ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" червня 2019 р. Справа № 924/334/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши заяву дочірнього підприємства "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Агро ЛТД" про забезпечення позову у справі № 924/334/19

за позовом дочірнього підприємства "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Агро ЛТД", м. Херсон

до товариства з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції", м. Шепетівка Хмельницької області

про стягнення 4169284,05 грн. грн. заборгованості, з яких 3424352,55 грн. основний борг, 534869,67 грн. пеня, 44572,02 грн. 3% річних, 165489,81 грн. інфляційні втрати,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.04.2019 року відкрито провадження у справі № 924/334/19 в порядку розгляду за правилами загального позовного провадження.

10.06.2019 року на адресу суду надійшла заява від 05.06.2019р. дочірнього підприємства "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Агро ЛТД" про забезпечення позову, в якій останній просить суд накласти арешт на нерухоме майно (комплекс із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 21, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Ізяславський АДРЕСА_2 , с. АДРЕСА_3 , вул АДРЕСА_4 Залізнична АДРЕСА_5 ; будівля хімсклад із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 55, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Шепетівський район, с. Мокіївці, АДРЕСА_6 Дорожна АДРЕСА_7 ) та рухоме майно товариства з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції" у тому числі на грошові кошти, що йому належать та знаходяться на будь-яких його рахунках.

В обґрунтування поданої заяви посилається на значний розмір загальної суми заборгованості та тривале невиконання відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем. Крім того, позивач повідомляє у заяві, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновниками (учасниками) відповідача є наступні особи: приватне підприємство "Агрофірма "Гізівщина", товариство з обмеженою відповідальністю "СК "Бужок". Кінцевим бенефіціарним власником (контролером) юридичної особи є Буряк ОСОБА_1 . При цьому ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 06.05.2019р. у справі № 201/5040/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Васильовича вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 та будь-яким третім особам без виключення, в тому числі органам державної влади України, проводити відчуження у будь-який спосіб від імені власника, інших учасників і акціонерів, стягувача частки або часток в статутному капіталі або акцій в акціонерному товаристві, звертати на них стягнення в судовому та позасудовому порядку, в тому числі, але не виключно, шляхом заборони Міністерству юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України, усім без виключення управлінням державної реєстрації Міністерства юстиції України, суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам України, приватним та державним виконавцям здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або обтяжень, арештів, звернення стягнення, записів про заставу, заборонити вносити будь-які записи до будь-яких державних реєстрів України, зміни до таких записів та/або скасування таких записів, в тому числі, але не виключно щодо назви, щодо місцезнаходження, щодо переліку учасників та розміру їх частки в наступних компаніях: Товариство з обмеженою відповідальністю «Подільський господар» (), Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Довіра» (код ЄДРІІОУ 03785958), Товариство з обмеженою відповідальністю «Євразія-сервіс» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотівка еліт» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог-Дністер» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Серединецьке» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «АТЗТ Мирне» (), Приватне акціонерне товариство «Антонінське» (), Приватне акціонерне товариство «Антонінське хлібоприймальне підприємство» (), Приватне підприємство «Агрофірма «Гізівщина» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністрові роси» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог - Буковина» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог-експорт» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Шепетівський цукор» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Бужок» (), Приватна виробничо-комерційна фірма «Поділля-агропродукт» (), Корпорація «Сварог вест груп» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Буковинський сад» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросад-2005» (), Приватне підприємство «Буковина агросвіт» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Дністер» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Лотівка органік» (), Товариство з обмеженою відповідальністю «Сварог капітал» ().

Також позивач додатково зазначає, що станом на 11.05.2019р. відповідачу належали два об`єкта нерухомості: комплекс із реєстраційним номером об`єкта нерухомості майна 21, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Ізяславський район, с. Клубівка, вул. Залізнична, 141; будівля, хімсклад із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 55, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Мокіївці, АДРЕСА_8 . Дорожна АДРЕСА_7 .

Вказано, що у відповідача наявний р/р НОМЕР_1 в АТ "Південний", МФО 328209 (відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.2018р. № 13.03.18-І-1).

На думку позивача існує реальна загроза відчуження або перереєстрації наявного у відповідача майна в будь-який час, навіть після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь позивача, але в проміжку часу набуття ним законної сили. Позивач посилається також на встановленому факті розгляду судами інших справ відповідачем по яких є товариство з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції".

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 14, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

11.07.2018 року Верховний суд, розглядаючи справу № 509/5216/13-ц, зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Порядок забезпечення позову врегульовано положеннями глави 10 розділу І ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд зазначає, що заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Важливою обставиною під час вжиття заходів забезпечення позову є пов`язаність відповідних дій відповідача та шкідливих результатів від їх вчинення з відповідним предметом позову та правами, з метою захисту яких такий позов подано.

Поряд з цим, за приписами ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заявник у поданій заяві про забезпечення позову просить, зокрема, вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Слід зазначити, що умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження наявності наведених обставин.

В той же час обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості. При цьому, заявником не надано доказів, які б підтвердили, що накладення арешту на майно та грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції" не вплинуть на виробничу діяльність вказаної юридичної особи.

В статті 6 ГК України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

В заяві про забезпечення позову містяться лише загальні міркування заявника про можливу небезпеку та реальну загрозу відчуження, перереєстрацію наявного у кінцевого бенефіціарного власника товариства з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції" Буряка ОСОБА_5 майна. Заявником не надано обґрунтованих доказів вчинення вказаною особою дій, спрямованих на відчуження належного товариству майна або ж його перереєстрацію на користь інших осіб. При цьому, вжиття заходів забезпечення позову згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 06.05.2019 року у справі № 201/5040/19 шляхом заборони ОСОБА_4 та іншим особам вчиняти певні дії є предметом розгляду іншої справи, у якій судом встановлено факт існування реальної загрози відчуження майна ОСОБА_4 щодо позивача у цивільній справі ОСОБА_2 . Як вбачається з вищевказаної ухвали, товариство з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції" не входить до переліку компанії, щодо яких заборонено вчиняти певні дії.

Окрім того, у заяві про забезпечення позову заявник наводить лише перелік об`єктів нерухомості, що належали відповідачу станом на 11.05.2019р., однак не надає відповідних доказів належності вказаного майна товариству, не зазначає вартості такого майна та не вказує, яким чином не накладення арешту на вказане майно ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову заявником зазначено про наявний банківський рахунок товариства з обмеженою відповідальністю "Західноукраїнський оптовий ринок сільськогосподарської продукції" у АТ "Південний", однак не надано суду підтвердження того, що на вказаному рахунку наявні грошові кошти, на які може бути звернуто стягнення.

Судом з поміж іншого оцінюється, що накладення арешту на майно відповідача при тому, що предметом позову має бути стягнення грошових коштів, не є адекватним способом забезпечення позову, в розумінні ст. 137 ГПК України.

Як вказано в абз. 2 п. 1 та абз. 2 п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. № 16 (із змінами), особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Водночас, заявником не надано жодних доказів на підтвердження необхідності забезпечити позов.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Господарським судом при прийнятті ухвали було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, співмірності та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 77, 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви дочірнього підприємства "Таврія" товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Агро ЛТД" від 05.06.2019р. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи;

2 - позивачу (73000, м. Херсон, вул. Перекопська, 20, офіс 409);

3, 4 - відповідачу (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, провулок Подільський, 20; 30406, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Тітова, 1, корпус А).

Всім рекомендованим з повідомленням.