ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.06.2019 Справа № 908/1427/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., розглянувши матеріали заяви № 1446 від 05.06.2019 (вх. № 1537/08-07/19 від 10.06.2019) про видачу судового наказу

заявника Приватного акціонерного товариства «Бердянське підприємство теплових мереж» ідентифікаційний код юридичної особи 05541120 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Морська, буд. 65/97)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-1», ідентифікаційний код юридичної особи 23788663 (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Леваневського, буд. 22)

за вимогою про стягнення 32024,68 грн.

Без повідомлення (виклику) заявника і боржника.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Бердянське підприємство теплових мереж» звернулося до господарського суду Запорізької області із заявою № 1446 від 05.06.2019 (вх. № 1537/08-07/19 від 10.06.2019) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-1» заборгованості за отриману теплову енергію за період з листопада 2018 року по березень 2019 року за Договором № 454 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 04.03.2010.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 10.06.2019 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1427/19 та визначено до розгляду судді Науменку А.О.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про наявність його заявнику невідомо.

Судовий наказ, відповідно до положень статті 232 ГПК України, є судовим рішенням.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.148 цього Кодексу. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

За змістом статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним в письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 ГПК України).

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Згідно з п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема: якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України до заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст.ст. 76-78 ГПК України належними, допустимими та достовірними доказами є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 цього Кодексу суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, в також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Із змісту заяви, поданої Приватним акціонерним товариством «Бердянське підприємство теплових мереж», слідує, що заявник просить стягнути з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-1» заборгованість за отриману теплову енергію за період з листопада 2018 року по березень 2019 року за договором № 454 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 04.03.2010.

Як зазначено у заяві, споживач (боржник) відповідно до п.п. 1.1, 4.6 Договору, зобов`язався щомісячно сплачувати за отриману теплову енергію не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним. Постачальник зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, що підтверджується виписаними та направленими споживачу рахунками-актами для сплати та відсутністю актів-претензій з боку споживача, відповідно до п. 2.2.4 Договору. Боржник не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань по своєчасній оплаті за отриману теплову енергію і за період листопад 2018 року березень 2019 року має заборгованість перед заявником у розмірі 32024,68 грн., що підтверджується довідкою про нарахування та оплати.

До заяви додано копію зазначеного договору, довідку, копії Рахунків-актів виконаних робіт та копії фіскальних чеків та списків відправлень. Інших доказів на підтвердження вимог щодо видачі судового наказу, а саме щодо підтвердження договірних взаємовідносин сторін та виникнення заявленої до стягнення суми заборгованості у заяві не вказано та до неї не додано.

При цьому, у заяві вказано про надання копії Договору від 04.03.2010, а до заяви заявником додано Договір № 454 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення датований 01.03.2010, зі строком укладення з 01.01.2010 по 31.12.2010 та підписанням сторонами 04.03.2010. Пояснень з цього приводу не надано.

Згідно з п.п. 4.5, 4.6, 4.7 Договору, споживач має право вносити авансовий платіж; рахунок-акт виконаних робіт виписується до 15 числа місяця, наступного за звітним; оплата проводиться споживачем не пізніше 20 числа наступного за звітним місяцем; на вимогу постачальника проводиться обов`язкова звірка взаєморозрахунків за використану теплову енергію з оформленням акту-звірки взаєморозрахунків.

До заяви заявником надані копії Рахунків-Актів виконаних робіт за договором № 244 від 01.12.2009 за період з листопада 2018 року по березень 2019 року на заявлену до стягнення суму, які не підписані з боку споживача та копії фіскальних чеків (копії неналежної якості, у нечитаємому вигляді) та списків відправлень, з яких не вбачається, що саме направлялось одержувачу.

Заявником додатків до Договору, та інших, передбачених Договором документів, зокрема, актів звірки взаєморозрахунків, тощо, не надано. Про відсутність зазначених документів не вказано.

Тобто, із вищенаведеного вбачається, що вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, не підтверджуються належним чином доданими до заяви документами.

Із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права заявленої заявником грошової вимоги, за якою подано заяву про видачу судового наказу про стягнення суми грошової заборгованості.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви про видачу судового наказу слід відмовити на підставі п.п.1, 8 частини першої статті 152 ГПК України.

За змістом ч. 1 ст. 153 цього Кодексу відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст.ст. 147, 150, п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 152, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Бердянське підприємство теплових мереж» у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз-1» заборгованості за отриману теплову енергію за період з листопада 2018 року по березень 2019 року за Договором № 454 купівлі-продажу теплової енергії у вигляді гарячої води на потреби опалення від 04.03.2010.

Додаток на адресу заявника: копія даної ухвали, оригінал платіжного доручення № 5444 від 05.06.2019 про сплату судового збору у розмірі 192,10 грн. (на 1 арк.) та копія заяви із доданими документами на 20 аркушах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 14.06.2019 та може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її підписання в порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Ухвала підписана 14.06.2019.

Суддя А.О. Науменко