ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2216/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В.

судді: Кузнецов В.О., Чередко А.Є. ( зміна складу судової колегії відбулася на підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.06.2019р.)

секретар судового засідання Кисельов Є.О.

за участю представників:

від позивача: Шелухін Д.О., протокол №2 від 23.01.2008 р., директор;

від позивача: Алімова Т.М., довіреність №1 від 26.09.2018 р., адвокат;

від відповідача: Бєлікова К.Г.., довіреність №1.6/156 від 03.04.2019 р., адвокат;

від відповідача: Шамілова Я.А., довіреність №1.6/232 від 06.06.2019 р., представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділеса» на рішення господарського суду Запорізької області від 14.01.2019, повний текст рішення складено 21.01.2018, суддя Горохов І.С., у справі №908/2216/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділеса», м. Запоріжжя,

до відповідача Запорізької торгово-промислової палати, м. Запоріжжя

про стягнення заборгованості в розмірі 99 726,57 грн за договором підряду № 176/17 від 14.04.2017, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року до Господарського суду Запорізької області звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділеса» до відповідача Запорізької торгово-промислової палати про стягнення заборгованості за договором підряду в розмірі 99726,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання в частині своєчасної оплати за виконані підрядні роботи за додатковими угодами №№9,10,11,13.

В якості правових підстав позову позивач посилається на норми ст. 853, 882 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.01.2019 у справі №908/2216/18 в задоволенні позову відмовлено повністю. Судові витрати покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довів належними доказами погодження з відповідачем додаткових угод №№9,10,11,13 на виконання робіт, оскільки зі сторони відповідача вони не були підписані.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю «Ділеса» звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та не врахування висновку Великої палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апелянт посилається на те, що:

- предметом доказування у справі є факт виконання позивачем робіт згідно актів в рамках укладеного з відповідачем договору підряду, тому правовідносини мають регулюватись договором підряду, однак суд, розглядаючи справу не застосував до спірних правовідносин главу 61 «Підряд», що має наслідком ухвалення незаконного рішення у справі;

- суд розглянув справу формально, що призвело до порушення принципу рівності, оскільки право підрядника на отримання оплати за виконану ним роботу поставлено судом в залежність від формальної відсутності підпису замовника на додаткових угодах до Договору підряду;

- судом не враховано висновок Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17 щодо визнання договору підряду укладеним, у зв`язку з його не підписанням зі сторони замовника;

- вважає хибним висновок суду, що листування між сторонами з приводу спірної ситуації не стосується обставин справи та не підтверджує погодження відповідачем виконання робіт, наведених в актах за спірними додатковими угодами, оскільки, на думку апелянта, такі письмові докази підтверджують вживання позивачем заходів, які б спонукали відповідача прийняти виконані роботи, в тому числі підписати спірні додаткові угоди;

- акти виконаних робіт по спірним етапам були вручені відповідачу як нарочно, так і направлені поштою, проте без будь-яких мотивів ним не розглянуті.

07.03.2019р. відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. (а.с.29-35, т.3) Вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за неукладеними додатковими угодами №№ 9, 10, 11, 13, оскільки до матеріалів справи не надано погоджених та підписаних уповноваженою особою відповідача додаткових угод разом з додатками до них: договірної ціни, локального кошторису, графіку виконання робіт, графіку фінансування. Відтак, між сторонами не погоджені такі суттєві умови як види робіт, об`єми, строки виконання, вартість робіт та порядок розрахунків, саме тому такі додаткові угоди є неукладеними. Положення договору підряду не регулюють правовідносини за додатковим угодами, так як вказані угоди не підписані сторонами та не визначені ними як невід`ємні частини договору підряду. Посилання апелянта на висновок Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17 вважає помилковими, оскільки у спірному випадку відповідач не вчинив жодних дій, які б свідчили про фактичне укладення додаткових угод. Позивач не надав доказів, які б свідчили про дійсно виконані роботи.

07.03.2019 на електронну адресу суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач виклав умови спірних додаткових угод та зазначив, що відповідач погодився з такими умовами та вчинив дії, які свідчать про фактичне укладення спірних додаткових угод. (а.с.36-40, 44-46, т.3)

15.04.2019 від відповідача надійшли доповнення до відзиву на апеляційну скаргу, в яких зазначив, що позивачу була зарахована від відповідача авансова плата в сумі 172 472, 88грн. в рахунок оплати за виконані та прийняті роботи за попередніми (не спірними) додатковими угодами за договором підряду в сумі 58 908, 62 грн. Вважає необґрунтованими твердження апелянта про несплату відповідачем вартість виконаних робіт за додатковою угодою № 18. (а.с.59-61, т.3)

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. ст. 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

14.04.2017 між Запорізькою торгово-промисловою палатою (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ділеса» (підрядник) укладено договір підряду №176/17 Договір підписаний та скріплений печатками обох сторін. (а.с.12-16, т.1)

Згідно п. 1.1 договору замовник доручає, а підрядник приймає на себе зобов`язання на свій ризик виконати ремонтно-будівельні роботи на об`єктах замовника, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи на умовах даного договору.

За умовами п. 1.2 договору підрядник виконує роботи з використанням своїх матеріалів та засобів, вартість яких включена до вартості робіт згідно договірної ціни та локального кошторису, які є невід`ємними частинами даного договору. Якщо роботи виконуються з матеріалу замовника, сторони встановлюють норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів шляхом укладання додаткової угоди до даного договору (із складанням акту прийому-передачі матеріалів без переходу права власності), яка є його невід`ємною частиною.

Пунктом 1.3 договору визначено, що роботи виконуються поетапно, на кожен етап складається додаткова угода з договірною ціною, локальним кошторисом та графіком виконання робіт до неї, які є невід`ємними частинами даного договору.

Пунктом 2.2 договору погоджено, що види робіт, об`єми, строки виконання, вартість виконуваних робіт та порядок розрахунків за кожним етапом визначається за погодженням сторін та оформлюється додатковою угодою з договірною ціною, локальним кошторисом, графіком виконання робіт та графіком фінансування до неї, які є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з п. 2.4 договору замовник здійснює оплату за виконані роботи на підставі рахунку підрядника шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника.

За умовами п. 3.1 договору підрядник зобов`язується приступити до виконання робіт протягом 2-х робочих днів з моменту отримання попередньої оплати.

Пунктом 5.1. договору сторони узгодили, що здача та приймання виконаних робіт здійснюється на підставі Актів форми КБ-2в та КБ-3, які є невід`ємними частинами даного договору.

Строк дії договору визначено пунктом 9.1. договору, за яким даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2017 року включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно умов п. 1.3 та п. 2.2 договору підряду сторонами укладено та підписано додаткові угоди, які є його невід`ємними частинами (а.с.17-89, 117-123, 131-154, т.1): додаткова угода № 1 від 14.04.2017; додаткова угода № 2 від 14.04.2017; додаткова угода № 3 від 14.04.2017; додаткова угода № 4 від 01.08.2017; додаткова угода № 5 від 01.08.2017; додаткова угода № 6 від 25.07.2017; додаткова угода № 7 від 10.08.2017; додаткова угода № 8 від 15.08.2017; додаткова угода № 12 від 18.10.2017; додаткова угода № 14 від 22.09.2017; додаткова угода № 15 від 24.10.2017; додаткова угода № 18 від 30.11.2017.

На виконання умов договору та на виконання вищевказаних додаткових угод замовник перерахував на рахунок виконавця загальну суму 1 141 593,43 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. (а.с.1-8, т.2)

Разом з тим, матеріали справи містять Додаткові угоди №№ 9, 10, 11, 13 з доданими до них довідками про вартість виконаних будівельних робіт і витрат, акти приймання виконаних будівельних робіт та визначенням договірної ціни (а.с.90-101, 102-109, 110-116, 124-130, т.1).

Додаткові угоди №№ 9, 10, 11, 13 та додані до них документи зі сторони відповідача не підписані та не засвідчені його печаткою.

З приводу виконання та оплати робіт за додатковими угодами, а також щодо підписання додаткових угод №№ 9, 10, 11, 13, актів виконаних робіт до них та договірної ціни, між сторонами було письмове листування: лист ЗТПП від 06.10.2017 № 03.18/455, лист ТОВ «Ділеса» № 16 від 01.12.2017, лист ЗТПП від 26.12.2017 № 03.18/602, лист ТОВ «Ділеса» від 21.12.2017 № 17, лист ЗТПП від 25.01.2018 № 02.2.2/23, лист ТОВ «Ділеса» від 15.03.2018 № 6, лист ЗТПП від 05.03.2018 № 02.2.2/94, лист ТОВ «Ділеса» від 23.03.2018 № 7, лист ЗТПП від 02.07.2018 № 03.2/234, лист ТОВ «Ділеса» від 26.07.2018 № 18. (а.с.16-33, т.2)

Вважаючи, що у відповідача виникло зобов`язання по оплаті виконаних будівельних робіт за Додатковими угодами №№ 9, 10, 11, 13, позивач звернувся до суду з цим позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 99 726,57 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, в підтвердження своїх позовних вимог, не надав належним чином оформлені та підписані Додаткові угоди №№ 9, 10, 11, 13 до Договору підряду та додатків до цих додаткових угод, які передбачені п. 1.3., 2.2. Договору підряду.

Апеляційний господарський суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, в силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Разом з тим, частиною 8 статті 181 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Як зазначено вище, пунктами 1.3 та 2.2 договору підряду передбачено обов`язкове погодження сторонами та оформлення додатковою угодою з договірною ціною, локальним кошторисом, графіком виконання робіт та графіком фінансування таких суттєвих умов як види робіт, об`єми, строки виконання, вартість виконуваних робіт та порядок розрахунків за кожним етапом.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Позивач не надав суду належних доказів в підтвердження факту підписання та погодження зі сторони відповідача спірних додаткових угод та доданих до неї документів: договірної ціни, локального кошторису, графіку виконання робіт, графіку фінансування.

Відтак, суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів, дійшов правомірного висновку, що у зв`язку з відсутністю підписаних додаткових угод зі сторони відповідача, умови Додаткових угод щодо виду робіт, об`ємів, строків виконання робіт, вартість цих робіт та порядок розрахунків між сторонами не погоджувались, а тому підстави для стягнення з відповідача заборгованість за неукладеними Додатковими угодами №№ 9, 10, 11, 13 відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Апелянт вважає, що предметом доказування у справі є факт виконання позивачем робіт згідно актів виконаних робіт в рамках укладеного з відповідачем договору підряду, тому до спірних правовідносин мають застосовуватись положення про договір підряду, проте, як вважає колегія суддів, положення договору підряду не регулюють правовідносини за додатковими угодами №№ 9, 10, 11, 13, оскільки вказані угоди не підписані однією стороною, а тому не є невід`ємною частиною договору підряду, відтак застосовувати положення про договір підряду в даному випадку недоцільно.

Щодо посилання апелянта на п. 76 постанови Великої палати Верховного Суду від 05.06.2018р. у справі № 338/180/17 щодо визнання договору підряду укладеним у зв`язку з вчиненням відповідних дій сторонами, судова колегія зазначає, що у спірних правовідносинах інші обставини, оскільки відповідач у даній справі не вчиняв жодних дій, які б свідчили про укладення додаткових угод №№ 9, 10, 11, 13.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги визнаються апеляційним господарським судом безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтовані та правомірні висновки суду першої інстанції, викладені в судовому рішенні, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 14.01.2019 залишенню без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ділеса» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.01.2019 у справі №908/2216/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду

Постанова складена у повному обсязі 13.06.2019.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя А.Є. Чередко