ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2019 р. Справа №907/799/16

м.Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Хабіб М.І.

Якімець Г.Г.

представники сторін в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора Гутнікевича Любомира Миколайовича, м.Тернопіль №109/03 від 15.03.2019

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2019, повний текст 07.03.2019 (суддя О.Ф. Ремецькі) за заявою арбітражного керуючого, ліквідатора Гутнікевича Л.М., м. Тернопіль про визнання частки банкрута у спільній сумісній власності та припинення права власності на таку шляхом стягнення компенсації її вартості

у справі №907/799/16

за заявою Мукачівської об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Закарпатській області, м. Мукачево Закарпатської області

про банкрутство фізичної особи-підприємця Соломенцева ОСОБА_1 Володимировича, м.Мукачево Закарпатської області

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи.

Ухвалою суду від 22.12.2016р. порушено провадження у справі №907/799/16 про банкрутство фізичної особи - підприємця Соломенцев Юрій Володимирович, м. Мукачево, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а розгляд справи призначено на 17.01.2017 о 10:30 год.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 17.01.2017 визнано боржника банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Гутнікевича Любомира Миколайовича.

Суть спору.

01.02.2019 від ліквідатора до суду надійшла заява про визначення частки банкрута у спільній сумісній власності та припинення права власності на таку шляхом стягнення компенсації її вартості.

Заява мотивована тим, що в ході здійснення ліквідаційних заходів, арбітражним керуючим встановлено, що банкруту на праві спільної сумісної власності належить трикімнатна квартира, загальною площею 68,8 кв.м., реестраційний номер 18562466, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 .

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2019 у задоволені заяви ліквідатора відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що спірна квартира не перебуває у власності боржника, оскільки рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2018 у справі № 303/1849/18 за позовом ОСОБА_2 до Соломонцева ОСОБА_3 В ОСОБА_4 та Комунального підприємства Мукачівське МБТІ та ЕО про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, позовні вимоги задоволено, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстроване 18.04.2007 Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в частині визнання недійсним права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та частково скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 в частині скасування права спільної сумісної власності ОСОБА_5 .

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ОСОБА_5 . подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу місцевого господарського скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ліквідатора про визначення частки банкрута у спільній сумісній власності та припинення права власності на таку шляхом стягнення компенсації її вартості.

У своїй апеляційній скарзі скаржник покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з тим, що місцевим господарським судом не було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за поданою заявою ліквідатора, як передбачено ст. 176 ГПК України. Скаржник з покликанням на ст. 277 ГПК України зазначає, що оскільки ухвала суду прийнята без повідомлення сторін, така повинна бути скасована.

Окрім цього апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не надав правової оцінки обставинам справи щодо того факту чи є визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та відповідно часткового скасування державної реєстрації на квартиру, способом уникнення відповідальності перед кредиторами шляхом виведення з ліквідаційної маси активів боржника.

Сторонами не подано відзивів на апеляційну скаргу.

На адресу суду 02.05.2019 надійшло клопотання скаржника про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовими рішеннями Закарпатського апеляційного суду у справах №303/5146/18 та 303/1849/18.

Розглянувши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення такого без розгляду, з огляду на таке.

Згідно ч.2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Як підтверджується матеріалами справи, ухвала про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого, ліквідатора Гутнікевича Л.М. прийнята 12.04.2019, якою надано строк учасникам процесу подати свої відзиви до 22.04.2019. При цьому ухвала апеляційного суду про закінчення вчинення підготовчих дій та призначення справи до розгляди була прийнята 24.04.2019. У вказаний термін, арбітражним керуючим клопотання подане було, хоча на цей момент, ухвала Закарпатського апеляційного суду від 09.04.2019 вже була прийнята. Разом з тим, ліквідатором не порушується питання про поновлення процесуального строку для подання вказаного клопотання.

Одночасно суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Сторони в судове засідання не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення поштової кореспонденції та даними з офіційного сайту відстеження поштової кореспонденції Укрпошта.

Інших клопотань, заяв в порядку ст.207 ГПК України сторонами заявлено не було.

Оцінка суду.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі Закон України про банкрутство) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Основна мета провадження у справі про банкрутство є відновлення платоспроможності боржника та задоволення сукупного кола його кредиторів, яке передбачає послідовне виконання сторонами та учасниками процесу, арбітражним керуючим обов`язків, що визначені та передбачені положеннями Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

А відтак після винесення постанови про визнання боржника банкрутом, призначений судом ліквідатор здійснює ліквідаційну процедуру у порядку статей 37-48 Закону про банкрутство з урахуванням особливостей банкрутства окремих категорій боржників, зокрема ст.ст. 90-92, які регулюють банкрутство фізичної особи.

Відповідно до ст. 41 Закону України про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом, тощо.

Згідно зі ст. 42 Закону про банкрутство усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об`єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об`єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту.

Відповідно до ч. 6 ст. 42 вказаного Закону ліквідатор, виявивши частку, яка належить банкруту в спільному майні, з метою задоволення вимог кредиторів у встановленому порядку порушує питання про виділення цієї частки.

Приписами ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що органи влади, зокрема, суд діє у встановленому Законом порядку, водночас законодавець, перебачивши обов`язок ліквідатора «порушити питання» про виділення частки з спільного майна, не перебачив порядку ініціювання такого питання ліквідатором та порядку розгляду його судом, зокрема, необхідності виділяти розгляд такої заяви у окреме провадження.

А відтак при відсутності встановленого порядку для розгляду окремих заяв чи клопотань, суд керуються загальними нормами для розгляду таких питань.

За викладених обставин та враховуючи те, що місцевим господарським судом було розглянуто подану заяву ліквідатора в межах справи про банкрутство на підставі поданих доказів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушень процесуального права судом першої інстанції.

Щодо тверджень апелянта про те, що місцевий господарський суд не надав правової оцінки обставинам справи щодо того факту чи є визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру та похідних дій способом уникнення відповідальності перед кредиторами шляхом виведення з ліквідаційної маси активів боржника, колегія суддів зазначає таке.

Як підтверджується матеріалами справи, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2018 у справі № 303/1849/18 за позовом ОСОБА_2 до Соломонцева ОСОБА_6 та Комунального підприємства Мукачівське МБТІ та ЕО про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, позовні вимоги задоволено, визнано частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , зареєстроване 18.04.2007 Мукачівським міжрегіональним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки в частині визнання недійсним права спільної сумісної власності ОСОБА_5 та частково скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_3 в частині скасування права спільної сумісної власності ОСОБА_5 .

Згідно ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус суддів та судоустрій» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

З огляду на преюдиційність та обов`язковість рішення суду, яке набрало законної сили, суд при розгляді справи не вправі надавати правову оцінку такому рішенні, а лише виходить з встановлених обставин у такому рішенні та результату вирішення спору по суті.

А тому, апеляційний господарський суд вважає правомірною позицією суду першої інстанції, що оскільки згаданим рішенням задоволено позов та встановлено факт відсутності у боржника власності ? квартири, відсутні правові підстави для задоволення заяви ліквідатора про визначення частки банкрута у спільній сумісній власності та припинення права власності на таку шляхом стягнення компенсації її вартості.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, ухвала місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.02.2019 у справі №907/799/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу арбітражного керуючого, ліквідатора Гутнікевича Любомира Миколайовича, м.Тернопіль - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 04.06.2019

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді М.І. Хабіб

Г.Г.Якімець