номер провадження справи 35/5/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2019 Справа № 908/1040/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: головуючий суддя Топчій О.А.,

за участю секретаря судового засідання Авраменко К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарську справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, б. 34-А)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Приладобудування» (69032, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, б. 9-А)

про стягнення суми 136 313,34 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Ковальова Т.А., довіреність №52-19 від 04.03.2019;

від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

26.04.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Приладобудування» про стягнення попередньої оплати за договором №15 від 11.02.2016 в сумі 136 313,34 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 26.04.2019 здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1040/19 та визначено до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 06.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №908/1040/19, присвоєно справі номер провадження 35/5/19. Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 21.05.2019 о 15 год. 00 хв.

Ухвалою суду від 21.05.2019 відкладено розгляд справи у порядку спрощеного провадження на 12.06.2019 о 14 год. 30 хв.

ПАТ «Донбасенерго» звернулося до господарського суду Запорізької області з вимогою стягнути з відповідача 136 313,34 грн коштів попередньої оплати за договором від №15 від 11.02.2016, зазначивши, що позивачем сплачено на користь відповідача 136 313,34 грн попередньої плати за поставку товару, однак відповідачем товар не поставлено, що стало підставою для відмови позивача від договору.

В судовому засіданні 12.06.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у призначені судові засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому порядку шляхом направлення на адресу відповідних ухвал. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Вимоги ухвал суду не виконані, відзив на позов не надано.

Про отримання відповідачем 15.05.2019 ухвали суду від 06.05.2019 свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 69 5.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2).

Отже, враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце призначеного судового засідання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами.

В судому засіданні 12.06.2019 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом 5 днів.

Розгляд справи відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме, програмно апаратного комплексу Оберіг.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

11.02.2016 між ПАТ «Донбасенерго» - покупець та ТОВ «Приладобудування» - постачальник укладено договір №15 на поставку продукції, за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця продукцію прилади й апаратуру гідравлічні або пневматичні для автоматичного регулювання чи контролювання (прилад ЕлМетро) (код ДК016:2010-26.51.65-00.00), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики якої зазначені в Додатку №1 , що є невід`ємною частиною даного договору.

Ціна договору складає: без ПДВ 131 000,00 грн, ПДВ 20% - 26 200,00 грн. Разом з ПДВ 157 200,00 грн (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.5. договору розрахунки за продукцію здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені у Додатку №1 до договору.

Пунктом 7.3. договору встановлено обов`язок постачальника забезпечити поставку продукції у порядку і строки, встановлені цим договором.

Строк дії договору визначено п. 12.1. Так, даний договір набирає чинності з моменту його укладення обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє протягом строку, зазначеного в додатку №1 до договору, а в частині гарантійних зобов`язань постачальника до повного належного виконання. Строк дії договору до 31.12.2017 (п. 9 додатку №1 до договору в редакції додаткової угоди №1 від 27.12.2016).

Пунктом 2 додатку №1 до договору визначено умови розрахунків. Так, попередній платіж у розмірі 70% від вартості партії продукції протягом 15-ти календарних днів з моменту отримання покупцем відповідного рахунку (п. 3.1). Платіж у розмірі 30% від вартості продукції протягом 15-ти календарних днів з моменту отримання покупцем листа-повідомлення про готовність партії продукції до відвантаження та відповідного рахунку (п. 3.2).

Відповідно до п. 3.5. додатку №1 до договору, поставка здійснюється партіями протягом 60 днів з моменту отримання постачальником платежу, передбаченого п. 3.1. цього додатку, при цьому не пізніше 3-х днів після отримання постачальником платежу, передбаченого п. 3.2. цього додатку.

На виконання умов договору постачальником було виставлено для оплати рахунок-фактуру №СПа-000016 від 26.03.2016 на суму 194 733,34 грн.

На виконання умов договору позивачем на користь відповідача сплачено суму попередньої плати в розмірі 70%, що становить 136 313,34 грн, наступними платіжними дорученнями:

- №6743 від 25.08.2016 на суму 26313,34 грн;

- №10 від 04.01.2016 на суму 20000,00 грн;

- №71 від 05.01.2017 на суму 20000,00 грн;

- №205 від 06.01.2017 на суму 35000,00 грн;

- 3241 від 10.01.2017 на суму 35000,00 грн.

Враховуючи тривале невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо поставки обумовленої договором продукції, позивач 18.01.2018 надіслав на адресу відповідача заяву-вимогу про відмову про виконання зобов`язань за договором №15 від 11.02.2016 та про повернення коштів попередньої оплати.

Направлення зазначеної заяви на адресу відповідача підтверджується описом вкладення у цінний лист від 18.01.2018 та фіскальним чеком №7033 від 18.01.2018.

Відповіді на заяву-вимогу не надано, грошові кошти позивачеві не повернуто.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині своєчасної поставки товару стала підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в примусовому порядку.

Аналіз норм чинного законодавства та наданих матеріалів, дає суду можливість зробити висновки, що правовідносини сторін врегульовані договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За умовами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Позивачем належним чином доведене порушення його прав зі сторони відповідача.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

При цьому суд зазначає, що за приписами п.п. 2 п. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1921,00грн.

Таким чином, за подання до суду позову позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2 044,70 грн.

За приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в розмірі більшому, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. ст. 73, 86, 202, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Приладобудування» про стягнення суми 136 313,34 грн задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Приладобудування» (69032, м. Запоріжжя, вул. Рекордна, б. 9-А; ідентифікаційний код юридичної особи 39473419) на користь Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» (03150, м. Київ, вул. Предславинська, б. 34-А, ідентифікаційний код юридичної особи 23343582) суму попередньої оплати за договором №15 від 11.02.2016 в розмірі 136 313,34 грн (сто тридцять шість тисяч триста тринадцять гривень 34 коп.), судовий збір у розмірі 2 044,70 грн 9дві тисячі сорок чотири гривні 70 коп.).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 13 червня 2019 року.

Суддя О.А. Топчій