ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" червня 2019 р. Справа № 925/1176/18

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Козоріз О.І.,

за участі представників сторін:

від позивача Андрійко Є.Л. адвокат,

від відповідача представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Уманського комунального підприємства

Уманьтеплокомуненерго про ухвалення додаткового рішення

у справі

за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна

компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Уманського комунального підприємства

Уманьтеплокомуненерго, м. Умань, Черкаської області

про стягнення 38 788 109 грн. 58 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Черкаської області від 25 березня 2019 року в позові відмовлено повністю.

01 квітня 2019 року до суду від Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02 квітня 2019 року заяву Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго про ухвалення додаткового рішення призначено на 12 год. 30 хв. 24 квітня 2019 року.

Водночас судове засідання призначене на 24 квітня 2019 року не відбулося, оскільки матеріали справи 23 квітня 2019 року за вих. № 925/1176/18/4473/2019 були направлені до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20 травня 2019 року надіслано до господарського суду Черкаської області матеріали справи за №925/1176/18 для розгляду заяви відповідача про прийняття рішення у строк до 03 червня 2019 року.

31 травня 2019 року матеріали справи надійшли до місцевого суду за належністю.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31 травня 2019 року заяву Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго про ухвалення додаткового рішення призначено на 06 червня 2019 року.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання був належним чином повідомлений, що підтверджується реєстром поштових відправлень господарського суду Черкаської області.

05 квітня 2019 року від відповідача надійшов акт прийому-передачі наданих послуг, в якому було виправлено арифметичні помилки щодо кількості годин та вартості робіт.

Представник позивача про ухвалення додаткового рішення заперечував та зазначав, що відповідачем у порушення ст. 124 ГПК України разом із заявою про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат від 05 березня 2019 року б/н, не було подано опису робіт, які мають бути надані клієнту адвокатом для надання правової допомоги станом на 05 березня 2019 року, попереднього розрахунку суми судових витрат.

Також представник позивача вказував, що до заяви про ухвалення додаткового рішення від 27 березня 2019 року, як доказ сплати винагороди (гонорару) адвокату, було додано платіжне доручення №89 від 22 лютого 2019 року, яким перераховано заробітну плату за лютий 2019 року.

Проте, зазначене платіжне доручення не є належним доказом перерахування винагороди (гонорару) адвокату. Не надано доказів витрат адвоката на послуги.

Витрати відповідача на послуги адвоката не підтверджені належними фінансовими документами.

Крім того, позивач звертає увагу на те, що справа №925/1176/18 не є складною з огляду на те, що між позивачем та відповідачем було укладено договір реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ №89/1/1730-РЗ на виконання приписів Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії , який набрав чинності 30 листопада 2016 року.

За час дії вищевказаного Закону існує усталена судова практика з приводу застосування приписів цього закону, яка не потребує значного часу для підготування позиції.

Також представник позивача зазначав, що як вбачається із матеріалів справи, адвокатом безпосередньо не було підготовлено відзив на позовну заяву, клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, заперечення на відповідь на відзив та інші документи були підписані виключно директором підприємства.

Отже, на думку позивача заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення представника позивача, а також дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне:

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З метою стягнення судових витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу адвоката, 06 березня 2019 року відповідачем було надано суду заяву про те, що кінцевий розрахунок судових витрат буде поданий відповідачем протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

Відповідно до ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

У відзиві на позов від 03 грудня 2018 року №2934 відповідачем не було надано до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивач у письмовій заяві, що надійшла до суду 25 березня 2019 року заперечував з приводу витрат відповідача з тих підстав, що останні є необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат враховується наступне:

розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 131- 2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Частиною 1 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Надання правової допомоги, зокрема,здійснення представництва інтересів юридичної особи в судах особою, яка має свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, здійснюється відповідно до вимог Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та процесуальних законів.

Адвокат має право поєднувати адвокатську діяльність із трудовими відносинами, якщо вони не стосуються випадків, зазначених у частині першій статті 7 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Чинні нормативні документи, що регулюють адвокатську діяльність в Україні, в тому числі акти Ради адвокатів України, не містять будь-яких інших заборон для адвокатів щодо форм реалізації права на працю.

У відповідності з частиною 3 статті 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Адвокат може представляти юридичну особу, з якою він перебуває у трудових відносинах, за умови укладення з такою юридичною особою договору про правову допомогу з дотриманням усіх вимог Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, в тому числі й щодо конфлікту інтересів.

Укладення юридичною особою договору про правову допомогу зі своїм штатним працівником, який одночасно є адвокатом, не суперечить чинному законодавству України і є можливим виключно з дотриманням вимог Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність та в залежності від правового статусу клієнта за договором про надання правової допомоги -законодавства про публічні закупівлі та законодавства у сфері запобігання корупції.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 5.1. договору про надання правничої допомоги від 14 лютого 2019 року укладеного між відповідачем та адвокатом Пегзою Катериною Костянтинівною визначено, що за надання правової допомоги, передбаченої в п. 1.2. даного договору клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі 12 500 грн. 00 коп.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем було сплачено Пегзі К.К. - 10 062 грн. 50 коп. заробітної плати згідно табеля , що підтверджується копіями: платіжного доручення №89 від 22 лютого 2019 року та відомості розподілу витрат від 22 лютого 2019 року, платіжного доручення №147 від 26 березня 2019 року та відомості розподілу витрат від 26 березня 2019 року.

В зв`язку з чим підприємством було також сплачено до бюджету податок з доходів найманих працівників та військовий збір.

Отже, відповідачем було сплачено Пегзі ОСОБА_1 .К саме заробітну плату, а не гонорар чи кошти в якості оплати за надання підприємству правової допомоги адвокатом.

Виплата заробітної плати здійснюється за фактично відпрацьований час на підставі табеля обліку робочого часу, який заповнюється за звітний місяць (з 1 по 15 та з 16 по 31 число).

Отже, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, що підтверджують понесення витрат на правову допомогу.

Водночас, судом враховано, що з першою заявою по суті спору відповідачем не було надано суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З урахуванням вищенаведеного, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 500 грн. 00 коп. немає, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення по справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 221 ГПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

На підставі викладеного, та керуючись ч. 2 ст. 124, ст. 221, ч. 5 ст. 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Уманському комунальному підприємству Уманьтеплокомуненерго у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на користь Уманського комунального підприємства Уманьтеплокомуненерго 12 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Суддя А.В.Васянович