ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2019 р. Справа№ 920/73/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Бовсуновська Ю.В,

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Сумського національного аграрного університету

на рішення Господарського суду Сумської області

від 26.02.2019 (повний текст рішення складено 01.03.2019)

у справі № 920/73/19 (суддя Котельницька В.Л.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

до Сумського національного аграрного університету

про стягнення 29 482, 60 грн.

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду звернулось ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з позовом до Сумського національного аграрного університету про стягнення 29 482,60 грн. заборгованості за Договором постачання природного газу № 2848/15-ТЕ(Т)-29 від 30.10.2015, в тому числі: 23 038,65 грн. пені, 1 955,70 грн. 3% річних, 4 488,25 грн. інфляційних втрат.

Відповідач позову не визнав, на адресу суду надіслав відзив на позов, у якому просив суд відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування своєї позиції відповідач послався на набуття чинності 30.11.2016 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з ч. З ст. 7 зазначеного Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Відповідач вважав, що Сумський національний аграрний університет наділений ознаками, які властиві теплогенеруючій організації, а тому на нього поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Позивач надіслав до суду відповідь на відзив, де підтримав позовні вимоги та зазначив про необґрунтованість позиції відповідача щодо поширення на нього дії ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.02.2019 у справі № 920/73/19 позов задоволено повністю. Стягнуто з Сумського національного аграрного університету на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість за Договором постачання природного газу № 2848/15-ТЕ(Т)-29 від 30.10.2015 в сумі 29 482,60 грн., в тому числі: 23 038,65 грн. пені, 1 955,70 грн. 3% річних, 4 488,25 грн. інфляційних втрат; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1 921, 00 грн.

Не погоджуючись із згаданим рішення, Сумський національний аграрний університет оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обгрунтування своїх вимог зазначив, що повний розрахунок з позивачем здійснив 22.12.2015, що підтверджується довідкою бухгалтерії. Оскільки Сумський національний аграрний університет є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією, на нього розповсюджуються приписи Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", отже повинні бути списані нараховані інфляційні втрати, пеня та три відсотки річних.

Враховуючи ціну позову у даній справі, яка дорівнює (52 865, 45 грн. і становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також відсутність клопотань учасників справи про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), апеляційний суд дійшов висновку, що дана апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 30 жовтня 2015 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) і Сумським національним аграрним університетом (споживачем) було укладено договір постачання природного газу № 2848/15-ТЕ(Т)-29 (далі Договір) (а.с.17-25).

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідача природний газ, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с.26-27).

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийнятті товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ч. 1, 2 ст. 193 ГК України повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( ст. 525 ЦК України ).

Договір на підставі ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Порушенням зобов`язання на підставі 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріалами справи встановлено, що оплату за переданий за Договором газ відповідач здійснював несвоєчасно та фактично не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив п. 6.1 Договору.

Факт прострочення платежів за отриманий природний газ підтверджується розрахунками позивача та фактично не заперечується відповідачем.

Проте відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на приписи ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Згаданим Законом встановлено чітке коло осіб, які мають право на списання заборгованості та нарахувань, певний порядок списання заборгованості. Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості встановлено ст. 1 Закону.

Відповідно до ст. 2 Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Разом з тим, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що Сумський національний аграрний університет є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією та на нього поширюється дія зазначеного Закону.

За приписами 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

У відповідності до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За визначенням ч.3 ст. 549 ЦК України, пеня - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За умовами п. 7.2 Договору у разі невиконання покупцем положень п. 6.1 Договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Перевіривши правильність проведених позивачем розрахунків, в тому числі: розміри простроченого платежу, періоди нарахувань, облікові ставки НБУ, індекси інфляції, суд дійшов висновку, що 23 038,65 грн. пені, 1 955,7 грн. 3% річних, 4 488,25 грн. інфляційних втрат позивачем нараховано відповідно до умов Договору та вимог діючого законодавства.

У відповідності до вимог ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості за Договором, відтак нараховані позивачем суми - 23 038,65 грн. пені, 1 955,7 грн. 3% річних, 4 488,25 грн. інфляційних втрат підлягають стягненню з останнього, отже позов у заявленій до стягнення сумі - задоволенню в повному обсязі.

Доводи апелянта (відповідача) стосовно неповного дослідження всіх обставин справи, порушення вимог матеріального права та недотримання норм процесуального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського національного аграрного університету залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області

від 26.02.2019 у справі № 920/73/19 - без змін.

Матеріали справи № 920/73/19 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.06.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко