ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1009/18
Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Ставищенської селищної ради
до Головного управління Держгеокадастру у Київській області,
за участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
1. ОСОБА_1 ;
2. ОСОБА_2 ;
3. ОСОБА_3 ;
4. ОСОБА_4 ;
5. ОСОБА_5 ;
6. ОСОБА_6 ;
7. ОСОБА_7 ;
8. ОСОБА_8 ;
9. ОСОБА_9 ;
10. ОСОБА_10 ;
11. ОСОБА_11 ;
12. ОСОБА_12 ;
13. ОСОБА_13 ;
14. ОСОБА_14 ;
15. ОСОБА_15 ;
16. ОСОБА_16 ;
17. ОСОБА_17 ;
18. ОСОБА_18 ;
19. ОСОБА_19 ;
20. ОСОБА_20 ;
21. ОСОБА_21 ;
22. ОСОБА_22 ;
23. ОСОБА_23 ;
24. ОСОБА_24 ;
про визнання права комунальної власності на земельні ділянки

секретар судового засідання: Демідова А.А.

представники сторін:

від позивача: Біленький О.А. (довіреність № 831 від 27.12.2018 р.);

від відповідача: Шкарбан А.П. (довіреність № 31-10-0.1-10/62-19 від 03.01.2019 р.).

від третіх осіб 1 24: Мохонько К.М. (ордери серії КС №№ 414572, 414561, 414580, 414569, 414565, 414560, 414574, 414577, 414581, 414566, 414571, 414575, 414559, 414568, 414570, 414578, 414576, 414563, 414579, 414567, 414582, 414562, 414564, 414573 від 17.09.2018 р.)

Обставини справи:
Ставищенська селищна рада (далі позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області (далі відповідач) про визнання земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.
Позовні вимоги Ставищенської селищної ради ґрунтуються на перебуванні вищевказаних земельних ділянок в межах населеного пункту відповідно до Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженого рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати земельні ділянки: кадастровий номер :01:016:0051 площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:001:0102 площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:025:0026 площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.
Ухвалою господарського суду Київської області від 11.06.2018 р. було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання на 09.07.2018 р.
Підготовче засідання відкладалось.
12.06.2018 р. до господарського суду Київської області від громадської організації Всеукраїнська асоціація учасників бойових дій було подано клопотання № 1-3/1764 від 06.06.2018 р. (вх. № 11102/18 від 12.06.2018 р.), у якому заявник просить суд скасувати арешт, накладений на земельні ділянки. Заява мотивована тим, що 30 учасників АТО подали документи до Головного управління Держгеокадастру у Київській області на отримання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами :01:016:0051, :01:001:0102, :01:025:0026 та :01:007:0032, які є землями запасу державної власності, знаходяться за межами населеного пункту та перебувають у розпорядженні Головного управління Держгеокадастру у Київській області. 30.03.2018 р. учасники АТО отримали накази про дозвіл на розробку технічної документації і сплатили кошти землевпорядній організації, якій було замовлено виготовлення технічної документації.
26.06.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 12226/18 від 26.06.2018 р.) про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в обґрунтування якого Головне управління Держгеокадастру у Київській області вважає за необхідне залучити до розгляду у даній справі громадян учасників Антитерористичної операції, яким видано накази про надання дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Київської області, а саме в межах спірних земельних ділянок, які позивач просить визнати комунальною власністю Ставищенської селищної ради. На думку відповідача, рішення суду у даній справі може вплинути на права та обов`язки вказаних громадян.
03.07.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності б/н, б/д (вх. № 12490/18 від 03.07.2018 р.), відповідно до якої відповідач вказує на те, що в межах розгляду цивільної справи № 378/467/15-ц, на яку посилається позивач у позові, прокуратурою Ставищенського району Київської області до позовної заяви було долучено лист Ставищенської селищної ради № 245 від 05.05.2015 р., яким підтверджується обізнаність позивача про те, що спірні земельні ділянки перебувають у державній власності та на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Київській області передані в оренду. Враховуючи зазначене, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на сплив позовної давності щодо вимог позивача.
04.07.2018 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н, б/д (вх. № 12680/18 від 04.07.2018 р.), за змістом якого Головне управління Держгеокадастру у Київській області заперечує щодо доводів селищної ради, викладених у позові, та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зокрема, відповідач зазначає, що наказами ГУ Держгеокадастру у Київській області від 01.10.2014 р. № 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою було надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок державної власності в оренду для ведення фермерського господарства, які розташовані на території Ставищенської селищної ради. На підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого ПП Кадастр, 14.10.2014 р. було проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га. У подальшому зазначений проект землеустрою був затверджений, а 26.11.2014 р. була здійснена державна реєстрація речового права на вказані земельні ділянки.
09.07.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача були подані дві заяви б/н від 06.07.2018 р. (вх. № 12972 /18 від 09.07.2018 р. та вх. № 12974/18 від 09.07.2018 р.), які є ідентичними, за змістом яких позивач інформує, що ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2018 р. за матеріалами заяви № 911/959/18 (суддя Конюх О.В.) було вжито заходи забезпечення позову (до подання позовної заяви) у вигляді накладення арешту на спірні у даній справі земельні ділянки.
09.07.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача була подана відповідь на відзив б/н від 06.07.2018 р. (вх. № 12971/18 від 09.07.2018 р.), за змістом якої позивач вважає доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, неналежними та необґрунтованими, і просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
09.07.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача були подані заперечення на заяву про застосування строків позовної давності б/н від 06.07.2018 р. (вх. № 12971 /18 від 09.07.2018 р.), за змістом яких позивач вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки Ставищенська селищна рада дізналась про те, що спірні земельні ділянки перебувають в державній власності лише з ухвали суду від 12.06.2015 р. у справі № 978/467/15-ц, провадження № 2/378/166/15, в якому селищна рада виступала як третя особа.
09.07.2018 р. до господарського суду Київської області від позивача було подано клопотання б/н від 06.07.2018 р. (вх. № 12970/18 від 09.07.2018 р.), за змістом якого позивач, на виконання ухвали суду від 11.06.2018 р., надає суду оригінали документів, доданих до позову.
25.07.2018 р. до господарського суду Київської області від Головного управління Держгеокадастру у Київській області було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 14360/18 від 25.07.2018 р.), відповідно до якого, на виконання ухвали господарського суду Київської області від 09.07.2018 р. у даній справі, відповідач надає викопіювання з кадастрової карти (плану) земельних ділянок, що відводяться у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства.
25.07.2018 р. до господарського суду Київської області від Головного управління Держгеокадастру у Київській області було подано клопотання б/н, б/д (вх. № 14359/18 від 25.07.2018 р.), відповідно до якого відповідач додатково до раніше поданого клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, надає список громадян учасників Антитерористичної операції, яких просить залучити до участі у справі № 911/1009/18 в якості третіх осіб.
Ухвалою господарського суду Київської області від 30.07.2018 р. було залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), 4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ), 5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_5 ), 6. ОСОБА_6 ( АДРЕСА_6 ), 7. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_7 ), 8. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_8 ), 9. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_9 ), 10. ОСОБА_10 ( АДРЕСА_10 ), 11. ОСОБА_11 ( АДРЕСА_11 ), 12. ОСОБА_12 ( АДРЕСА_12 ), 13. ОСОБА_13 ( АДРЕСА_13 ), 14. ОСОБА_14 ( АДРЕСА_14 ), 15. ОСОБА_15 ( АДРЕСА_15 ), 16. ОСОБА_16 ( АДРЕСА_16 ), 17. ОСОБА_17 ( АДРЕСА_17 ), 18. ОСОБА_18 ( АДРЕСА_18 ), 19. ОСОБА_19 ( АДРЕСА_19 ), 20. ОСОБА_20 ( АДРЕСА_20 ), 21. ОСОБА_21 ( АДРЕСА_21 ), 22. ОСОБА_22 ( АДРЕСА_22 ), 23. ОСОБА_23 ( АДРЕСА_20 ), 24. ОСОБА_24 ( АДРЕСА_23 ).
27.08.2018 р. до господарського суду Київської області надійшло клопотання б/н від 06.07.2018 р. (вх. № 17476/18 від 27.08.2018 р.) про залучення експерта, за змістом якого позивач, з метою з`ясування місцезнаходження земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером 01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, вважає за необхідне, на підтвердження обставин перебування спірних земельних ділянок в межах населеного пункту, залучити спеціаліста (експерта), який може підтвердити розташування земельних ділянок на Проекті формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради. Враховуючи викладене, позивач просить суд призначити у даній справі судову експертизу для з`ясування місця розташування земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером 01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, на Проекті формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленому Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженому рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року.
Ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2018 р. було призначено у даній справі № 911/1009/18 судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставлено питання: Чи перебувають земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га в межах населеного пункту смт. Ставище згідно з Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленим Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року?
24.01.2019 р. до господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 911/1009/18 разом із висновком судової земельно-технічної експертизи № 20884/18-41 від 21.01.2019 р. (вх. № 192/18 від 24.01.2019 р.).
Ухвалою господарського суду Київської області від 04.02.2019 р. було поновлено провадження у справі № 911/1009/18, підготовче судове засідання призначено на 04.03.2019 р.
04.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника відповідача надійшло пояснення б/н, б/д (вх. № 4260/19 від 04.03.2019 р.) щодо висновку експерта, за змістом якого відповідач зазначає, що оскільки для проведення дослідження були використані координати поворотних точок межі населеного пункту, встановленої Проектом формування території і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 р. з прив`язкою до СК Державної геодезичної мережі 1963 p. (SC63), виготовлені приватним підприємством Умань-Земпроект, то позивачем, на думку відповідача, повинно бути надано рішення обласної Ради народних депутатів або її доручення Ставищенській районній раді народних депутатів стосовно прийняття рішень щодо встановлення меж Ставищенської селищної ради, що відповідає приписам статті 64 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.). Окрім того, ГУ Держгеокадастру у Київській області вказує, що в матеріалах справи відсутні також відомості щодо затвердження Київською обласною Радою народних депутатів Проекту розширення території Ставищенської селищної ради.
04.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява б/н від 01.03.2019 р. (вх. № 4263/19 від 04.03.2019 р.) про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач зазначає, що оскільки згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи № 20884/18-41 від 21.01.2019 р. частина земельної ділянки площею 15,0255 га з кадастровим номером :01:016:0051, частина земельної ділянки площею 6,6865 га з кадастровим номером :01:001:0102, частина земельної ділянки площею 13,2943 га з кадастровим номером :01:025:0026 та земельна ділянка площею 9,4166 га з кадастровим номером :01:007:0032 перебувають в межах смт. Ставище та, відповідно до приписів ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, є землями комунальної власності, то, на переконання позивача, ГУ Держгеокадастру у Київській області було перевищено владні повноваження при видачі наказів про дозвіл на розробку технічної документації громадянам щодо зазначених земельних ділянок, а отже такі накази повинні бути визнані незаконними та, як наслідок цього, скасовані. У зв`язку із вищезазначеним, Ставищенська селищна рада просила суд доповнити позовні вимоги, викладені в позовній заяві, пунктом 2 наступного змісту: 2. Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Київській області про дозвіл на розробку технічної документації громадянам за рахунок земельних ділянок з кадастровими номерами :01:016:0051, :01:001:0102, :01:025:0026, та :01:007:0032.
04.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання б/н від 28.02.2019 р. (вх. № 4264/19 від 04.03.2019 р.) про повернення наданих Ставищенською селищною радою оригіналів документів, а саме Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів на 12 аркушах та плану меж Ставищенської селищної ради народних депутатів; Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області на 55 арк., графічних матеріалів на 4 арк., текстової таблиці 1 шт., Рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-018 від 27.04.2018 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на 2 арк., Рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-018 від 27.04.2018 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на 2 арк., Рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ-018 від 27.04.2018 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на 2 арк., Рішення Державного кадастрового реєстратора відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № РВ- 018 від 27.04.2018 р. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру на 2 арк., Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 6,7445 га (землі запасу) Ставищенській селищній раді смт. Ставище, вул. Партизанська Ставищенського району Київської області на 66 арк. та 1 електронного документу; Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 15,0346 га (землі запасу) Ставищенській селищній раді смт. Ставище, вул. Цимбала Сергія Ставищенського району Київської області на 67 арк. та 1 електронного документу; Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 9,4166 га (землі запасу) Ставищенській селищній раді смт. Ставище, вул. Заводська Ставищенського району Київської області на 66 арк. та 1 електронного документу; Технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки загальною площею 15,0296 га (землі запасу) Ставищенській селищній раді смт. Ставище, вул. Заводська Ставищенського району Київської області на 67 арк. та 1 електронного документу.
04.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника позивача надійшло пояснення б/н від 01.03.2019 р. (вх. № 4265/19 від 04.03.2019 р.) щодо висновку судової земельно-технічної експертизи № 20884/18-41 від 21.01.2019 р. (вх. № 192/18 від 24.01.2019 р.), за змістом якого позивач повідомляє, що повністю погоджується з вказаним висновком, а щодо земельних ділянок, частина яких знаходиться поза межами Ставищенської селищної ради, то, як вважає позивач, при винесенні меж мала місце похибка, яка допускається діючими нормативними документами.
У судовому засіданні 04.03.2019 р. представником третіх осіб 1-24 було подане клопотання б/н від 04.03.2019 р. (вх. № 4316/19 від 04.03.2019 р.) про виклик свідка, за змістом якого останній просив суд викликати та допитати як свідка керівника Приватного підприємства Умань-Земпроект Коваленко Любов Петрівну, оскільки Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 p., складався Київським відділенням Інституту землеустрою Української академії аграрних наук у 1993 році, а ПП Умань-Земпроект відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб зареєстроване 22.06.2006 р. і не є розробником та володільцем відомостей щодо зазначеного Проекту формування меж населеного пункту смт. Ставище.
З огляду на вищевказане, представник третіх осіб 1-24 зазначав про необхідність з`ясування механізму виготовлення межі населеного пункту смт. Ставище ПП Умань-Земпроект, з прив`язкою до СК Державної геодезичної мережі 1963 р (SC63), а саме на підставі яких первинних даних (формувань, координат поворотних точок) формувалась межа населеного пункту в електронному вигляді.
22.03.2019 р. засобами електронного зв`язку до господарського суду Київської області від представника позивача надійшли доповнення б/н від 22.03.2019 р. (вх. № 5714/19 від 22.03.2019 р.) до пояснення позивача, за змістом яких Ставищенська селищна рада зазначає, що на виконання клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення досліджень у даній справі, позивачем було замовлено в Приватного підприємства Умань-Земпроект послугу з виготовлення електронного документа, що містить відомості про межу населеного пункту, встановлену Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленим Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р. з нанесеною межею населеного пункту смт. Ставище з прив`язкою до СК Державної геодезичної мережі 1963 року (SC63) (файли формату .іn4, .XML, .dwg, .dmf). Також позивач вказує, що 06.12.2018 р. ПП Умань-Земпроект було передано до Ставищенської селищної ради електронний документ, що містить зазначені відомості. Водночас, позивач наголошує, що ПП Умань-Земпроект має ліцензію Державного комітету України із земельних ресурсів на проведення робіт із землеустрою та землеоціночних робіт. Поряд з цим, Ставищенська селищна рада, посилаючись на пункт 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради досліджувався в межах справи № 378/463/16-ц, рішення в якій набрало законної сили, а відтак, належність такого доказу не встановлюється при розгляді іншої справи та, на думку позивача, має преюдиційне значення для даної справи № 911/1009/18.
25.03.2019 р. до господарського суду Київської області від представника третіх осіб 1-24 надійшло клопотання б/н від 25.03.2019 р. (вх. № 5793/19 від 25.03.2019 р.) про приєднання документів до матеріалів справи, а саме адвокатського запиту № 105/1/1 від 04.03.2019 р. до ДП Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою про витребування інформації про надання ПП Умань-Земпроект каталогу координат поворотних точок по Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженого рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р., а також відповіді № 0-0.21-264/2-19 від 13.03.2019 р. на вказаний запит, в якій йдеться про відсутність такої інформації.
Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2019 р. було повернуто Ставищенській селищній раді заяву про збільшення розміру позовних вимог, клопотання представника третіх осіб про виклик свідка залишено без задоволення, підготовче засідання у справі відкладено на 08.04.2019 р., а також запропоновано учасникам справи надати суду пропозиції щодо запитань, які слід поставити перед судовим експертом, для вирішення судом питання щодо його виклику до суду для надання пояснень стосовно висновку експерта № 20884/18-41 від 21.01.2019 р. (вх. № 192/18 від 24.01.2019 р.) за результатами проведеної у даній справі судової експертизи.
08.04.2019 р. до господарського суду Київської області від представника третіх осіб 1-24 надійшли пояснення б/н від 04.04.2019 р. (вх. № 6860/19 від 08.04.2019 р.) щодо висновку експерта, в яких останній виклав перелік питань, які, на думку представника третіх осіб, необхідно поставити судовим експертам, а саме: 1. чи приймався експертами до уваги факт незатвердження Київською обласною радою народних депутатів проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів?; 2. чи міститься на диску, наданому експертам, електронний документ, та чи має він електронний підпис?; 3. які саме відомості про межу населеного пункту містяться на диску?; 4. чи могли спеціалісти ПП Умань-Земпроект без каталогу координат поворотних точок меж населеного пункту виготовити в електронному вигляді межу Ставищенської селищної ради народних депутатів, встановлену проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів 1993 року?
У судовому засіданні 02.05.2019 р. представники позивача, відповідача та третіх осіб 1-24 заявили про надання суду всіх наявних в учасників процесу доказів, що мають значення для вирішення спору.
Ухвалою господарського суду Київської області від 02.05.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.05.2019 р.
У судовому засіданні 30.05.2019 р. представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі; представники відповідача та третіх осіб проти позову заперечували.
У судовому засіданні 30.05.2019 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та представника третіх осіб на стороні відповідача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
28.03.2017 р. Ставищенською селищною радою, з метою реєстрації права комунальної власності, було замовлено виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок площею 6,7445 га по вул. Партизанська в смт. Ставище Київської області, 15,0346 га по вул. Цимбала Сергія в смт. Ставище Київської області, 9,4166 га по вул. Заводська в смт. Ставище Київської області, 15,0296 га по вул. Яблунева в смт. Ставище Київської області.
Виготовлену технічну документацію із землеустрою на вказані земельні ділянки та відповідні заяви від 18.04.2018 р. (реєстраційні номери №№ ЗВ-018, ЗВ-018, ЗВ-018, ЗВ-018) через Центр надання адміністративних послуг Ставищенської районної державної адміністрації було направлено до Відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області для внесення відомостей до Державного земельного кадастру.
Державним кадастровим реєстратором Відділу у Ставищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області рішеннями № РВ-018 р., № РВ-018, № РВ-018, № РВ-018 від 27.04.2018 р. було відмовлено Ставищенській селищній раді у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру через невідповідності електронного документа встановленим вимогам, а саме перетин заявлених ділянок з ділянками за кадастровими номерами :01:007:0032, :01:025:0026, :01:016:0051, :01:001:0102, площі яких співпадають на 100% (повне співпадіння), що унеможливлює прийняття рішення про реєстрацію земельної ділянки чи відмову у її реєстрації.
Так, земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення згідно з Класифікацією видів цільового призначення земель, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування - Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117053950 від 14.03.2018 р.) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014 р. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища - дана земельна ділянка знаходиться на північному заході селища. З півночі дана ділянка межує з землями Винарівської сільської ради та з землями запасу Ставищенської селищної ради (земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0102), на півдні з землями селищної ради - багаторічні насадження, на заході з землями Винарівської сільської ради та частково з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.
Земельна ділянка з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування: Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117054693 від 14.03.2018 р.) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014 р. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на заході селища. З півночі дана ділянка межує із землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя та автодорога Тараща - Тетіїв, на заході з землями Винарівської сільської ради, на півдні з землями селищної ради - багаторічні насадження, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.
Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 р. зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - інформація відсутня, місце розташування: Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117052656 від 14.03.2018 р.) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014 р. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на північному заході селища. З півночі дана ділянка межує з землями Ставищенської селищної ради - зелені насадження, на заході з землями Винарівської сільської ради, на півдні з землями селищної ради - сільськогосподарські угіддя (земельна ділянка з кадастровим номером :01:007:0032, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя та зелені насадження).
Земельна ділянка з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, відповідно до даних з публічної кадастрової карти, має цільове призначення, відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010 р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 р. за № 1011/18306, - 01.02 для ведення фермерського господарства, форма власності - державна власність, місце розташування - Київська область, Ставищенський район, Ставищенська селищна рада. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки 117051419 від 14.03.2018 р.) вказана земельна ділянка має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 42. Дата державної реєстрації - 14.10.2014 р. Орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - Відділ Держземагенства у Ставищенському районі. Згідно інформації з публічної (індексної) кадастрової карти, графічних матеріалів проекту формування території та технічної документації з нормативної грошової оцінки земель селища дана земельна ділянка знаходиться на північному сході селища. З півночі дана ділянка межує із землями Ставищенської селищної ради поза межами населеного пункту - сільськогосподарські угіддя, на заході з землями Ставищенської селищної ради - багаторічні насадження, на півдні з землями селищної ради - сільськогосподарські угіддя та багаторічні насадження, на сході з землями Ставищенської селищної ради - сільськогосподарські угіддя.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вважає зазначені вище земельні ділянки землями комунальної власності територіальної громади селища Ставище, виходячи з наступного.
Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 р. у провадженні № 2/378/166/15 було визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 01.10.2014 р. № 6254/15-14, № 6251/15-14, № 6252/15-14, № 6255/15-14, № 6258/15-14 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», якими було надано дозвіл ОСОБА_25 на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства орієнтованою площею 9,3900 га, 15,0900 га, 15,0300 га, 13,3900 га, 6,8000 га та, відповідно, які розташовані на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області визнано недійсними та скасовано накази Головного управління Держземагентства України у Київській області від 23.10.2014 р., якими затверджено проекти із землеустрою щодо відведення земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_25 на території Ставищенської селищної ради Ставищенського району за номерами: № 10-8199/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:001:0102; № 10-8202/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 13,3874 га, кадастровий номер :01:013:0051; № 10-8205/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:025:0026; № 10-8197/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:016:0051; № 10-8201/15-14-сг щодо земельної ділянки площею 9,4166 га, кадастровий номер :01:007:0032, загальна вартість яких складає 1271567,49 грн.; визнано недійсними договори оренди земельних ділянок, укладених 04.11.2014 р. між Головним управлінням Держземагентства України у Київській області та ОСОБА_25 площею 6,7445 га, кадастровий номер :01:001:0102; площею 13,3874 га, кадастровий номер :01:013:0051; площею 15,0296 га, кадастровий номер :01:025:0026; площею 15,0346 га, кадастровий номер :01:016:0051; площею 9,4166 га, кадастровий номер :01:007:0032, загальна вартість яких складає 1271567,49 грн., зареєстрованих в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області з індексними номерами відповідно: №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216; скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Ставищенського районного управління юстиції Київської області від 27.11.2014 р. про державну реєстрацію інших речових прав - прав оренди земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0102; :01:013:0051; :01:025:0026; :01:016:0051; :01:007:0032 з індексними номерами №№ 17542331, 17543414, 17546071, 17545101, 17547216.
Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 р. було залишено без змін рішенням Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 08.10.2015 р., а ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.09.2017 р. касаційну скаргу у провадженні № 2/378/166/15 було відхилено.
На переконання позивача, судом у вказаній справі було встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:013:0051, :01:016:0051, :01:025:0026, :01:001:0102, :01:007:0032, передані Головним управлінням Держземагенства України в Київській області в оренду ОСОБА_25 , площею 13,3874 га, 15,0346 га, 15,0296 га, 6,7445 га, 9,4166 га знаходяться в адміністративних межах населеного пункту смт. Ставище, що підтверджується також відповідними картографічними матеріалами.
Поряд з цим, Закон України «Про землеустрій» набрав чинності в 2003 році, а Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів був виготовлений Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р. Отже, межі селища Ставище в Державному земельному кадастрі повинні бути встановлені відповідно до Проекту формування території 1993 року.
Також позивач вважає, що наявність узгоджених з Головним управлінням Держкомзему у Київській області меж населеного пункту підтверджується наявністю погодженої та затвердженої в установленому порядку Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовленої ТОВ «БломІнфо-Юкрейн» на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010 р. Так, технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ «БломІнфо-Юкрейн» на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010 р., пройшла державну експертизу землевпорядної документації в Головному управлінні Держкомзему у Київській області, що підтверджується наявністю висновку Державної експертизи землевпорядної документації № 2121-21НО від 31.12.2010 р., затвердженого начальником Головного управління Держкомзему у Київській області 31.12.2010 р. У подальшому рішенням 3 сесії 6 скликання Ставищенської селищної ради Київської області № 60 від 21.01.2011 р. вказана Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ «БломІнфо-Юкрейн» на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010 р., була затверджена.
Поряд з цим, позивач звертав увагу, що Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовлений Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук і затверджений рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р. та Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель смт. Ставище Ставищенської селищної ради Ставищенського району Київської області, виготовлена ТОВ «БломІнфо-Юкрейн» на підставі договору № НГО-611 від 15.12.2010 р., були доказами, що підтверджують наявність меж селища у справі № 378/463/16-ц, провадження № 2/378/175/16, яка розглядалась Ставищенським районним судом Київської області.
З огляду на викладене, звертаючись до суду з даним позовом, позивач вважає, що наявність в рішеннях реєстратора про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру запису про перебування земельних ділянок, які є предметом даного спору, поза межами населеного пункту є підтвердженням невизнання права комунальної власності Ставищенської селищної ради.
З урахуванням викладеного, позивач просить суд визнати земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради.
За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Аналогічну норму містить стаття 20 Господарського кодексу України, згідно з ч. 2 якої кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема, шляхом визнання наявності або відсутності прав.
Поряд з цим, земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.
Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Виходячи з норм ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, воно гарантоване та закріплене, зокрема, Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до приписів частини 5 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання (ст. 25 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно зі ст. 2 Земельного кодексу України до земельних відносин належать відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею.
За приписами статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.
Згідно статті 12 ЗК України розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу, відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.
Таким чином, земля як основне національне багатство, що перебуває під особливою охороною держави, є об`єктом права власності Українського народу, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування здійснюють права власника від імені народу, в тому числі й тоді, коли приймають рішення щодо розпорядження землями державної чи комунальної власності.
Положеннями ст. 78 ЗК України передбачено, що земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.
Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.
За змістом ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.
З огляду на положення частини 1 статті 83, частини 1 статті 84 Земельного кодексу України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, а в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.
Відповідно до абзацу 1 пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Згідно з нормами Закону України "Про розмежування земель державної та комунальної власності" повноваження власника землі щодо володіння, користування та розпорядження землями комунальної власності здійснює відповідний орган місцевого самоврядування.
За змістом статей 317, 318 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 321 цього Кодексу).
Згідно зі статтею 324 цього Кодексу земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України.
Статтею 326 Цивільного кодексу України передбачено, що у державній власності є майно, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.
Згідно зі статтею 327 цього Кодексу у комунальній власності є майно, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.
Також слід зазначити, що у відповідності до статей 140, 143 та 144 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України, що здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; територіальні громади безпосередньо або через утворені ними органи управляють майном, що є в територіальній власності, вирішують інші питання, віднесені законом до їх компетенції; вирішуючи питання місцевого значення, органи місцевого самоврядування в межах визначених законом повноважень приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
При цьому, згідно з приписами ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об`єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень.
Згідно п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності», з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013 р.) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій та всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу. Відповідно до підпункту «г» пункту 4 даного розділу у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, із передбаченими законом винятками.
Слід зазначити також, що згідно з ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Згідно з пунктом 97 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. № 1051, до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про землі в межах територій адміністративно-територіальних одиниць на підставі, зокрема для меж адміністративно-територіальної одиниці та площі земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці: проектів землеустрою щодо встановлення та зміни меж адміністративно-територіальних одиниць; проектів формування території і встановлення меж селищних, сільських рад (якщо межі встановлені до набрання чинності Законом України "Про землеустрій").
Поряд з цим, слід зазначити, що у відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Оцінивши на предмет належності, допустимості та достовірності долучені до матеріалів справи докази, суд вважає за необхідне відзначити таке.
Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, посилається на те, що спірні земельні ділянки перебувають в межах смт. Ставище. Натомість відповідач, заперечуючи проти даного позову, наполягав на тому, що земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га знаходяться поза межами смт. Ставище та є землями державної власності.
В обґрунтування своєї позиції позивач посилався на те, що межі смт. Ставище було встановлено Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленим Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р.
Як слідує з матеріалів справи, позивачем, з метою встановлення перебування спірних земельних ділянок в межах Проекту формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженого рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11.11.1993 р., було заявлено у даній справі клопотання про призначення судової експертизи для з`ясування місця розташування земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером 01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, на вказаному Проекті формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів.
Як зазначалось вище, ухвалою господарського суду Київської області від 17.09.2018 р. у справі № 911/1009/18 було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, та зупинено провадження у справі до закінчення експертних досліджень і отримання господарським судом Київської області висновку експерта. На вирішення експерта було поставлене запитання: Чи перебувають земельні ділянки з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га в межах населеного пункту смт. Ставище згідно з Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, виготовленим Київським відділенням Інституту землеустрою Української Академії Аграрних Наук та затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів 11 листопада 1993 року?
24.01.2019 р. до господарського суду Київської області від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 911/1009/18 разом із висновком судової земельно-технічної експертизи № 20884/18-41 від 21.01.2019 р., яким було встановлено, що частина земельної ділянки площею 15,0255 га з кадастровим номером :01:016:0051 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 15,0346 га), частина земельної ділянки площею 6,6865 га з кадастровим номером :01:001:0102 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 6,7445 га), частина земельної ділянки площею 13,2943 га з кадастровим номером :01:025:0026 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (загальна площа земельної ділянки становить 15,0296 га), земельна ділянка площею 9,4166 га з кадастровим номером :01:007:0032 перебуває в межах Ставищенської селищної ради (поворотних точок межі населеного пункту, встановлених Проектом формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів, затвердженим рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 р.).
Слід зазначити, що згідно зі ст. 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 ГПК України.
За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Досліджуючи усі долучені до матеріалів справи докази та пояснення сторін, суд зазначає таке.
Проект формування територій і встановлення меж Ставищенської селищної ради народних депутатів було затверджено рішенням 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів «Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів» від 11.11.1993 р.
Відповідно до зазначеного рішення сесія районної Ради народних депутатів вирішила: затвердити уточнені межі і площі територій сільських і Ставищенської селищної Ради народних депутатів (згідно додатку № 1); затвердити уточнені межі і площі сільських населених пунктів (згідно додатку № 2); у зв`язку з відсутністю резервних площ в смт. Ставище під індивідуальну забудову, та враховуючи, що 38 га з проекту розширення на даний час знаходиться під будівництвом індивідуальних житлових будинків, погодити проект передачі земель Ставищенській селищній Раді народних депутатів із землекористувань господарств району та 43,2 га земель запасу з метою розширення індивідуальної житлової забудови; просити Київську обласну Раду народних депутатів затвердити проект передачі земель Ставищенській селищній Раді народних депутатів.
Слід зазначити, що за приписами ст. 3 Земельного кодексу України 1990 року в редакції на час прийняття вказаного рішення Районної ради, власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну.
Відповідно до ст. 64 Земельного кодексу України 1990 року (у тій же редакції) до земель селища міського типу належать усі землі в межах селища. Землі селища міського типу перебувають у віданні селищної Ради народних депутатів. Межі селищ міського типу встановлюються і змінюються обласною Радою народних депутатів або за її дорученням відповідною районною, міською, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Радою народних депутатів.
Отже, згідно із Земельним кодексом України 1990 року повноваженнями щодо встановлення меж селищ міського типу були наділені обласні ради.
Суд констатує, що, з урахуванням обставин справи, належним доказом перебування спірних у даній справі земельних ділянок в межах населеного пункту смт. Ставище є Проект формування меж вказаного населеного пункту, складений та затверджений з урахуванням дотримання норм діючого законодавства та, відповідно, у передбаченому законом порядку.
Проте, як слідує з матеріалів справи, останні не містять ані доказів встановлення меж смт. Ставище обласною радою, ані доказів надання обласною радою відповідного доручення Ставищенській районній раді.
Водночас, і саме зазначене вище рішення 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 р. «Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів» не містить посилань на наявність відповідного доручення, наданого обласною радою районній раді для визначення меж смт. Ставище.
При цьому, як вбачається з преамбули вказаного рішення воно було прийняте у зв`язку з тим, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 334 від 07.05.1993 р. «Про першочергові заходи щодо підготовки і проведення земельної реформи» Київським інститутом/відділенням/«Укрземпроект» було проведено уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та сільських населених пунктів.
Слід зазначити, що згідно з Розділом І постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.1993 р. № 334 «Про першочергові заходи щодо підготовки і проведення земельної реформи», Держкомзем, Раду Міністрів Республіки Крим, обласні, Київську і Севастопольську міські державні адміністрації було визначено в якості відповідальних за виконання, зокрема, заходів із завершення роботи щодо уточнення меж і площ територій сільських і селищних Рад народних депутатів, встановлення меж сільських населених пунктів, визначення земель в межах адміністративних районів, що не підлягають передачі у колективну і приватну власність, земель державної власності, які можуть передаватися у колективну власність, а також земель загальнодержавної та комунальної власності.
При цьому, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України, посилання на яку міститься в рішенні 17 сесії 21 скликання Ставищенської районної ради народних депутатів від 11.11.1993 р. «Про затвердження уточнення меж і площ територій сільських і селищної Ради народних депутатів та площ сільських населених пунктів», не було наділено районні ради повноваженнями щодо встановлення меж населених пунктів.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності належного затвердження у передбаченому чинним на той час законодавством порядку меж смт. Ставище.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
При цьому, суд відхиляє посилання позивача на преюдиційність рішення Ставищенського районного суду Київської області від 01.07.2015 р. у провадженні № 2/378/166/15, яким, на його переконання, встановлено, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту смт. Ставище, оскільки за змістом зазначеного рішення не вбачається дослідження судом відповідності встановлення меж населеного пункту приписам чинного на час такого встановлення законодавства.
З огляду на викладене, у даному випадку підстави вважати спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:016:0051 площею 15,0346 га, :01:001:0102 площею 6,7445 га, :01:025:0026 площею 15,0296 га, :01:007:0032 площею 9,4166 га розташованими у належно встановлених межах населеного пункту смт. Ставище є відсутніми, і, відповідно, є відсутніми підстави вважати ці земельні ділянки землями комунальної власності смт. Ставище.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Ставищенської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про визнання земельних ділянок з кадастровим номером :01:016:0051 площею 15,0346 га, з кадастровим номером :01:001:0102 площею 6,7445 га, з кадастровим номером :01:025:0026 площею 15,0296 га, з кадастровим номером :01:007:0032 площею 9,4166 га, комунальною власністю територіальної громади Ставищенської селищної ради задоволенню не підлягають.
Поряд з цим, слід зазначити, що відповідачем було заявлено про застосування до вимог позивача у даній справі наслідків спливу строку позовної давності.
Згідно з приписами статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної даності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Частиною третьою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 ст. 267 ЦК України).
Водночас, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи, за захистом якого вона звернулася до суду.
З огляду на викладене, у даній справі позовна давність не може бути застосована, оскільки судом було встановлено відсутність підстав для задоволення позову.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).
Поряд з цим, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
З урахуванням наведеного суд відзначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не спростовує.
Витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, відповідно до ст. 123, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.
Окрім того, під час судового розгляду даної справи по суті, у судовому засіданні 30.05.2019 р. представником третіх осіб 1-24 було заявлено клопотання, відповідно до якого останній на підставі ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України просив вирішити питання щодо наявності підстав для скасування заходів забезпечення позову, а саме питання про зняття арешту із спірних земельних ділянок, які були предметом даного позову і на які було накладено арешт у справі № 911/959/18 (суддя Конюх О.В.).
З приводу наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Між тим, у справі № 911/1009/18, за наслідками розгляду якої суд приймає дане рішення, заходи забезпечення позову не вживалися, у зв`язку з чим у суду відсутні передбачені процесуальним законодавством підстави для вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову, застосованих у іншому провадженні.
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
У задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Згідно з приписами ч.ч. 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до вимог статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11.06.2019 р.

Суддя В.М. Бабкіна