Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/134/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.

секретар судового засідання: Кратюк О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Григорчук Н.І. - представник за довіреністю № 26/886 від 16.11.2018,

від відповідача: Козенюк Д.М. - представник за довіреністю № 56-02/543 від 25.03.2019,

від третьої особи-1: не з`явився,

від третьої особи-2: Балан В.В. представник за довіреністю № 3/19 від 22.04.19,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради

до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Комунального підприємства "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради;

2) Приватного підприємства фірми "Санітас"

про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 №56/19-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" по справі № 3.7.3-55/2012

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 №56/19-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" по справі №3.7.3-55/2012.

Ухвалою господарського суду від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26.03.2019 об 11:00.

Ухвалами господарського суду від 26.03.2019 та від 04.04.2019 відкладено підготовчі засідання на 04.04.2019 та 03.05.2019 відповідно.

Ухвалою від 03.05.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/134/19 до судового розгляду по суті, призначив судове засідання на 27.05.2019.

Відповідно до довідки складеної секретарем судового засідання Чухаловою О.А. від 27.05.2019, у зв`язку з перебуванням судді Прядко О.В. на лікарняному, справа №906/134/19, призначена на 27.05.2019 об 11:00, в судове засідання не вносилась.

Ухвалою господарського суду від 28.05.2019 розгляд справи по суті призначено на 04.06.2019 о 14:00.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив від 26.03.2019 та запереченні на пояснення від 03.04.2019 № 56-02/604, зокрема, вказує, що у ПП фірма "Санітас" відсутні будь-які претензії щодо рішень позивача, які стосуються надання дозволу на оренду приміщень комунальної власності (продовження договору оренди) з встановленням розміру орендної плати за 1 кв.м. за базовий місяць розрахунку на кожне приміщення; що при прийнятті рішення відповідач не врахував строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, встановлений ст. 42 Закону України "Про захист економічної конкуренції"; що у зв`язку із давністю порушення відповідачем справи позивач позбавлений можливості на подання доказів, а саме відсутня можливість надання доказів проведення конкурсу відносно нерухомого майна, що передане в оренду ПП фірмі "Санітас" та ПП "Медісан", оскільки договірні відносини були розпочаті в 1999 році; що передача в оренду нежитлових приміщень відбувалась на конкурсних засадах шляхом визначення орендаря, який запропонував найбільшу орендну плату, а при здійсненні розрахунку стартової орендної плати в первинному договорі оренди нежитлових приміщень застосовувалась орендна ставка - 8 %, як це передбачено Методикою; що наступні договори були укладені на продовження орендних відносин сторін, враховуючи переважне право орендаря відповідно до ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна"; що відповідні рішення позивача були прийняті з урахуванням Положення про оренду, затвердженого рішення Житомирської міської ради від 30.08.2012 № 429 та Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Постановою КМ України від 04.10.1995 № 786; що п. 8.4. договору сторін передбачає продовження орендних правовідносин через оформлення нового договору з наданням дозволу (рішення) виконавчого комітету міської ради.

Представник відповідача щодо позову заперечив з мотивів, викладених у відзиві (а.с. 98-105, т.1), запереченні на відповідь на відзив (а.с. 157-159, т.1), запереченнях на пояснення третьої особи 2 (а.с. 167-169, т.1), просить відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відповідача, зокрема, вказує, що позивачем не надано доказів, які б спростували вчинення встановленого порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами; що зсилання позивача на ст.25 ГК України та зазначення про відсутність претензій з боку ПП "Санітас" не спростовує факту вчинення порушення; що строк давності притягнення до відповідальності у випадку триваючого порушення становить 5 років з дня закінчення вчинення порушення; що перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи; що 16.12.2011 виконкому були надані обов`язкові для розгляду рекомендації, а розпочатий 07.06.2012 розгляд справи було зупинено 09.09.2013 до прийняття остаточного рішення у іншій справі та поновлено 31.01.2018; що процесуальні дії під час розгляду справи та прийняття за результатами її розгляду оскаржуваного рішення були здійснені в рамках чинного законодавства; що на засіданнях комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності м. Житомира в окремих випадках без жодних письмових обґрунтувань та розрахунків з боку комісії, збільшувався розмір орендної плати, а рішеннями виконкому на підставі рекомендацій комісії було надано окремим суб`єктам господарювання дозволи на оренду нежитлових приміщень без проведення конкурсу із різними розмірами ставок орендної плати, які є вищими розрахункових розмірів ставок орендної плати, визначених Положенням про оренду № 429, та у відсотковому відношенні до незалежної грошової оцінки відповідних нежитлових приміщень - від 8,5% до 27,9% для комунальних підприємств Житомирської міської ради та від 17,5 % до 47,7 % для приватного підприємства за оренду приміщень, призначених для однакового цільового використання; що посилання позивача на положення нормативно-правових актів в сфері оренди державного та комунального майна не доводить правомірності дій позивача стосовно надання окремим суб`єктам господарювання дозволів на оренду нежитлових приміщень комунальної власності без проведення конкурсу із різними розмірами ставок орендної плати та необґрунтовано завищеними. Поряд з цим, представник відповідача не заперечив право ПП фірми "Санітас" на продовження дії договорів оренди, вказує на необхідність в таких випадках встановлення прозорого порядку визначення розміру ставок орендної плати, вказав, що на законодавчому рівні передбачено право орендаря на першочергове продовження договору оренди майна комунальної власності на тих самих умовах як в первинному договорі оренди, за умов що не відбулось змін стану об`єкта оренди та у випадках встановлених нормами чинного законодавства; що дії позивача, які містять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, виявилися у встановленні "в ручному режимі" "індивідуальних розмірів" орендної плати за 1 кв. м об`єкту оренди без ПДВ за базовий місяць розрахунку для кожного з орендарів; що встановлений таким чином розмір орендної плати не відповідає методиці розрахунку плати за оренду майна комунальної власності, за умов відсутності підтверджуючих документів про проведення конкурсної процедури та, за результатами якої встановлено відповідних розмір (в грошовому виразі) орендної плати за базовий місяць розрахунку, який не відповідає методиці розрахунку такої плати.

Третя особа 1 - КП "Регулювання орендних відносин "Житомирської міської ради свого представника в судове засідання не направила, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 163, т. 2). Згідно з письмовими поясненнями № 122 від 23.04.2019 вважає позовні вимоги Виконавчого комітету Житомирської міської ради обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню (197-201, т.1), вказуючи, зокрема, що при переукладанні договору оренди на новий термін для розрахунку орендної плати за базовий місяць оренди нерухомого майна застосовується орендна плата, визначена згідно п. 6.13 Положення про оренду майна, про що також зазначено у додатку 1 до типового договору оренди нерухомого майна (розрахунок орендної плати за базовий місяць оренди нерухомого майна); що на підставі п. 6.13 у новому договорі розмір оренди за базовий місяць оренди було визначено на основі розміру орендної плати за останній місяць попереднього договору оренди з урахуванням індексу інфляції; що додатком 1 до типового договору оренди нерухомого майна (розрахунок орендної плати за базовий місяць оренди нерухомого майна) передбачено, що орендна плата за перший (базовий) місяць оренди (без ПДВ) є орендною платою, визначеною за результатами конкурсу, або за згодою сторін; що сторонами в добровільному порядку підписано договір оренди на продовження орендних правовідносин та розрахунок орендної плати без будь-яких заперечень; що зазначена в додатку 1 до договору оренди нерухомого майна від 01.04.2016 № 2063 орендна ставка в розмірі 20% є технічною помилкою; що ця помилково вказана орендна ставка не була застосована орендодавцем для визначення орендної плати за цим договором оренди.

Представник третьої особи 2 - ПП фірми "Санітас" позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у письмових поясненнях № 52 від 22.03.2019 (а.с. 130-135), вказує, зокрема, що із внесенням змін в п.6.14 Положення про оренду міською радою врегульовано механізм визначення розміру орендної плати відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» припинили існування обставини, що стали підставою проведення розслідування у справі щодо відсутності економічно обґрунтованого розрахунку зростання орендної плати за договорами оренди; що при визначенні розміру орендної плати при продовженні орендних відносин за базу розрахунку приймається вартість орендованого майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки з урахуванням інфляційного коефіцієнту; що тривалий розгляд справи, який здійснювався відповідачем протягом шести років, істотно ускладнив з`ясування фактичних обставин справи, які мали значення для прийняття правильного та обґрунтованого рішення по встановленню складу порушення у справі, а також надання доказів на його підтвердження або спростування, що на думку третьої особи, є підставою для його скасування. Представник третьої особи 2 в судовому засіданні також пояснив, що третя особа свідомо погоджувалась на встановлений розмір орендної плати при продовженні дії договорів, оскільки їх розмір відповідає ринковим цінам.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністративною колегією Житомирського територіального відділення антимонопольного комітету України за заявами ПП "Санітас "та ПП "Медісан" проводилось розслідування щодо дії Виконавчого комітету Житомирської міської ради, що полягали у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг чи інших переваг, які становили їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, а саме: встановлення пільгових орендних ставок за користування комунальним майном для суб`єктів господарювання різних форм власності, відсутності економічно обґрунтованого розрахунку зростання орендної плати та обмеження строку дії договорів оренди для аптечних закладів приватної власності порівняно з аптечними закладами комунальної форми власності.

За результатами проведеного розслідування винесені обов`язкові для розгляду рекомендації від 16.12.2011 № 1.16.1-120 рк припинити дії, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 1 статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції, у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що полягають у наданні окремим суб`єктам господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що може призвести до обмеження конкуренції на ринку роздрібної торгівлі лікарськими засобами.

07.06.2012 прийнято розпорядження № 1.17/- 55 р про початок розгляду справи №3.7.3 - 55/2012 проти виконавчого комітету Житомирської міської ради за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 1 статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до обмеження конкуренції.

09.09.2013 прийнято розпорядження № 1.17/-77р, яким зупинено розгляд справи №3.7.3-55/2012, до прийняття остаточного рішення у справі № 3.7.7-49/2013 за ознаками вчинення Житомирською міською радою порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого статтею 17, пунктом 7 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді створення умов Виконкому для вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, та виконання Радою відповідного рішення.

Згідно з рішенням Житомирської міської ради від 28.04.2016 № 196 «Про внесення змін та доповнень до рішення Ради від 30.08.2012 № 429», пункт 6.14 Положення про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира було викладено в редакції, що відповідає ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Тобто, за результатами аналізу отриманої Відділенням інформації (подання у справі № 3.7.7-49/2013 від 10.11.2017 № 119) встановлено виконання Житомирською міською радою зобов`язань, передбачених рішенням адміністративної колегії Відділення від 30.09.2013 № 1.16/-78 р у справі № 3.7.7-49/2013, до розгляду якої було зупинено розгляд справи №3.7.3 - 55/2012.

Розпорядженням адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 31.01.2018 № 1-рп/к поновлено розгляд справи № 3.7.3-55/2012 про порушення Виконкомом законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого частиною 1 статті 15, пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, які можуть призвести до обмеження конкуренції.

25.10.2018 Відділенням прийнято подання про попередні висновки за № 56/11-пв/к у справі № 3.7.3-55/2012, згідно з яким дії Виконкому, які полягають у встановленні без проведення конкурсної процедури необґрунтованих розмірів ставок орендної плати за 1кв. м. за базовий місяць розрахунку на кожне приміщення, шляхом прийняття рішень «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому», пропонується визнати порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною 1 статті 15, абзацом восьмим частини 2 статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами (а.с.112-115, т.1).

Листом від 25.10.2018 № 56-02/1742 відповідачеві було направлено подання з попередніми висновками від 25.10.2018 № 56/11 -пв/к у справі № 3.7.3-55/2012 (а.с.111, т.1).

Листом від 27.11.2018 № 56-02/1896 заявникові було направлено подання з попередніми висновками від 25.10.2018 № 56/11-пв/к у справі № 3.7.3-55/2012.

Листом від 06.11.2018 № 16/8268 Відповідач надав Відділенню відповідь на подання з попередніми висновками у справі (а.с.120, т.1).

07 грудня 2018 року адміністративною колегією Відділення було прийняте рішення № 56/19-р/к у справі № 3.7.3-55/2012, яким визнано дії виконавчого комітету Житомирської міської ради, які полягають у встановленні без проведення конкурсної процедури необґрунтованих розмірів ставок орендної плати за 1 кв. м. за базовий місяць розрахунку на кожне приміщення, шляхом прийняття рішень «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим частиною 1 статті 15, абзацом восьмим частини 2 статті 15 та пунктом 3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання створюються дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.

Вищевказане рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято з огляду на те, що зібраними у справі доказами підтверджено, а виконавчим комітетом Житомирської міської ради не спростовано висновок про те, що дії виконкому, які полягали у:

- встановленні в індивідуальному порядку та в різних розмірах, у вартісному виразі, ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), без проведення конкурсної процедури, передбаченої діючими нормативно-правовими документами;

- встановленні ставки орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення, оренда яких продовжується, розмір яких (в відсотках до загальної вартості приміщення, визначеної шляхом незалежної оцінки) не відповідає діючим нормативно-правовим документам, зокрема ставкам (відсоткам) розміру орендної плати, які встановлено додатками до Методики № 786 та Положення про оренду;

- встановленні необґрунтовані розміри ставок орендної плати для нежитлових приміщень однакового цільового призначення (для розміщення аптек та аптечних пунктів), які вищі для приватного підприємства порівняно з розмірами ставок орендної плати для комунальних підприємств, шляхом прийняття відповідного рішення «Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому»; у своїй сукупності створює ПАТ Фірма «Санітас» дискримінаційні умови діяльності порівняно з аптечними пунктами комунальних підприємств на ринку роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в приміщеннях закладів охорони здоров`я територіальної громади м. Житомира.

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача про визнання недійсним вищевказаного рішення адміністративної колегії Відділення від 07.12.2018 №56/19-р/к у справі № 3.7.3-55/2012, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідності висновків, викладених у даному рішенні обставинам справи; в порушення та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно і об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

У п. 5 ч. 5 ст. 14 даного Закону визначено, що адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення; проводити дослідження ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Згідно з статтею 1 Закону України „Про захист економічної конкуренції" економічна конкуренція (конкуренція) це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Відповідно до ч.5 ст. 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти Антимонопольному комітету України у здійсненні його повноважень у сфері підтримки й захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму та контролю за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом 2 ст. 25 Господарського кодексу України передбачено, що органам державної влади і органам місцевого самоврядування, що регулюють відносини у сфері господарювання, забороняється приймати акти або вчиняти дії, що визначають привілейоване становище суб`єктів господарювання тієї чи іншої форми власності, або ставлять у нерівне становище окремі категорії суб`єктів господарювання чи іншим способом порушують правила конкуренції. У разі порушення цієї вимоги органи державної влади, до повноважень яких належить контроль та нагляд за додержанням антимонопольно-конкурентного законодавства, а також суб`єкти господарювання можуть оспорювати такі акти в установленому законом порядку.

Порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, за умовами ч.1 п.3 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, під якими згідно з частиною 1 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розуміється, в тому числі, бездіяльність органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю (колегіального органу чи посадової особи), які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Частиною 2 статті 15 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються дії внаслідок яких окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами та дії, якими встановлюються не передбачені законами України заборони та обмеження самостійності підприємств, у тому числі щодо придбання чи реалізації товарів, ціноутворення, формування програм діяльності та розвитку, розпорядження прибутком.

Частиною 3 статті 15 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» встановлено, що вчинення антиконкурентних дій органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» державну політику у сфері оренди щодо майна, яке перебуває в комунальній власності, здійснюють органи місцевого самоврядування.

Згідно з частинами 1-3 статті 19 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» передбачено внесення орендної плати орендарем за користування об`єктом оренди незалежно від наслідків господарської діяльності.

Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об`єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об`єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об`єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об`єктів, що перебувають у державній власності.

Орендна плата, встановлена за відповідною методикою, застосовується як стартова під час визначення орендаря на конкурсних засадах.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Статтею 21 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786, із змінами (надалі - Методика № 786).

Орендна плата за цією Методикою розраховується у такій послідовності:

- визначається розмір річної орендної плати;

- на основі розміру річної орендної плати встановлюється розмір орендної плати за базовий місяць розрахунку орендної плати - останній місяць, за який визначено індекс інфляції, яка фіксується у договорі оренди;

- з урахуванням розміру орендної плати за базовий місяць оренди розраховується розмір орендної плати за перший та наступні місяці оренди.

У разі оренди нерухомого майна розмір річної орендної плати визначається за формулою, в якій враховано вартість орендованого майна, визначену шляхом проведення незалежної оцінки, та орендну ставку згідно з додатком до Методики № 786.

Згідно з Методикою № 786, у разі визначення орендаря на конкурсних засадах орендна плата, розрахована за цією Методикою, застосовується як стартова, а її розмір може бути збільшено за результатами такого визначення.

При здійсненні розрахунку розміру орендної плати за використання нерухомого майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира на умовах оренди для розміщення аптечних закладів застосовуються орендні ставки, встановлені Методикою, зокрема:

- розміщення аптек, що реалізують готові ліки - 8 %;

- розміщення аптек на площі, що використовуються для виготовлення ліків за рецептами - 3 %;

- аптек, які обслуговують пільгові категорії населення - 2 %.

Відповідно до абз 1-2 п. 2 Методики оцінки об`єктів оренди, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1995 р. № 629 (в редакції згідно з Постановою КМУ від 03.08.2011 № 832, що діє з 12.08.2011) оцінка об`єктів оренди проводиться з метою визначення вартості таких об`єктів згідно з положеннями (національними стандартами) оцінки майна та цією Методикою з урахуванням положень (стандартів) бухгалтерського обліку для відображення її в договорі оренди та використання під час розрахунку орендної плати.

Оцінка обов`язково проводиться перед укладенням договору оренди та перед продовженням (поновленням) договору оренди у разі, коли на момент продовження дії такого договору остання оцінка об`єкта оренди була проведена більш як три роки тому.

Положенням про оренду, методику розрахунку та порядок використання плати за оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Житомира", затвердженим рішенням Житомирської міської ради №429 (надалі - Положення № 429) (а.с. 59-79), зокрема, визначено порядок укладення договорів оренди, в т.ч. на новий термін, та методику розрахунку орендної плати.

Відповідно до п.5.6. Положення № 429, передача в оренду комунального майна територіальної громади міста Житомира здійснюється виключно на конкурсних засадах, крім випадків, встановлених законом.

Розділом 6 вказаного Положення визначено методику розрахунку орендної плати.

Згідно з п. 6.1. Положення № 429, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем на основі даного розділу Положення.

За базу для розрахунку орендної плати приймається вартість орендованою майна, визначена шляхом проведення незалежної оцінки. Незалежна оцінка вартості об`єкта оренди повинна враховувати його місцезнаходження і забезпеченість інженерними мережами, Результати незалежної оцінки майна є чинними упродовж 6 місяців від дня її проведення, якщо інший термін не передбачено у звіті з незалежної оцінки (п.6.5. Положення № 429).

Пунктом 6.8 Положення № 429, передбачено, що у разі визначення орендаря на конкурсник засадах орендна плата може бути збільшеною під час проведення конкурсу.

Як вбачається з п. 6.10 Положення № 429, річна орендна плата без врахування ПДВ визначається шляхом множення вартості орендованого майна, визначеної експертним шляхом, на розмір орендної ставки, визначеної чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.13 Положення № 429 розмір оренди за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Згідно з п.6.14 Положення № 429 (в редакції до 28.04.2016) розмір орендної плата може бути змінений при передачі в оренду (суборенду), перегляді, переукладанні договору оренди на новий строк або на нових умовах за погодженням сторін безпосередньо на засіданні комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності міста. На підставі рекомендацій комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності міста, оформлених протоколом, виконавчий комітет міської ради приймає відповідне рішення.

Пункт 6.14 Положення № 429 в редакції згідно з рішенням Житомирської міської ради від 28.04.2016 №196, аналогічно як в ст. 20 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін та на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об`єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

У разі недосягнення домовленостей щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється ( 6.15 Положення №429).

Як вбачається з матеріалів справи, питання щодо встановлення розміру орендної плати розглядалися на засіданнях комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності міста Житомира з оформленням протоколу.

На підставі рекомендацій комісії у справах використання нежилих приміщень комунальної власності рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради надалися дозволи на укладання договорів оренди з відповідною орендною платою за 1кв.м. без ПДВ за базовий місяць розрахунку.

Відповідно до стаття 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Таким чином, рішеннями виконкому встановлювалась ставка орендної плати у вартісному виразі за 1 кв.м. орендованого приміщення на підставі рекомендаційних рішень спеціальної комісії, в яких, як встановлено адміністративною колегією відповідача, не зазначено письмових обґрунтувань. У зв`язку з цим неможливим є встановлення обставин, з наявністю яких чинне законодавство передбачає можливість зміни розміру орендної плати за погодженням сторін та на вимогу однієї з сторін (наприклад, збільшення вартості майна згідно останньої оцінки, збільшення розміру орендної ставки, зміни стану об`єкта оренди).

Таким чином, не є прозорим встановлення рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради ставки орендної плати у вартісному виразі за 1кв.м. без ПДВ за базовий місяць розрахунку при наданні дозволу на укладення договорів оренди (фактично їх переукладення, що вбачається зі змісту п. 10.1. договорів (а.с. 19-34 т. 2)).

Суду не надано доказів того, що внаслідок прийняття рішень виконавчим комітетом, розмір орендної плати порівняно з умовами попередніх договорів не було збільшено, а договори було переукладено на умовах попереднього договору.

Крім того, з наявних в матеріалах справи договорів оренди нерухомого майна №1942 від 01.06.2015 (а.с. 19-26, т. 2) та № 2063 від 01.04.2016 (а.с. 29-34, т2) вбачається, що згідно з розрахунком орендної плати (додаток 1 до договорів) орендна ставка складає 20%.

Суд критично оцінює доводи позивача про те, що у вказаних договорах помилково зазначено орендну ставку за користування майном у розмірі 20%. Доказів внесення відповідних змін до договорів протягом строку їх дії суду не надано, відслідкувати розмір орендної ставки (8% та збереження такого розміру в подальшому) з моменту укладення первинного договору за результатами конкурсу не є можливим з огляду на відсутність усіх договорів з 1999 року (саме з цього року, за твердженнями позивача, між сторонами виникли орендні правовідносини).

Суд відзначає, що, Закони України «Про оренду державної та комунальної власності», Закони України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачають можливості надання органами місцевого самоврядування дозволів на оренду нежитлових приміщень комунальної власності із встановленням різних необґрунтованих ставок орендної плати без проведення конкурсу.

Таким чином, позивачем не спростовано, що Виконавчий комітет Житомирської міської ради, приймаючи рішення "Про оренду комунального майна та внесення змін в рішення міськвиконкому", встановлюючи ПП Фірмі "Санітас" необґрунтованих розмірів ставок орендної плати у своїй сукупності створює дискримінаційні умови діяльності порівняно з аптечними пунктами комунальних підприємств на ринку роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами в приміщеннях закладів охорони здоров`я територіальної громади м. Житомира.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо правомірного зупинення розгляду справи № 3.7.3-55/2012 та положення частини 1 статі 35, частини 2 статті 38 Закону України «Про захист економічної конкуренції», твердження позивача про те, що розгляд справи № 3.7.3-55/2012 був розпочатий 07.06.2012 на підставі рекомендацій від 16.12.2011 № 1.16.1/-120 рк, а рішення адміністративною колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за № 56/19-р/к по даній справі було прийняте 07.12.2018 року, не доводить порушення відповідачем процесуальних строків розгляду справи та прав позивача на подання доказів, а також не спростовує факту порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

З огляду на встановлення наявності в діях позивача триваючого порушення безпідставним є посилання позивача на неврахування позивачем строку давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачений статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Позивачем не доведено та не обґрунтовано належними доказами наявності підстав, з якими закон пов`язує визнання недійсним рішення органів Антимонопольного комітету України, невідповідність спірного рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України нормам чинного законодавства, неправильне застосування останнім норм матеріального права.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, у суду відсутні підстави для визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 № 56/19-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» по справі № 3.7.3-55/2012, а тому у позові слід відмовити.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Житомирської міської ради до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.12.2018 № 56/19-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" по справі №3.7.3-55/2012 відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.06.19

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу: Виконавчому комітету Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, 4/2) - рек.

3 - відповідачу: Житомирському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України (10014, м.Житомир, майдан С.П. Корольова, 12) - рек.

4 - третій особі: КП "Регулювання орендних відносин" Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан Перемоги, 6) - рек. з пов.

5 - третій особі: Приватне підприємство фірма "Санітас" (10014, м.Житомир, вул. Київська, 7/4, кв. 1) - рек.