. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 441 129, 88 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Виходячи з положень ст. 610, ч. 1 ст. 612, ст. 611 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, відповідач є порушником зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

В п. 5.1.5 договору сторони погодили сплату страхувальником пені страховику, при порушенні строків перерахування страхової премії, установлених в п.4.3 договору, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати визначених п. 4.3 договору, оплата страхових платежів здійснена вчасно не була, відповідно є підстави для стягнення з відповідача пені за період прострочення визначений позивачем, з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України, з 06.05.2018 по 28.02.2019 в розмірі 78 104, 91 грн.

Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 5.1.5 договору, при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у відповідача обов`язку сплати заборгованості у заявленому позивачем розмірі.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, оцінивши подані докази, які досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Приватного акціонерного товариства "Європейське туристичне страхування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" про стягнення 519 234,79 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазіс Тревел Україна" (04071, м. Київ, вул. Почайнинська, буд. 25/49; ідентифікаційний код 35735699) на користь Приватного акціонерного товариства "Європейське туристичне страхування" (04071, м. Київ, вул. Спаська, буд. 5, офіс 15; ідентифікаційний код 34692526) 441 129 (чотириста сорок одну тисячу сто двадцять дев`ять) грн 88 коп. основної заборгованості, 78 104 (сімдесят вісім тисяч сто чотири) грн 91 коп. пені та 7 788 (сім тисяч сімсот вісімдесят вісім) грн 53 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко