ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 902/6/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Демидюк О.О. , суддя Павлюк І.Ю.

секретар судового засідання: Соколовська О.В.

за участю представників сторін:

позивача: Рязановський Д.Л., Пономаренко М.М.

відповідача: Лишак І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" на рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року (ухвалене у м.Вінниця 25 березня 2019 року об 14:30 год., повний текст складено 04 квітня 2019 року) у справі №902/6/19 (суддя Нешик О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Сервісний Центр "Автоекспо"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика"

про стягнення 724569,87 грн. заборгованості згідно договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово-Сервісний Центр "Автоекспо" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" заборгованості по оплаті поставленого товару в розмірі 724569,87 грн згідно договору купівлі-продажу №ТСЦ/8/П від 21 лютого 2018 року.

Рішенням господарського суду Вінницької області (суддя Нешик О.С.) від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Сервісний Центр "Автоекспо" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" про стягнення 724569,87 грн. заборгованості згідно договору купівлі-продажу. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" (вул.Слобода, 141, м.Ладижин, Вінницька область, 24320, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-Сервісний Центр "Автоекспо" (вул.Павла Усенка, 8, м.Київ, 02105, ) суму заборгованості в розмірі 724569,87 грн; відшкодування витрат зі сплати судового збору в розмірі 10868,55 грн; відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30000 грн; відшкодування витрат, пов`язаних із вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду, у розмірі 501,41 грн.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що зі змісту договору поставки випливає, що він укладений між двома господарюючими суб`єктами (є двостороннім), при цьому податковий орган його стороною не значиться, в зв`язку з цим дії чи бездіяльність останнього не можуть впливати на обсяг зобов`язань сторін згідно укладеного між ними правочину, в т.ч. щодо оплати вартості товару. Суд, на підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо вартості та обсягу поставлених товарів за договором, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про стягнення суми основного боргу у розмір 724569,87 грн.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, відповідач - ТОВ "Вінницька птахофабрика" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити у позові.

Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що зі змісту пункту 5.2 додатку №1 до договору поставки вбачається, що він є превалюючим перед усіма іншими пунктами договору пов`язаними з оплатою товару. Отже, сторонами визначено строк виконання зобов`язання ТОВ "Вінницька птахофабрика" протягом 5-ти банківських днів з моменту отримання МХП податкової накладної (податкових накладних) з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її складання та реєстрації. Разом з тим, жодних податкових накладних як того вимагає зазначений вище пункт договору відповідач не отримав. Позивач не надав відповідачу належним чином зареєстровану податкову накладну, а тому у відповідача згідно пункту 5.2 додатку №1 до договору поставки не виник обов`язок з оплати за вже поставлений товар.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 15 травня 2019 року у справі №902/6/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Вінницька птахофабрика" на рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 та призначено розгляд апеляційної скарги на 11 червня 2019 року об 10:00 год.

Від позивача - ТОВ "Торгово-сервісний центр "Автоекспо" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що позивачем добросовісно були виконані всі зобов`язання по договору купівлі-продажу №ТСЦ/8/П від 21 лютого 2018 року: як зобов`язання щодо поставки товару, так і зобов`язання щодо складання та реєстрації податкової накладної.

29 травня 2019 року на адресу суду від позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-сервісний центр "Автоекспо" надійшла заява №0524/1 від 24 травня 2019 року на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30 травня 2019 року у справі №902/6/19 заяву ТОВ "Торгово-сервісний центр "Автоекспо" на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/6/19 задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Касаційному господарському суду у складі Верховного Суду (м.Київ, вул. Копиленка, 6).

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 31 травня 2019 року у справі №902/6/19 доручено забезпечення проведення відеоконференції Києво-Святошинському районному суду Київської області (03170, м. Київ, вул. Мельниченка, 1).

04 червня 2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Вінницька птахофабрика" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Ладижинського міського суду Вінницької області.

Листом №902/6/19/2549/19 від 05 червня 2019 року ТОВ "Вінницька птахофабрика" було повідомлено, що клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції буде розглянуто після фактичного виходу на роботу головуючого судді Савченка Г.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 червня 2019 року у справі №902/6/19 заяву ТОВ "Вінницька птахофабрика" на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/6/19 задоволено. Доручено забезпечення проведення відеоконференції Ладижинському міському суду Вінницької області (24321, Вінницька область, м.Ладижин, вулиця Енергетиків, 13).

Розгляд справи 11 червня 2019 року відбувся в режимі відеоконференції з Ладижинським міським судом Вінницької області та Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Безпосередньо в судовому засіданні представники відповідача та позивача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши надану судом юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 21 лютого 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгово-Сервісний Центр "Автоекспо" (надалі - контрагент, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вінницька птахофабрика" в особі філії "Птахокомплекс" ТОВ "Вінницька птахофабрика" (надалі - МХП, відповідач) укладено договір №ТСЦ/8/П.

Згідно предмета вказаного Договору: контрагент зобов`язується у встановлені строки передати у власність МХП для подальшого використання в господарській діяльності товар, зазначений в додатку №2 до Договору, а МХП прийняти та сплатити певну грошову суму за товар (пункт 1.1. Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що невід`ємними частинами Договору, які визначають зобов`язання сторін та регулюють його окремі положення є:

Додаток №1 - умови, застосовані до усіх договорів, що укладаються з МХП, які обов`язкові до виконання сторонами договору (пункт 1.2.1. Договору);

Додаток №2, який визначає предмет договору та його характеристики, вимоги до Товару та поставки, строки поставки, порядок приймання та оплати товару (пункт 1.2.2. Договору);

Додаток №3 - специфікація/специфікації, що містять найменування (вид товару), вартість, кількість, одиницю виміру, термін, умови та місце поставки та інше (пункт 1.2.3. Договору).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, порядок та умови оплати товару зазначено в додатках до договору. Ціна на товар зазначається в кожному додатку № 3 та видаткових накладних на кожну партію поставки окремо.

Пунктом 5.2 Додатку №1 до Договору визначено: "Сторони Договору домовилися та погодили, що МХП безвідклично та безумовно уповноважено контрагентом здійснювати оплату за вже поставлений товар /надані послуги, тут та надалі в розумінні Податкового кодексу України у розмірі, що дорівнює сумі податкового кредиту з ПДВ, до отримання МХП податкової накладної (податкових накладних) з ПДВ, складеної в електронній формі з дотриманням умови щодо її складання та реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої контрагентом особи та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних з даними, що відповідають фактично поставленому товару/наданим послугам. МХП здійснює оплату суми, що дорівнює податковому кредиту з ПДВ протягом 5-ти банківських днів, з моменту виконання Контрагентом відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України (надалі по тексту ПКУ) та цим пунктом Договору, при умові виконання Контрагентом всіх обов`язків щодо передання усіх документів, передбачених Договором. Зазначений пункт Договору сторони застосовують незалежно від умов оплати, передбачених Додатками до цього Договору, і має перевагу перед будь-якими іншими умовами оплати товару/послуг."

Разом з тим, в подальшому між сторонами підписано Додаток №2 до Договору, пунктом 4 якого передбачені наступні умови оплати: "МХП здійснює оплату по договору з урахуванням положень додатку №1 до Договору. Частикова передоплата: в розмірі 50% від вартості товару, вказаної у додатку №3 до даного Договору, протягом 7 банківських днів з дати підписання відповідного додатку №3 до договору, а 50% від вартості не пізніше першого платіжного дня по закінченню строку 10 банківських днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної, акту прийому передачі та надання всіх супровідних документів, необхідних для реєстрації транспортного засобу в сервісних центрах МВС України."

В пункті 1 додатку №3 до Договору сторони визначили обов`язок контрагента поставити дві одиниці автобусів МАЗ 231062, Білорусь (надалі - товар), загальною вартістю 8694838,49 грн в т.ч. ПДВ.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу обумовлений товар, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними: №364 від 20 серпня 2018 року на суму 4241442,43 грн в т.ч. ПДВ, №393 від 05 вересня 2018 року на суму 4347419,24 грн в т.ч. ПДВ та відповідними Актами приймання передачі транспортного засобу: від 21 серпня 2018 року та від 05 вересня 2018 року.

Однак, відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати отриманого товару виконав частково на суму 7846291,8 грн /а.с.22-38/, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 724569,87 грн.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що позивачем на виконання умов договору було поставлено визначений в додатку №3 товар, а відповідачем, в свою чергу, поставлений товар було оплачено не в повному обсязі, що й зумовило звернення позивача до господарського суду за захистом своїх прав.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як слідує із змісту укладеного сторонами договору №ТСЦ/8/П від 21 лютого 2018 року, останній за своїм змістом є договором поставки.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Укладений між позивачем та відповідачем договір є оплатним, і обов`язку постачальника поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його.

При цьому, місцевий суд правомірно не прийняв до уваги твердження відповідача, що у нього відсутній обов`язок перед позивачем стосовно сплати заявленої до стягнення у даній справі суми основного боргу, в зв`язку із невиконанням останнім взятих на себе зобов`язань, визначених у пункті 5.2 Додатку №1 договору (з огляду на ненадання належним чином зареєстрованої податкової накладної).

Зі змісту пункту 5.2 додатку №1 до Договору, на який посилається відповідач у своїх запереченнях, випливає обов`язок продавця здійснити оплату протягом 5 банківських днів: "...з моменту виконання контрагентом відповідних зобов`язань, передбачених Податковим кодексом України...".

Разом з цим, з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що контрагент зобов`язання стосовно оформлення та подання податкової накладної на реєстрацію виконав, що підтверджується безпосередньо податковою накладною №12042018 /а.с.60-62/.

Частинами 1, 3, 4 статті 652 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів."

Зі змісту Договору поставки випливає, що він укладений між двома господарюючими суб`єктами (є двостороннім), при цьому податковий орган його стороною не значиться, в зв`язку з цим дії чи бездіяльність останнього не можуть впливати на обсяг зобов`язань сторін згідно укладеного між ними правочину, в т.ч. щодо оплати вартості товару.

Аналізуючи зміст пункту 4 Додатку №2 до Договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що порядок розрахунку по оплаті товару сторонами змінений та викладений в новій редакції, а тому при визначенні строку оплати підлягає застосуванню саме пункт 4 Додатку №2 до Договору.

Таким чином, відповідно до пункту 4 Додатку №2 до Договору у відповідача виникли зобов`язання по остаточному розрахунку за отриманий товар до 20 вересня 2018 року (включно).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Оцінивши позиції сторін колегія суддів констатує прийняття відповідачем товару без зауважень та заперечень.

Крім того, рішення органу ДФС про відмову в реєстрації податкової накладної не може бути відкладальною умовою у розумінні статті 212 Цивільного кодексу України.

Частиною 2 статті 666 Цивільного кодексу України визначено, що якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Колегія суддів бере до уваги, що товар за видатковими накладними №393 від 05 вересня 2018 року та №364 від 20 серпня 2018 року поставлено відповідачу і станом на 29 березня 2019 року не є повернутим позивачу, однак не є і оплаченим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наявних в матеріалах справи належних та допустимих доказів, враховуючи відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо вартості та обсягу поставлених товарів за договором, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та про стягнення суми основного боргу у розмір 724569,87 грн.

Рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 в частині розгляду заяви позивача №0305 від 05 березня 2019 року про розподіл судових витрат апелянтом не оскаржено.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування рішення місцевого господарського суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Вінницька птахофабрика" на рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Вінницької області від 25 березня 2019 року у справі №902/6/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/6/19 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "12" червня 2019 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Павлюк І.Ю.