ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/752/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. при секретарі судового засідання Заболотній Я.О.., розглянувши матеріали справи № 916/752/19

за позовом Заступника прокурора Одеської області (65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3, код - 03528552), в інтересах держави,

в особі Міністерства юстиції України (01001, м. Київ. вул. Городецького, 13, код - 00015622)

до відповідача 1: Комунального підприємства Новоселівської сільської ради „Регіональне бюро державної реєстрації (67730, Одеська область, Березівський район, с. Новоселівка, вул. Нова, буд. 77А, код 40379752)

та відповідача 2: Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради „Регіональне бюро державної реєстрації Алєксєєвої Юлії Сергіївни (67330, Одеська обл., Березівський район, с. Новоселівка, вул. Нова, буд. 77А, код - НОМЕР_1 )

та відповідача 3: Товариства з обмеженою відповідальністю „КУЯЛЬНИК (67133, Одеська обл., Великомихайлівський район, с. Воробіївка, вул. Центральна, буд. 25, код - 03769014)

про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

з підстав порушення вимог законодавства України

За участю представників сторін:

від прокуратури: Стогнійчук О.І. - посвідчення;

від позивача: Коваленко А.А.. - довіреність;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: Писаренко Д.М. - витяг;

В С Т А Н О В И В :

Заступник прокурора Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України до Комунального підприємства Новоселівської сільської ради „Регіональне бюро державної реєстрації, Державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради „Регіональне бюро державної реєстрації Алєксєєвої Юлії Сергіївни, Товариства з обмеженою відповідальністю „КУЯЛЬНИК якою просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Алєксєєвої Ю.С. за індексним номером 44876798 від 27.12.2018, на підставі якого за Товариством з обмеженою відповідальністю «КУЯЛЬНИК» () зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 7,3831 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0492, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

- скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно № 29708911 щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «КУЯЛЬНИК» () права власності на земельну ділянку площею 7,3831 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0492, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер майна 216.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на здійснення державним реєстратором реєстраційної дії за відсутності документів, що визначені у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в п.п. 49, 81-2 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 р.

При цьому, щодо підстав представництва прокурором в суді законних інтересів держави в особі Міністерства юстиції України заступник прокурора Одеської області вказує на наступне.

Статтею 37-1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно передбачено, що контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Таким чином, як стверджує заступник прокурора, органом, який наділений повноваженнями щодо контролю за дотриманням вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та забезпечує гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження є Міністерство юстиції України.

Наразі заступник прокурора зауважив, що листом № 05/1-31вих19 від 08.02.2019 р. Міністерство юстиції України повідомлено про виявлені прокуратурою області порушення вимог закону та необхідність вжиття заходів реагування з цього приводу, проте до теперішнього часу заходів щодо здійснення належного Міністерством юстиції України не здійснено та незаконне рішення державного реєстратора не скасовано.

Таким чином, заступник прокурора стверджує, що зважаючи на ті обставини, що в результаті неналежного моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Міністерством юстиції України самостійно не виявлені вказані порушення вимог законодавства та навіть після повідомлення прокуратурою області про них не вжито жодних заходів реагування на їх усунення, що свідчить про неналежне здійснення функцій контролю Міністерством юстиції України у сфері державної реєстрації прав та безпідставне невжиття заходів реагування на незаконні дії державного реєстратора КП Новоселівської сільськоїради Регіональне бюро державної реєстрації Алєксєєвої Ю.С. при прийнятті оскаржуваного рішення, у органів прокуратури наявні підстави для звернення прокурора з вказаним позовом до суду в інтересах Міністерства юстиції України

Між тим предметну юрисдикцію господарського суду визначено в ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і спір господарськими слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: а) участь у спорі суб`єкта господарювання; б) наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; в) відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання визначені ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Згідно ч. 1. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Поряд з цим способи захисту прав на земельні ділянки передбачені в ст. 152 Земельного кодексу України, згідно положень якої держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Як вбачається із позовної заяви, позовні вимоги прокурора за вказаним позовом про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не є спором про право та не є похідними від спору щодо майна, як того вимагає ст. 3 та п. 13 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України. Натомість позов обґрунтовано прокурором здійсненням державним реєстратором реєстраційної дії за відсутності документів, що визначені у Законі України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, в п.п. 49, 81-1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015р. У даному випадку спір про право між визначеним прокурором позивачем Міністерством юстиції України та відповідачем ТОВ „Куяльник, яке є власником земельної ділянки, та тим більше з іншими відповідачами КП Новоселівської сільської ради Регіональне бюро державної реєстрації і державним реєстратором вказаного КП Алексєєвою Ю.С., взагалі відсутній. В свою чергу за суб`єктним складом спір не має цивільно-правового характеру, а містить ознаки публічного спору з огляду на суб`єктний склад сторін, у т.ч. позивача, який виступає в даному спорі як орган владних повноважень, на якого покладено функцію контролю у сфері державної реєстрації прав. Так, посилання прокурора у відповіді на відзив на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 р. у справі № 823/2042/16 є безпідставним.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України: адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до роз`яснень, наведених в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин (із змін. та доповнен.), правовідносини у сфері використання і охорони земель, врегульовані розділами VI та VII ЗК України, можуть мати як приватноправовий, так і публічно-правовий характер (глави 29, 30, 33 названого Кодексу), а тому спори, що виникають з відповідних правовідносин, можуть, у залежності від їх правового характеру та складу учасників, вирішуватися за правилами адміністративного або господарського судочинства. Виходячи з цього визначається й підвідомчість справ зі спорів, пов`язаних із здійсненням державного контролю та нагляду за господарською діяльністю суб`єктів господарювання у сфері земельних відносин - за використанням і охороною земель (частина третя статті 19 ГК України). Такі справи підлягають розглядові господарськими судами, оскільки стосуються об`єктів цивільних відносин - земельних ділянок та інших природних ресурсів, цивільних прав суб`єктів господарювання на ділянки і зазначені ресурси, зокрема, у спорах про: визнання недійсними правочинів стосовно земельних ділянок, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок, відшкодування збитків, завданих землям і природним ресурсам господарською діяльністю, стягненням заборгованості з орендної плати за договорами оренди землі державної та комунальної форм власності тощо.

Як вбачається із позовної заяви, заступник прокурора Одеської області, подаючи даний позов в особі Міністерства юстиції України, вказав, що органом, який наділений повноваженнями щодо контролю за дотриманням вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та забезпечує гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження є Міністерство юстиції України.

При цьому суд зазначає, що Міністерство юстиції України у даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, оскільки є органом державної влади, який зобов`язаний виконувати делеговані йому на підставі законодавства повноваження щодо контролю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

Враховуючи вищенаведені обставини та проаналізувавши положення чинного законодавства, суд доходить висновку, що спір за позовом заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі Міністерства юстиції України суб`єкта владних повноважень заявлено до Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Регіональне бюро державної реєстрації, державного реєстратора Комунального підприємства Новоселівської сільської ради Регіональне бюро державної реєстрації Алєксєєвої Юлії Сергіївни суб`єктів владних повноважень у сфері державної реєстрації прав про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, скасування запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є публічно-правовим, а тому підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Частиною 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття провадження у справі.

Згідно ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає за необхідне провадження у даній справі закрити у зв`язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

У судовому засіданні 14.06.2019р. судом в протокольній формі відмовлено у задоволенні клопотання заступника прокурора Одеської області про зупинення провадження у справі, на підставі п.7 ч.1 ст.228 ГПК України, до перегляду Верховним судом у касаційному порядку судового рішення у подібних правовідносинах по справі № 916/725/19, оскільки прокурором не було надано доказів прийняття до розгляду вказаної справи палатою, об`єднаною палатою або Великою Палатою Верховного Суду.

Керуючись п.п.1 ч.1 ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі № 916/752/19 - закрити.

2. Роз`яснити заступнику прокурора Одеської області, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала набрала законної сили 14.06.2019р.

та може бути оскаржена в порядку ст..ст. 253-259 ГПК України

Повний текст ухвали складено 18.06.2019 р.

Суддя О.А. Демешин