ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2019 року Справа № 915/1115/17
м.Одеса, пр-т Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О. Будішевська, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:
від КЕВ м.Миколаєва Онищенко Л.В. за наказом;

від прокуратури Біховська Н.Ю. прокурор відділу військової прокуратури;

від Міністерства оборони України Добров Ю.І. за довіреністю;

від Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області не з`явився;

від ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону - Макаров В.О. голова правління громадської організації;

від Сторчак А.В. не з`явився;

від ОСОБА_1 Пірожок В.П. за ордером

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва

на рішення господарського суду Миколаївської області від 17 січня 2019 року

у справі №915/1115/17

за позовом заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі:

- Міністерства оборони України;

- Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва

до:
- Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області;

- Громадської організації Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
- ОСОБА_2 ;

- ОСОБА_1

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування від 20.07.2011р. №67; визнання недійсним свідоцтва про право власності від 11.08.2011р. серії САЕ № 463004

суддя суду першої інстанції: А.П.Алексєєв

час і місце ухвалення рішення: 17.01.2019р. о 16:31год., м.Миколаїв, господарський суд Миколаївської області, зала судових засідань №1

повний текст рішення складений 30.01.2019р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
У судовому засіданні 14.05.2019р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.
В судовому засіданні 04.06.2019р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
встановив:
24.10.2017р. заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області (надалі Ольшанська селищна рада, Рада) та Громадської організації Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону (надалі відповідач, ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону, Товариство), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2011р. №67 Про оформлення права власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна;

- визнати недійсним свідоцтво серії НОМЕР_1 від 11.08.2011р. про право власності на нежитловий об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який включає в себе 7 будівель (будівля №1 (будинок єгеря), 2(туалет), 3 (будинок відпочинку), 4 (ДОС/будинок відпочинку), 5(дизельна), 6 (господарча будівля), 7 (качина ферма) надалі спірне майно), видане виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив, що починаючи з 23.01.2001р. нерухоме майно (будівлі та споруди), розташовані на території військового містечка № НОМЕР_2 (Миколаївська обл., Миколаївський район, с.Тернувате, вул.Набережна,28) юридично було передано на баланс Міністерства оборони України в особі Миколаївської КЕЧ району за актом прийому-передачі будинків. Будь-яких рішень щодо вилучення і передачі державного (військового) нерухомого майна нежитлового об`єкту, розташованого за вищезазначеною адресою до сфери управління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність не приймалось, відтак спірне майно дотепер є державним та має статус військового майна. Виконавчим комітетом Ольшанської сільради без достатніх правових підстав, всупереч ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 6 ЗУ Про правовий режим майна в Збройних силах України, п.п. 3, 4 Порядку вилучення передачі військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2002р. №1282, п.6 Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000р. №1919, прийнято спірне рішення від 20.07.2011р. № 67, яким надано дозвіл на оформлення за громадською організацією Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону права власності на спірний нежитловий об`єкт, який є державним військовим майном, із наступною видачею свідоцтва про право власності від 11.08.2011р. серії САЕ №463004 на цей об`єкт. У подальшому спірний нежитловий об`єкт Громадською організацією Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону відчужено за договором від 06.08.2012р. №58519 купівлі-продажу громадянці ОСОБА_2 , а ОСОБА_2 в подальшому об`єкт відчужено громадянці ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 30.01.2014р. Рішення №67 селищної ради є незаконним, тому що внаслідок його прийняття спірне нерухоме майно вибуло з державної власності поза волею держави, а тому свідоцтво про право власності від 11.08.2011р. на нежитловий об`єкт є також незаконним. Також у позовній заяві містилось клопотання про накладення арешту на спірне нерухоме майно (ст.ст.66,67 ГПК України в редакції, що діяла до 15.12.2017р.).

23.11.2017р. КЕВ м.Миколаїв подав місцевому господарському суду пояснення до позовної заяви, в яких просив задовольнити позов (зміст пояснень є майже ідентичним позовній заяві).

19.12.2017р. ОСОБА_1 подала суду пояснення, в яких просила відмовити у задоволенні позову та з посиланням на норми ст.ст.256,257, ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України зазначила, що позивач повинен був дізнатися про порушення свого права в 2012-2013р.р. та положення щодо початку перебігу строку позовної давності поширюється і на звернення прокурора до суду з позовом про захист інтересів держави, в особі Міністерства оборони України та КЕВ м.Миколаєва. Також у поясненнях зазначено, що ОСОБА_1 набула право власності на спірний нежитловий об`єкт на підставі цивільного правочину (договір купівлі-продажу від 30.01.2014р.), за нею проведена державна реєстрація права власності на об`єкт.

17.12.2017р. Ольшанська селищна рада надіслала суду першої інстанції лист, в якому зазначила, що рішення №67 від 20.07.2011р. було прийняте на підставі поданих документів заяви, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статуту, акту вводу в експлуатацію, державного акту на постійне користування землею.

16.01.2018р. ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону подало суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у позові та зазначило, що позовну заяву було подано з порушенням строку позовної давності та сплив позовної давності є підставою для відмови у позові. Також у відзиві зазначено, що право власності відповідача на майно було оформлене рішенням Ольшанської селищної ради №67 від 20.07.2011р., громадська організація відповідно до свого статуту мала право на укладення з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу спірного майна 06.08.2012р.

25.01.2018р. прокурор подав суду заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Кабінет Міністрів України, у задоволенні якої відмовлено у судовому засіданні 24.04.2018р., відповідна ухвала занесена до протоколу судового засідання (т.2, а.с.89).

05.02.2018р. прокуратура подала суду першої інстанції відповідь на відзив, в якому, зокрема, зазначила, що твердження відповідача про те, що порушення свого права позивач міг дізнатися у 2012-2013рр не відповідають дійсності, оскільки під час проведення планової інвентаризації 2012 року інвентаризаційною комісією за адресою: АДРЕСА_1 жодних ознак відчуження об`єктів нерухомості встановлено не було.

06.02.2018р. КЕВ м.Миколаєва подав суду відповіді на відзив ОСОБА_1 та ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону, в яких просив відмовити у задоволенні клопотання третьої особи та відповідача про застосування позовної давності. При проведенні інвентаризації військового майна станом на 01.01.2012р. комісією КЕВ м.Миколаїв було встановлено фактичну наявність будівель: будівля АДРЕСА_2 (качина ферма). Підстав вважати, що спірне майно було відчужено у КЕВ м.Миколаїв не було, оскільки жодних документів, які б свідчили про вказане на місцях проведення інвентаризації нерухомого військового майна виявлено не було.

Про відчуження майна Громадською організацією позивач дізнався 14.07.2017р., тобто саме з цієї дати дізнався про порушення права власності держави на військове майно.

25.07.2018р. Ольшанська селищна рада надіслала на електронну адресу суду заперечення на позовну заяву та заяву про застосування строку позовної давності, в яких зазначила про те, рішення від 20.07.2011р. №67 було прийняте радою на підставі поданих заявником документів, а саме: заяви, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, статуту, акту вводу в експлуатацію та державного акту на постійне користування землею. Рада не знала та не могла знати про проведення інвентаризації та прийому спірного майна, що відбулось у 2000 році за розпорядженням №12. Тому всі дії при наданні дозволу на спірне рішення були прийняті а межах розуміння та обізнаності виконавчого комітету. Також зазначила, що строк позовної давності сплинув 20.07.2014р., проте позивач звернувся до суду з позовом у 2017 році.

23.10.2018р. Міноборони України подало суду письмові пояснення, в яких містилось клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, яке було відхилено у судовому засіданні 16.11.2018р.

06.11.2018р. Ольшанська селищна рада подала місцевому господарському суду заперечення на позовну заяву, в якому просила застосувати позовну давність за спірних правовідносин та зазначила, що оскаржуване рішення було прийняте Радою у відповідності до Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002р. та ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні.

Також Радою 06.11.2018р. була подана окремо заява про застосування строку позовної давності, де зазначено, що строк позовної давності сплинув 20.07.2014р., проте позивач звернувся до суду з позовом у 2017 році.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 17.01.2019р. (суддя А.П.Алексєєв) відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду обґрунтовано посиланням на норми ст.ст.73,74, 78, 79, 86, 13 (ч.ч.3,4) ГПК України та вмотивовано тимё що прокурором на підтвердження обставин належності спірного майна до військового майна до позовної заяви долучено копію акту прийому (передачі) будинків, споруд та території військового містечка 121-Ольшанське військове мисливсько-рибацьке товариство від 23.01.2001р., відповідно до якого ВМТ ЗС України передало, а КЕЧ прийняло будинки, позначені на генплані військового містечка 121 номерами 1,2,3,4,5,6,7. Будь-яких доказів того, що передане згідно акту прийому (передачі) від 23.01.2001рє майно є саме тим майном, на яке за відповідачем - ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону визнано право власності згідно рішення Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2011р. №67 Про оформлення права власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна та виданого виконкомом на його підставі свідоцтва серії САЕ № 463004 від 11.08.2011р. про право власності, не надано. Належних та допустимих доказів того, що саме спірне майно було взято на картковий облік Миколаївською КЕЧ району (правонаступником якої є КЕВ м. Миколаїв) та набуло статусу військового майна суду також не надано. Враховуючи викладене, у задоволенні позову слід відмовити.

05.03.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області надійшла апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва (надіслана скаржником поштою 26.02.2019р.), в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що:

- з відзиву до позовної заяви вбачається, що відповідачем зовсім не оскаржується факт того, що майно, щодо якого прокурором заявлено позовні вимоги та майно, що набуте ним на підставі рішення Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2011р. №67 та свідоцтва про право власності САЕ №463004 від 11.08.2011р., є одним і тим же майном;

- при наданні суду своїх пояснень відповідачем чітко зазначалось, що саме майно, зазначене в технічному паспорті на громадський будинок нежитловий об`єкт по АДРЕСА_1 та майно, передане за актом приймання - передачі основних засобів №89 від 30.04.2001р., який наданий як правова підстава володіння майном, яка в тому числі стала підставою для надання дозволу Ольшанською селищною радою на оформлення права власності, є саме тим майном, що передавалось на облік КЕВ м. Миколаїв згідно акту прийому-передачі від 23.01.2001р. Про вказаний факт також свідчать матеріали інвентаризації за 2017 рік, зокрема акт від 19.06.2017р. та акт інвентаризації будівель, споруд, земельних ділянок, які перебувають у користуванні та на балансі громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону від 14.07.2017р.

- рішення суду не має жодного правового обґрунтування щодо відмови в задоволенні низки клопотань учасників справи, зокрема клопотання представника Міноборони України від 23.10.2018р., що містилось в додаткових поясненнях та було заявлене в судовому засіданні 16.11.2018р. щодо визнання поважними причин пропуску строку на подання доказів по справі та долучення до матеріалів справи додаткових доказів;

- описова частина рішення господарського суду Миколаївської області від 17.01.2019р. містить низку процесуальних питань, однак, серед іншого відсутні відомості щодо клопотання прокурора про залучення в якості третьої особи без самостійних вимог Кабінету Міністрів України, клопотання Міністерства оборони про залучення додаткових доказів по справі та не вирішено питання щодо накладення арешту на нерухоме майно - нежитловий об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , яке було заявлене прокурором при поданні позовної заяви до суду;

- рішення суду першої інстанції є таким, що підлягає скасуванню, оскільки винесене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права, зокрема в частині не зазначення в рішенні суду підстав для постановлення ухвали суду від 16.11.2018р. про відмову в задоволенні клопотання Міністерства оборони України про визнання поважним причин пропуску строку для подання доказів по справі та долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а також вирішення питання щодо прав та інтересів Кабінету Міністрів України щодо нерухомого майна державної форми власності, розпорядження яким належить до виключної компетенції Кабінету Міністрів України, а також невирішення судом клопотання про забезпечення позову, що було подане разом з позовною заявою №7-2/8108вих 17 від 23.10.2017р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019р. апеляційну скаргу залишено без руху, ухвалою від 25.03.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі.

11.04.2019р. ОСОБА_1 подала суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити оскаржене рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. У відзиві, зокрема, зазначено, що судом першої інстанції надано належну правову оцінку акту приймання - приймання передавання, що був доданий до матеріалів справи, який не підтверджує жодних доводів позивачів. Крім того, під час судового розгляду даної справи позивачі не надали документів, що нерухоме майно розміщено на землях, які за цільовим призначенням відносяться до земель оборони, що ще раз підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог; позивачі не надали доказів реєстрації даного об`єкту нерухомого майна, не надали правовстановлювальних документів, витягу з єдиного реєстру державного майна. З огляду на відсутність доказів належності майна до державної власності не може бути задоволено позов про визнання недійсним рішення Ольшанської селищної ради та свідоцтва про право власності. В позовній заяві, поясненнях позивачів та апеляційній скарзі не зазначено жодного порушення Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно №7/5 від 07.02.2002р. та ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, у зв`язку з чим за відсутності належних доказів, підтверджуючих право власності держави на спірні об`єкти нерухомості, не може бути задоволено позов про визнання недійсним рішення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.219р. призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

22.05.2019р. Військова прокуратура Південного регіону України подала суду пояснення, в яких зазначила, що про порушення своїх прав та охоронюваних інтересів на нерухоме майно військового містечка №121 Міністерство оборони України могло довідатися (довідалось) лише з листа заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону від 19.06.2017 № 7-2/4047вих. Разом з тим, відповідач безпідставно стверджує про пропуск строку позовної давності у даній справі, без посилання на належні та допустимі докази не зазначив конкретну, на його думку, дату, коли саме Міністерству оборони України стало відомо про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже строк позовної давності в даному спорі не пропущено, а й відтак підстав для застосування позовної давності немає.

В засіданні суду апеляційної інстанції представник Міністерства оборони України, КЕЧ м.Миколаєва та прокурор підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представники ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону та Ткаченко Н.Г. заперечували проти задоволення вимог апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області та Сторчак А.В. своїх представників в засідання суду апеляційної інстанції не направили.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, які з`явились в судове засідання, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, колегія суддів дійшла наступного.
Судом першої інстанції встановлено та не оспорюється учасниками справи, що Громадська організація Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону зареєстрована як юридична особа 02.09.1993р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серія А01 №490567 (т.1 а.с.27).

В матеріалах справи (т.1, а.с.40-46) міститься копія акту державної приймальної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкту в експлуатацію, виданого у грудні 1985 року.

В акті зазначено, (мовою оригіналу) представленный к приемке утиная ферма на 5тыс. диких уток, капитальное строительство по адресу с.Тернуватое, Николаевского района, Николаевской обл. принять в эксплуатацию. заказчик - Совет ВОО ОдЗО, подчиненный Центральному совету ВОО МО.

Постановою Кабміну України 18 від 13.01.1995р. Про визначення органів управління майном загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу РСР Управління Підприємствами організаціями та об`єктами колишнього військово-мисливського товариства Збройних Сил СРСР (виробниче мисливсько-риболовецьке об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово- мисливського товариства Прикарпатського військового округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу) покладено на Міністерство оборони України (т.1, а.с.134-135).

Наказом голови Центральної ради товариства військових мисливців та рибалок України №80 від 27.10.2000р. Про проведення інвентаризації та передачу майна наказано до 15.12.2000р. здійснити звірку актів інвентаризації та передати майно, що перелічене в Переліку майна загальносоюзних громадських організацій колишнього союзу СРСР, управляння яких покладається на міністерство згідно додатку до Постанови Кабміну України від 13.01.1995р. №18 до сфери управління Міністерства оборони України (т.1, а.с.132-133).

09.10.2010р. комісією у складі: головний інженер КЕВ м.Миколаєва, інженера землевпорядника КЕВ м.Миколаїв в односторонньому порядку було проведено інвентаризацію будівель, споруд та земельних ділянок, які перебувають на балансі товариство військових мисливців та рибалок Збройних сил України та на картковому обліку КЕВ, як госпрозрахунковий фонд станом на 01.06.2010р., а саме, зокрема: по військовому містечку №121 Миколаївська обл., Миколаївський район, с.Тернувате 7 будівель, земельна ділянка площею 4,7га. (т.1, а.с.127).

На підставі Директиви КЕУ Південного ОК №32/І/559 від 20.11.2000р. за Актом прийому(передачі) будинків, споруд та території в/містечка 121 від 23.01.2001р. Ольшанське військове мисливсько-рибацьке товариство, а саме: будівля №1 (будинок єгеря), 2 (туалет), з (будинок відпочинку), 4 (ДОС/Будинок), 5 (дизельна), 6 (господарча будівля), 7 (качина ферма) (згідно інвентаризаційної відомості форми 402) та земельна ділянка площею 4,7га було передане від ВМТ ЗС України до КЕЧ Миколаївського району (т.1, а.с.112-113).

15.03.2001р. між Миколаївською КЕЧ району (здавач) та ОРПП Охотничьи зори (мовою оригіналу) (одержувач) був складений акт прийняття передачі основних засобів, в якому зазначено про передачу будинку єгеря, дизельної, туалету, господарчої будівлі, будинку відпочинку, житлової будівлі та качиної ферми (т.1, а.с.52-53).

Після підписання Акту нерухоме майно військового містечка №121 було взято на картковий облік Миколаївською КЕЧ району (правонаступником якої є КЕВ м.Миколаєва). (будівлі та споруди), та наразі перебуває на обліку у КЕВ м.Миколаєва (т.1, а.с.114-115, 122-123).

В матеріалах справи міститься (т.1, а.с.54-103) копія технічного паспорту на громадський будинок нежитловий об`єкт за адресою: №28 вул. Набережна, село Тернувате, виготовленого 07.06.2011р., де власником будівлі зазначено Товариство Військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону.

12.07.2011р. ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону повторно звернулось до Ольшанського селищного голови з проханням надати дозвіл на оформлення права власності на нежитловий об`єкт за адресою: село Тернувате, вул.Набережна,28 (вх.№244/02-15) (т.1 а.с.39), додавши до заяви Акт введення в експлуатацію на трьох аркушах..

Рішенням виконавчого комітету Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області №67 від 20.07.2011р. Про оформлення права власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна (т.1, а.с.37-38), на підставі п.6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, п.п.10 п.б ст.30 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні вирішено:

1. Надати дозвіл на оформлення права власності за товариством Військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону на нежитлові об`єкти нерухомого майна громадський будинок, який розташований за адресою: село Тернувате, вулиця Набережна 28, Миколаївського району Миколаївської області та об`єкти, що позначені в технічному паспорті: А-1- будинок відпочинку( загальна площа - 80,4 кв.м); Б -1- будинок відпочинку (загальна площа - 76, 2 кв.м); В-1- побутова будівля (загальна площа - 29,2 кв.м); Г-1- склад (загальна площа - 29,0 кв.м); Д-1- пташник ( загальна площа - 251,8 кв.м); Е-1- побутова будівля (загальна площа -72,6 кв.м); Ж-1-гараж ( загальна площа - 37,7 кв.м); Зпд - погріб (загальна площа -17,3 кв.м); И- вбиральня (загальна площа 5,7 кв.м); К - сарай (загальна площа -12, 9 кв.м); Л - навіс (загальна площа -31,8 кв.м); Мпд, Підвал-погріб (загальна площа - 12, 4 кв.м); І - замощення (загальна площа - 5,3 кв.м); №6 - ворота ( загальна площа -5, 3 кв.м); №7 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.); №8 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.); №9 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.).

2. Ольшанській селищній раді видати свідоцтво про право власності товариству Військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону на вищезазначені об`єкти.

3. Рекомендувати Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації прийняти до реєстрації правовизначальні документи, що є на руках у представника вищезазначеної організації.

11.08.2011р. Виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області Товариству військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону видано свідоцтво про право колективної власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 11.08.2011 року (т.1 а.с.34) на нежитловий об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з 7-ми основних будівель: за літ. А загальною площею 80,4 кв.м, за літ. Б загальною площею 76,2 кв. м, за літ. В загальною площею 29,2 кв.м, за літ. Г загальною площею 29,0 кв. м, за літ. Д загальною площею 251,8 кв.м, за літ. Е загальною площею 72,6 кв.м, за літ. Ж загальною площею 37,7 кв.м, службових будівель та споруд. Форма власності колективна; підстава видачі свідоцтва рішення виконавчого комітету Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області №67 від 20.07.2011р.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №33448833 від 13.03.2012р., право колективної власності Товариства військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону на нежитловий об`єкт за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, село Тернувате, вулиця Набережна 28, зареєстровано Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації (№ запису: 602 в книзі: 6) на підставі свідоцтва про право власності серії САЕ №463004 від 11.08.2011р. (т.1 а.с.35).

06.08.2012р. між Товариством військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону (Продавець) та ОСОБА_2 (Покупець) було укладено договір купівлі продажу, за яким ОСОБА_2 придбала нежитловий об`єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з А- будинок відпочинку, кам`яний, ( загальна площа - 80,4 кв.м); Б - будинок відпочинку, кам`яний, (загальна площа -76,2 кв.м); В- побутова будівля, кам`яна, (загальна площа -29,2 кв.м); Г- склад, кам`яний, ( загальна площа - 29,0 кв.м); Д- пташник, кам`яний, (загальна площа - 251, 8 кв.м); Е- побутова будівля, кам`яна, (загальна площа - 72,6 кв.м); Ж - гараж, кам`яний, ( загальна площа - 37,7 кв.м); Зпд - погріб, з цегли, залізобетон; И- вбиральня, з цегли; К- сарай, кам`яний; Л- навіс, металевий;- Мпд, погріб, кам`яний; огорожа-№6,7,8,9,10; І- споруди. (т.1, а.с.104).

При цьому майно, що розташоване в військовому містечку № НОМЕР_2 (с.Тернувате Миколаївського району Миколаївської області), а саме: будинок єгеря, дизельна, туалет, господарча будівля, будинок відпочинку, ДОС/будинок відпочинку, качина ферма відповідно до Наказу начальника Миколаївського гарнізону №27 від 13.06.2013р. Про закріплення казармено- житлового фонду та комунальних споруд КЕВ м.Миколаєва за військовими частинами та установами закріплено за військовими частинами та установами Миколаївського гарнізону (т.1, а.с.136-139).

30.01.2014р між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі продажу, за яким ОСОБА_1 придбала нежитловий об`єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.205).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, номер довідки 89348916 від 12.06.2017р. (том 1 а.с.105-109) нежитлове приміщення загальною площею 576,9кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 71, виданий 30.01.2014 року, видавник: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Міхняєва А.А.; дата державної реєстрації 30.01.2014 року; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 10476826 від 30.01.2014р.

19.06.2017р. комісією у складі: заступник начальника відділу КЕВ м.Миколаїв, інженера КЕВ м.Миколаїв та мисливцевода Товариства був складений Акт звірки нерухомого майна з Товариством військових мисливців та рибалок та картковим обліком МО ЗСУ КЕВ м.Миколаїв (т.2, а.с.12).

Акт підписано членами комісії, затверджено начальником КЕВ м.Миколаєва та погоджено головою ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону В.О. Макаровим 19-20 червня 2017р.

14.07.2017р. комісією у складі: голова ревізійної комісії ТВМР Миколаївського гарнізону, та членів комісії, зокрема, інженерів КЕВ м.Миколаєва Г.Ф., Пухалевич та ОСОБА_3 була проведена інвентаризація будівель, споруд, земельних ділянок, які перебувають у користуванні та на балансі ГО Товариство військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону та на картковому обліку КЕВ м.Миколаїв, за наслідками якої складено Акт інвентаризація будівель, споруд, земельних ділянок, які перебувають у користуванні та на балансі ГО Товариство військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону (т.2, а.с.13), в якому зафіксовано, що всі будівлі військового містечка № НОМЕР_2 продані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що будь-яких доказів того, що передане згідно акту прийому (передачі) від 23.01.2001р. майно є саме тим майном, на яке за відповідачем визнано право власності згідно рішення Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2011р. №67 та виданого виконкомом на його підставі свідоцтва серії НОМЕР_1 від 11.08.2011р. про право власності, не надано. Належних та допустимих доказів того, що саме спірне майно було взято на картковий облік Миколаївською КЕЧ району (правонаступником якої є КЕВ м. Миколаїв) та набуло статусу військового майна суду також не надано.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.163 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Згідно із ч.ч.1-4 ст.165 ГПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив підписується відповідачем або його представником. Відзив повинен містити: найменування (ім`я) позивача і номер справи; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу та адресу електронної пошти, за наявності; у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується; заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання; заперечення (за наявності) щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно із ч.2 ст.76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем під час розгляду справи судом першої інстанції був поданий відзив на позовну заяву, в якому Товариство не ставило під сумнів обставину того, що сторони ведуть мову про одне і те саме майно і що спірне майно було взято на картковий облік Миколаївською КЕЧ району, зазначаючи лише про правомірність набуття відповідачем права власності на спірне майно та пропуск прокурором строку позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Зазначаючи про необхідність застосування наслідків пропуску позовної давності, відповідач посилався на приписи ч.ч.3,4 ст.267 ГПК України, при цьому позовна давність може бути застосована лише при обгрунтованості позовних вимог.

Інших заяв по суті спору відповідач суду не подавав.

Ольшанська селищна рада подала місцевого господарського суду відзив на позов, в якому також не зазначала про відмінність майна, яке перебуває на картковому обліку КЕВ м.Миколаїв та майна, на яке визнано право власності за Товариством рішенням №67.

За таких обставин у суду першої інстанції були відсутні підстави для зазначення в оскаржуваному рішенні таких мотивів відмови від позову, адже під час розгляду справи відповідачами вищезазначені обставини не заперечувалися та не ставились під сумнів у порядку, передбаченому нормами ст.ст.163,165 ГПК України.

Крім того, проводячи комісійну звірку нерухомого майна з Товариством 19.06.2017р., в Акті від 19.06.2017р. комісія зафіксувала, що звірялася наявність майна у Товариства за його даними з даними карткового обліку МО ЗСУ КЕВ м. Миколаїв, при цьому стосовно військового містечка №121 було встановлено відсутність в обліку Товариства усіх 7 об`єктів (№№1-7) та наявність їх в обліку КЕВ м. Миколаїв.
Акт від 19.06.2017р. був погоджений 19.06.2017р. головою ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону В.О. Макаровим та 20.06.2017р. затверджений начальником КЕВ м. Миколаїв.
Вказані обставини залишились поза увагою місцевого господарського суду, а наявні у справі докази не були піддані оцінці за правилами ст. 86 ГПК України, що призвело до помилкових висновків та необґрунтованої відмови у позові, адже тотожність спірного майна ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону з військовим майном військової частини №121, що перебуває на обліку КЕВ м. Миколаїв, ніким не заперечувалась та підтверджується погодженням головою ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону Макаровим В.О. Акту звіряння нерухомого майна від 19.06.2017р.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи посилання прокурора у позовній заяві на передачу спірного майна КЕЧ Миколаївського району (наразі КЕВ м.Миколаїв) за актом прийому передачі від 23.01.2001р. та перебування спірного майна на картковому обліку КЕЧ Миколаївського району, невжиття Міністерством оборони України та КЕВ м.Миколаїв дій, спрямованих на оскарження рішення №67 та свідоцтва про право власності, прокурор мав право звернутись до суду із позовом у даній справі.

Вирішуючи спір щодо правомірності прийняття Ольшанською селищною радою оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.п.10 п. б ст.30 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні (в редакції, чинній станом на 20.07.2011р.) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: облік відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірчого управління нерухомим майном; права власності на об`єкти незавершеного будівництва (далі - державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначався Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. (яке було чинним станом на 20.07.2011р.)

Відповідно до п.8.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002р. (який був чинним у 2011 році) оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності: а) місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування: фізичним особам та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію; власникам спільних будівель, які на законних підставах зробили перебудову, прибудову, унаслідок чого змінилися належні їм частки. У разі, якщо співвласники не згодні змінити частки добровільно, це питання вирішується в судовому порядку; членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески; юридичним особам у разі внесення до статутного фонду об`єктів нерухомого майна їх засновниками; фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) підприємства, об`єднання, організації отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно підприємства, об`єднання, організації, що ліквідовується; фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників підприємства і за рішенням засновників (власників) отримали у власність об`єкт нерухомого майна, переданий їм за актом приймання-передавання; інвесторам, які у встановленому законодавством України порядку отримали у власність об`єкти нерухомого майна або його частини, побудовані за їх кошти, за наявності відповідного рішення місцевого органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, акта приймання-передавання об`єкта (частини) інвестору; реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об`єкти нерухомого майна з представленням рішень комісій з реабілітації про повернення цього майна; у разі виділення окремого будинку зі складу об`єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше будинків (будівель); фізичним та юридичним особам при представленні договору про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, акта про прийняття об`єкта в експлуатацію та акта приймання-передавання цього об`єкта; фізичним та юридичним особам на об`єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені із житлових у нежитлові і навпаки, при наданні рішення відповідного органу; фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право власності на об`єкти нерухомого майна; б) державними органами приватизації - наймачам квартир у державному житловому фонді, які приватизували їх відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; в) Державним управлінням справами на житлові та нежитлові об`єкти - суб`єктам, що беруть участь разом з Державним управлінням справами в будівництві нового житла, на їх частку.

19.09.2017р. Ольшанська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області на лист від 21.06.2017р. заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону надіслала прокурору копію рішення №67 від 20.11.2011р. разом із відповідними додатками на 67 аркушах (т.1, а.с.36-103).

Згідно вищезазначеного пакету документів, підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугували наступні документи:

- копія повторної заяви відповідача від 12.07.2011р.;

- копія Акту державної приймальної комісії про приймання закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від грудня 1985 року (точна дата не читається);

- Акт приймання передачі основних засобів від 15.03.2001р.;

- копія технічного паспорту на нежитловий об`єкт №28, вул.Набережна,, село Тернувате;

З Акту 1985 року вбачається, що замовником будівництва було Совет ВОО ОдЗО, подчиненный Центральному совету ВОО МО (т.1, а.с.47); в Акті приймання-передачі основних засобів від 15.03.2001р. зазначено, що Миколаївська КЕВ району передає основні засоби ОРПП Охотничьи зори.

Отже ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону при зверненні до Ольшанської селищної ради не було надано документів, що посвідчують його право власності на майно, яке розташоване за адресою: вул. Набережна,28 с. Тернувате, Миколаївського району Миколаївської області, а також Акта комісії про прийняття об`єктів, на які оформлюється право власності, в експлуатацію разом з Актом про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети (в даному випадку - для будівництва) саме ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону.

Слід зазначити, що серед поданих селищній раді документів взагалі відсутні будь-які правовстановлюючі документи на земельну ділянку під об`єктом Качина ферма , щодо якого складався та подавався до Ради Акт державної приймальної комісії 1985 р. ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону у 2011р.
Акт від 1985 року у будь-якому разі не може бути підставою набуття саме Товариством права власності на спірне майно, оскільки ГО Товариство військових мисливців і рибалок Миколаївського гарнізону було створене як юридична особа 02.09.1993р., у статуті організації (копія якого наявна в матеріалах справи) не зазначено про те, що відповідач є правонаступником будь-якої іншої юридичної особи, зокрема набув право на спірне майно в порядку правонаступництва.

Крім того, за Актом від 1985 року було введено в експлуатацію качину ферму, в той час як рішенням №67 від 20.07.2011р. визнано за Товариством права власності на: А-1- будинок відпочинку( загальна площа - 80,4 кв.м); Б -1- будинок відпочинку (загальна площа - 76, 2 кв.м); В-1- побутова будівля (загальна площа - 29,2 кв.м); Г-1- склад (загальна площа - 29,0 кв.м); Д-1- пташник ( загальна площа - 251,8 кв.м); Е-1- побутова будівля (загальна площа -72,6 кв.м); Ж-1-гараж ( загальна площа - 37,7 кв.м); Зпд - погріб (загальна площа -17,3 кв.м); И- вбиральня (загальна площа 5,7 кв.м); К - сарай (загальна площа -12, 9 кв.м); Л - навіс ( згальна площа -31,8 кв.м); Мпд, Підвал-погріб (загальна площа - 12, 4 кв.м); І - замощення (загальна площа - 5,3 кв.м); №6 - ворота ( загальна площа -5, 3 кв.м); №7 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.); №8 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.); №9 - огорожа (загальна площа 5,3 кв.м.).

Об`єкти, зазначені в рішенні від 20.07.2011р., відсутні в Акті державної приймальної комісії про приймання закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію від грудня 1985 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем не надано доказів набуття ним права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: вул. Набережна,28 с. Тернувате, Миколаївського району Миколаївської області, а перебування цього майна певний період часу на балансі Товариства в будь-якому випадку не свідчить про набуття ним права власності на державне військове майно, Акт прийняття передачі основних засобів №89 від 30.04.2001р. (дата складання 15.03.2001р. том1 а.с. 16-17) підтверджує лише передачу об`єктів Ольшанського мисливського господарства військового містечка №121 від Миколаївського КЕЧ району в експлуатацію ОРПП Охотничьи зори, щодо якого не надано будь-яких доказів його відношення до Товариства.

Посилання відповідача на Акт №89 від 15.03.2001р. в апеляційній скарзі як на доказ отримання майна у фактичне володіння та користування додатково підкреслює безпідставність висновку суду першої інстанції щодо недоведеності тотожності об`єктів, оскільки у цьому акті прямо вказується на передачу в експлуатацію об`єктів військового містечка №121 (за переліком).

За таких обставин у Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області були відсутні законні підстави для прийняття оскаржуваного рішення, та рішення №67 від 20.07.2011р.підлягає визнанню незаконним та скасуванню у судовому порядку, як акт органу місцевого самоврядування, прийнятий з порушенням законодавства та прав позивачів на військове майно, що є державною власністю.

У частині першій статті 21 ЦК України закріплено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсними свідоцтв про право власності. Свідоцтво про право власності є правовстановлюючим документом, на підставі якого здійснюється державна реєстрація права власності (п.3 ч.1 ст.19 ЗУ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень), а тому, як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав у судовому порядку, може бути предметом розгляду в господарських судах.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 30.09.2015 у справі № 911/3396/14.

Дійсно, саме свідоцтво про право власності не є правочином, його наслідком не є виникнення, зміна чи припинення правовідносин. Свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється (підтверджується) право власності. Поряд з цим, питання правомірності видачі та дії свідоцтва про право власності на нерухоме майно безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого таке свідоцтво видане.

У зв`язку із скасуванням незаконного рішення №67 визнанню незаконним підлягає і свідоцтво про право власності серії САЕ №463004 від 11.08.2011р., оскільки воно видане на підставі рішення №67 від 20.07.2011р.,тобто походить від незаконного акту.

Щодо заяв відповідачів про застосування позовної давності колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У ч.4 ст.267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Водночас, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (аналогічна правова позиція викладена у п. 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018р. у справі № 911/1437/17).

Частиною 1 ст.261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулися до суду з позовом.

Для правильного застосування норми ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

За змістом ст. ст. 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

Як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту - коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018р. у справі №916/1979/13, від 30.05.2018р. у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Якщо у передбачених законом випадках з позовом до суду звернувся прокурор в інтересах відповідного органу, то позовна давність обчислюється від дня, коли про порушення свого права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатись саме позивач, а не прокурор (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.06.2018р. у справі № 372/1387/13-ц).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти і об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного і обґрунтованого рішення.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор звернувся з позовом до суду в інтересах Міністерства оборони України та КЕВ м.Миколаїв 24.10.2017р., КЕВ м. Миколаєва є балансоутримувачем спірного нерухомого майна.

Відповідачі наполягають на тому, що позивачі повинні були дізнатися про порушення своїх прав у 2012-2013р.р., оскільки інвентаризація майна проводилась у 2010 році та наступна інвентаризація повинна була бути проведена у 2012 році; 13.06.2013р. начальником Миколаївського гарнізону був виданий наказ №27 Про закріплення казарменного-житлового фонду та комунальних спору КЕВ м.Миколаєва за військовими частинами та установами згідно переліку; у відповідності до зазначеного переліку під дію Наказу підпало і Товариство.

Колегія суддів вважає, що прокурором та позивачами не пропущений строк позовної давності у даній справі, оскільки КЕВ м.Миколаїв достеменно дізналось про відчуження спірного майна лише після проведення 14.07.2017р. комісією у складі: голова ревізійної комісії ТВМР Миколаївського гарнізону, та членів комісії, зокрема, інженерів КЕВ м.Миколаєва Г.Ф., Пухалевич та В.В. Василюк - інвентаризації будівель, споруд, земельних ділянок, які перебувають у користуванні та на балансі ГО Товариство військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону та на картковому обліку КЕВ м.Миколаїв, під час якої було встановлено, що всі будівлі військового містечка №121 продані.

Отже, у розумінні норм ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності розпочався від 14.07.2017р., оскільки саме при проведенні інвентаризації КЕВ м. Миколаєва дізналося про порушення своїх прав у зв`язку із продажем усіх об`єктів військового містечка №121.

За таких обставин підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку із пропуском строку позовної давності відсутні, оскільки цей строк не був пропущений на дату звернення прокурора з позовом до суду (24.10.2017р.).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи; згідно із ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Отже заява третьої особи Ткаченко Н.Г. про застосування наслідків пропуску позовної давності розгляду не підлягає, оскільки така заява може бути зроблена лише стороною у спорі, а Ткаченко Н.Г. є третьою особою у справі.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При апеляційному розгляді справи встановлено незаконність оформлення права власності Свідоцтвом від 11.08.2011р. за ГО Товариство військових мисливців та рибалок Миколаївського гарнізону, оскільки відповідач не мав підстав, встановлених законом для його набуття, та порушення у зв`язку із цим прав позивачів як осіб, які здійснюють господарське відання (оперативне управління) військовим майном військового містечка №121.

Решта аргументів скаржника стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права колегією суддів детально не досліджуються, оскільки самі по собі підставою для скасування рішення вважатись не можуть.

Слід також відзначити, що аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справи Гарсія Руїз проти Іспанії, Красуля проти Росії, Ільяді проти Росії, Трофимчук проти України, Хіро Балані проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Поряд з тим, вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника.

При цьому, у п.58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р., заява №4909/04, у справі Серявін та інші проти України Суд зазначив, що Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення …
Підсумовуючи викладене, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що місцевий господарський суд припустився неправильного застосування норм матеріального права, зробив висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи, отже рішення господарського суду Миколаївської області від 17.01.2019р. підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаєва у повному обсязі.

Судові витрати слід розподілити за правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу задовольнити частково.
Рішення господарського суду Миколаївської області від 17.01.2019р. у справі №915/1115/17 скасувати.
Позовні вимоги задовольнити повністю.
Визнати незаконним та скасувати рішення Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області від 20.07.2011р. №67 Про оформлення права власності на нежитлові об`єкти нерухомого майна.

Визнати недійсним свідоцтво серії САЕ № 463004 від 11.08.2011р. про право власності на нежитловий об`єкт, розташований за адресою: Миколаївська обл., Миколаївський район, с.Тернувате, вул.Набережна, 28, видане Виконавчим комітетом Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 10 червня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран