ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" червня 2019 р. м. Київ Справа № 911/819/19

Суддя Д.Г.Заєць, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріголд» б/н від 11.06.2019 року (вх.№131/19 від 11.06.2019 року) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на посіви, розташовані на земельних ділянках сільськогосподарського призначення

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріголд», Вінницька область, Оратівський район, смт. Оратів

до Селянського (фермерського) господарства «Надросся», Київська область, Тетіївський район, с. Погреби

про стягнення заборгованості

секретар судового засідання О.О.Стаднік

представники:

від позивача: Т.І.Петракова

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріголд» (далі позивач) б/н від 25.03.2019 року (вх.№858/19 від 26.03.2019 року) до Селянського (фермерського) господарства «Надросся» (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Договором поставки №20-04-02/2018 від 20.04.2018 року у розмірі 175757,80 грн.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/819/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.05.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 07.05.2019 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Представником позивача у судовому засіданні 07.05.2019 року подано клопотання про продовження строків підготовчого провадження на тридцять днів.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів та відкладено розгляд справи на 11.06.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 11.06.2019 року повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Представник позивача у судовому засіданні 11.06.2019 року подав клопотання б/н від 11.06.2019 року (вх.№131/19 від 11.06.2019 року) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на посіви (майбутній врожай 2019 року), розташовані на земельних ділянках сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: НОМЕР_1 :005:0001, :04:021:0003, :04:013:0029, :05:007:0015, :05:006:0020, :04:016:0014 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться за адресою: Київська область, Тетіївський район.

Частиною першою ст. 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у судовому засіданні 11.06.2019 року подану представником заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що відповідач Селянське (фермерське) господарство «Надросся» ухиляється від виконання грошових зобов`язань за Договором поставки №20-04-02/2018 від 20.04.2018 року, що в подальшому може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. В поданій заяві позивач посилається на те, що у відповідача відсутні зареєстровані права власності на рухоме чи нерухоме майно. В той же час, зі слів позивача, за відповідачем зареєстровані майнові права, зокрема, права оренди на 13 земельних ділянок, що розташовані в Тетіївському районі Київської області, на яких відповідач здійснює господарську діяльність та засіяв зазначені земельні ділянки сільськогосподарськими культурами.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом вищенаведеної норми, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

З урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

(Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 21.03.2018 року у справі №904/5971/17, постанові від 07.06.2018 року у справі №910/23468/17, постанові від 04.06.2018 року у справі №910/23741/17, постанові від 04.05.2018 року у справі №910/339/18).

В поданій заяві про забезпечення позову позивачем не доведено суду обставини та не надано документів на підтвердження подальшого утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. Забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача у майбутньому. Позивачем не наведено обґрунтувань доцільності вжиття вказаних заходів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позивачем не визначено вартість посівів, а також приблизну їх вартість після збору врожаю. Зазначена обставина унеможливлює вирішення питання щодо співмірності таких видів забезпечення позову, як накладання арешту, із заявленими позовними вимогам.

Разом з тим, враховуючи кількість земельних ділянок, на яких були посіяні сільськогосподарські культури, їх вартість може значно перевищувати розмір ймовірних завданих збитків позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Захист прав не може бути здійснено за рахунок інших осіб, права яких порушуються. Позивач просить накласти арешт на посіви (майбутній врожай 2019 року) сільськогосподарських культур, які вирощуються (вирощувалися) на земельних ділянках, що знаходиться в оренді у відповідача та на земельних ділянках, які не є предметом спору і належать на праві приватної власності фізичній особі.

Тому правові підстави для накладення арешту на посіви відсутні.

Таким чином, заявляючи про необхідність вжиття заходів до забезпечення позову, заявник не навів обставин, з якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття та не підтвердив їх належними доказами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи викладене, заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами, яким чином невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення або до неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову.

За таких обставин, зважаючи на безпідставність та необґрунтованість, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 136-140, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агріголд» (22600, Вінницька обл., Оратівський р-н, смт. Оратів, провулок Жовтневий, буд. 5, ) у задоволенні клопотання б/н від 11.06.2019 року (вх.№131/19 від 11.06.2019 року) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на посіви (майбутній врожай 2019 року), що розташовані на земельних ділянках сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами: НОМЕР_2 : НОМЕР_3 :005: НОМЕР_4 , НОМЕР_2 :04:021:0003, :04:013:0029, :05:007:0015, :05:006:0020, :04:016:0014, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Київська область, Тетіївський район, що використовуються відповідачем СФГ «Надросся» (09810, Київська обл., Тетіївський р-н, с. Погреби, ) на праві оренди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена протягом 10 днів з моменту складення повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 14.06.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць