РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.06.2019Справа № 906/770/17

За позовом Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство"

(м. Радомишль)

До: 1. Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (м. Ужгород)

2. Житомирської митниці Державної фіскальної служби України (м. Житомир)

3. Державна казначейська служба України (м. Київ)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області

Про стягнення 5.207.658,00 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Давидюк П.К.

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

від відповідача-3: не з`явився

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.18. судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог в сумі 4.195.351,23 грн. до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України скасовано на підставі ч. 3 ст. 310 ГПК України та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду Житомирської області.

В частині відмови у позові до Житомирської митниці Державної фіскальної служби України, постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.18. та рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.17. у справі № 906/770/17 залишено без змін.

Під час нового розгляду справи ухвалою Господарського суду Житомирської області від 18.12.18. залучено до участі у справі співвідповідачем за вимогами до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України про стягнення 5.207.658,00 грн. збитків - Державну казначейську службу України та передати справу № 906/770/17 в порядку виключної підсудності до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва, справу № 906/770/17 передано для розгляду судді Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.19. суддею Ващенко Т.М. прийнято дану справу до свого провадження та призначено підготовче засідання на 07.02.19.

Представники учасників судового процесу явку своїх повноважних представників в судове засідання 07.02.19. не забезпечили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

07.02.19. позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.19. відкладено підготовче засідання на 26.02.19.

В судовому засіданні 26.02.19., за участі представника позивача, судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 19.03.19.

19.02.19. та 16.04.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвали про задоволення клопотань позивача та оголошення перерв до 16.04.19., 16.05.19.

16.05.19. позивачем подано клопотання про поновлення йому пропущеного процесуального строку на подачу доказів разом з доказами.

Розглянувши вказане клопотання, врахувавши підстави та предмет позову, врахувавши, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави, взявши до уваги, що відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження, 16.05.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про поновлення позивачу пропущеного процесуального строку на подачу доказів та оголошено перерву в судовому засіданні до 04.06.19. для надання учасникам судового процесу можливості надати власні пояснення щодо таких доказів.

В судовому засіданні 04.06.19. позивачем підтримано свої позовні вимоги.

Інші учасники судового процесу явку своїх повноважних представників судове засідання 04.06.19. не забезпечили, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 04.06.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Предметом даного судового розгляду є вимога Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, Житомирської митниці Державної фіскальної служби України про стягнення 4.201.310,72 грн. збитків (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), суму яких складають санкції, які нарахувало Акціонерне товариство «Українська залізниця» за простій вагонів, які були затримані митницею з порушенням ст. 199 Митного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2017 у справі № 806/1410/16 позов ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" до Закарпатської обласної державної адміністрації, Закарпатської митниці Державної фіскальної служби, за участю третьої особи Житомирської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії, апеляційну скаргу ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" задоволено частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 27.01.2017 скасовано. Прийнято нову постанову. Позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Закарпатської ДФС по затримці з деревиною паливною (УКТ ЗЕД 4401) ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" вагонів №№ 66236779, 67179309, 67856476, 65155921, 60446184, 65726812, 65882656, 64240104, 66064353, 66562034, 68465020, 68780717, 66697152, 66724600, 66939174, 60602133 на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС. Визнано протиправною бездіяльність Закарпатської митниці ДФС по не здійсненню пропуску рухомого складу вагонів залізниці з товаром (код УКТ ЗЕД 4401) "Дрова паливні хвойних порід (сосна), у вигляді колод, довжиною 2м, діаметром 8-40 см" ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" на експорт за відповідними митними деклараціями. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Присуджено до стягнення на користь ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" 5787,60 грн. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС.

Означеною постановою, зокрема, встановлено, що що між Державним підприємством "Радомишльське лісомисливське господарство" в особі директора ОСОБА_1 , продавцем, з однієї сторони та фірмою "Пізец ГмбХ" в особі директора ОСОБА_2 , покупця, укладено контракт від 29.02.16. № 29-02/2016, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує дрова паливні на умовах DAF, отримувачем товару виступає Pisec GmbH. Між Державним підприємством "Радомишльське лісомисливське господарство" в особі директора ОСОБА_1 , продавцем, з однієї сторони та фірмою "MULTIKEMIA Kereskedelmi Kft" в особі директора Роберта Пал, покупця, укладено контракт від 23.12.15. № 3-2015, відповідно до якого Продавець продає, а Покупець купує дрова паливні на умовах DAF, отримувачем товару виступає "MULTIKEMIA Kereskedelmi Kft".

У період з 12.05.16. по 05.06.16. на територію залізничної станції "Батьово-Сортувальна" пункту контролю "Батєво" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС, для здійснення митних процедур були подані товаросупровідні документи на товар лісоматеріалів, що слідував у вагонах №№ №№ 66236779, 67179309, 67856476, 65155921, 60446184, 65726812, 65882656, 64240104, 66064353, 66562034, 68465020, 68780717, 66697152, 66724600, 66939174, 60602133 по митним деклараціям декларації типу ЕК10АА № 101060001/2016/001535, № 101060001/2016/001536, № 101060001/2016/001565, № 101060001/2016/001567, № 101060001/2016/001730, № 101060001/2016/001729, № 101060001/2016/001731, № 101060001/2016/001363, № 101060001/2016/001365, №1 01060001/2016/001436, № 101060001/2016/001412, № 101060001/2016/001411, № 101060001/2016/001437, № 101060001/2016/001473, № 101060001/2016/001474, № 101060001/2016/001493.

Покупцем вказаних товарів було зазначено фірму "Пізец ГмбХ" (Відень, Австрія).

Судом апеляційної інстанції на підставі зібраних у справі доказів та пояснень представників сторін встановлено, що митне оформлення товару у названих залізничних вагонах розпочалося Закарпатською митницею ДФС в період прибуття перелічених залізничних вагонів на територію залізничних станцій "Батьово" зони діяльності Закарпатської митниці з 12.05 по 05.06.16., однак, станом на день розгляду судом апеляційної скарги (05.05.17.), відповідачем не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску обумовлених залізничних вагонів через державний кордон України у строк, встановлений ст.199 МК України.

За вказаних підстав в постанові від 05.05.2017 у справі № 806/1410/16 Житомирський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача щодо затримки залізничних вагонів №№666236779, 67179309, 67856476, 65155921, 60446184, 65726812, 65882656, 64240104, 66064353, 66562034, 68465020, 68780717, 66697152, 66724600, 66939174, 60602133 ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС задовольнити, оскільки Закарпатською митницею ДФС не надано доказів того, що вона, затримуючи вагони у строк, що перевищує 30 днів, діяла у спосіб та в межах повноважень, визначених МК України та дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності Закарпатської митниці ДФС по не здійсненню пропуску рухомого складу обумовлених вагонів залізниці з товаром (код УКТ ЗЕД 4401) Дрова паливні хвойних порід (сосна), у вигляді колод, довжиною 2м, діаметром 8-40 см" позивача за переліченими митними деклараціями.

Обставини, встановлені у справі № 806/1410/16, суд під час провадження у даній справі вважає такими, що відповідно до приписів ст. 75 ГПК України не підлягають повторному доказуванню.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Оскільки, на момент розгляду даної справи набрала законної сили та діє постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2017 у справі № 806/1410/16, то встановлені нею факти мають обов`язкову силу для вирішення даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але й міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Мова йде про реальну шкоду та упущену вигоду (ст. 22 ЦК України).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними свої повноважень.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (статті 1174 Цивільного кодексу України).

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Враховуючи встановлені постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2017 у справі № 806/1410/16 обставини, суд при розгляді даної справи вважає, що позивачу має бути відшкодована шкода, завдана неправомірними діями Закарпатської митниці ДФС.

Для необхідності достеменного дослідження питання наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення в діях Закарпатської митниці ДФС, тобто підстави цивільно-правової відповідальності останнього, Господарський суд міста Києва суд відмічає, що в даному випадку неправомірні дії (протиправна поведінка) Закарпатської митниці ДФС полягали в тому, що відповідачем-1 не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску залізничних вагонів №№ №№ 66236779, 67179309, 67856476, 65155921, 60446184, 65726812, 65882656, 64240104, 66064353, 66562034, 68465020, 68780717, 66697152, 66724600, 66939174, 60602133 Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" через державний кордон України у строк, встановлений ст.199 МК України, оскільки Закарпатською митницею ДФС не надано доказів того, що вона, затримуючи вагони та допускаючи бездіяльність щодо вчинення митних формальностей у строк, що не може перевищувати 30 днів, діяла у спосіб та в межах повноважень, визначених МК України.

Вказане спростовує доводи відповідача-1, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву щодо відсутності протиправних дій митниці протягом конкретного періоду часу щодо означених вагонів.

Отже, наявність вини відповідача-1 у вказаних діях не спростовано під час розгляду справи № 906/770/17, та відповідно вона за змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України презюмується.

При цьому судом враховано, що заперечення відповідача-1 проти задоволення позову та, зокрема, обставин неправомірної поведінки Закарпатської митниці ДФС, з посиланням на приписи ст. 218 Митного кодексу України судом до уваги не приймаються як такі, що не нівелюють преюдиціальності фактів, встановлених судом адміністративної юрисдикції.

Отже судом встановлено наявність вини відповідача-1.

Щодо наявності шкоди та її розміру судом встановлено наступне.

За твердженням позивача, розмір шкоди в сумі 4.195.351,23 грн. підтверджується рішеннями Господарського суду Житомирської області від 19.07.17. у справі № 906/435/17, від 12.07.17. у справі № 906/436/17 та від 04.07.17. у справі № 906/414/17, якими присуджено до стягнення з ДП "Радомишльське лісомисливське господарство" на користь АТ «Українська залізниця» в особі виробничого структурного підрозділу «Ужгородська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Львівська залізниця»: 1.268.699,28 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів, 19.030,49 грн. судового збору, 523.327,76 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів, 7.849,92 грн. судового збору, 2.341.323,92 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів, 35.119,86 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 19.07.17. у справі № 906/435/17 встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" 1.268.699,28 грн. платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що залізниця понесла додаткові витрати пов`язані із перевезенням та затриманням вантажу відповідача, а саме: рухомого складу залізниці з експортною деревиною "древесина топливная" - залізничних вагонів Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство", що був предметом огляду Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, доказом чого є накладні відносно вагонів № 68780717, № 67179309, № 66236779, № 65882656, № 65726812 на залізничних станціях "Батьово" та "Чоп" Закарпатської митниці ДФС.

Державним підприємством «Радомишльське лісове господарство» зі станції Ірша Південно-Західної залізниці було відправлено наступні вагони:

12.05.16. вагон № 68780717 по відправах № 33440041;

18.05.16. вагони № 67179309, № 66236779 по відправах № 33518465, № 33518325;

30.05.16. вагони № 65882656, № 65726812 по відправках № 406173, № 406157.

16.05.16. вагон № 68780717 затримано митницею на ст. Батьово для проведення митного огляду. 16.06.16. вказаний вагон затримано на ст. Батьово для зважування на підставі заявки митниці.

23.05.16. вагони № 67179309, № 66236779 затримано митницею на ст. Батьово для повного або часткового вивантаження та повторного завантаження, проведення митного огляду.

04.06.16. вагони № 65882656, № 65726812 затримано митницею на ст. Батьово для повного або часткового вивантаження та повторного завантаження, проведення митного огляду.

На підставі заявки митниці від 20.10.16. № 07-70-61/34/2813 для проведення заходів, спрямованих на виявлення та недопущення незаконного переміщення через митний кордон товарів, вагони № 68780717, № 67179309, № 66236779, № 65882656, № 65726812 направлено на станцію Кольчино контрагенту ДП «Мукачівське лісове господарство» для здійснення його вивантаження та проведення митного огляду.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС від 01.11.16. № 07-70-61/34/2931), вагони відповідача, що перебували на ст. Мукачево, направлені в пункт пропуску «Чоп» станції Чоп для проведення їх вивантаження та митного огляду.

01.11.16. вагони прибули на станцію Чоп та були подані на ділянку перевантаження - контейнерний майданчик АТ «Закарпатінтерпорт» 17.11.16.

Повне вивантаження вагонів проведене: 22.11.16 . - вагони № № 65882656, 66236779, 23.11.16. - вагони № № 65726812, 67179309, 68780717.

За час затримки вагонів на станціях позивачем проведено нарахування платежів та зборів.

Загальна сума нарахованих зборів та платежів на станціях становить 1.268.699,28 грн., з них: вагон № 68780717 - сума 274668,68 грн., вагон № 67179309 - сума 261147,28 грн., вагон № 66236779 - сума 251643,28 грн., вагон № 65882656 - сума 241184,56 грн., вагон № 65726812 - сума 240 055,48 грн.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що у разі понесення перевізником додаткових витрат за затримку вагонів пов`язану з митним оформленням, вантажовідправник зобов`язаний відшкодувати йому всі платежі виставлені до сплати за користування вагонами та стягнув з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" 1.268.699,28 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів, та 19.030,49 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 12.07.17. у справі № 906/436/17 встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" 523.327,76 грн. платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що залізниця понесла додаткові витрати пов`язані із перевезенням та затриманням вантажу відповідача, а саме: рухомого складу залізниці з експортною деревиною - залізничних вагонів Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство", що був предметом огляду Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, доказом чого є накладні відносно вагонів № № 66939174, 66724600 на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС.

4-15.05.2016 із станції Ірша Південно-Західної залізниці Державним підприємством "Радомишльське лісомисливське господарство" було відправлено вагони № № 66939174, 66724600 з вантажем "деревина паливна".

На дату надходження вказаних вагонів на станцію "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС (17.05.2016) вагони за номерами 66939174, 66724600 було подано для повного або часткового вивантаження та проведення митного огляду.

З червня 2016 року в зоні митного контролю "Сортувальна" станції Батьово зони діяльності митного посту "Залізничний" було призупинено митні формальності щодо товару "деревина паливна..." до жовтня 2016 року.

20.10.2016 з метою проведення заходів митного контролю, спрямованих на виявлення та ймовірного недопущення незаконного переміщення через митний кордон України товарів з порушенням митних правил, начальником митного посту "Залізничний" було направлено залізниці лист з проханням дати вказівку про направлення залізничних вагонів №№ 66939174, 66724600 із товарами на ділянку перезавантаження станції Колчино контрагенту ДП "Мукачівське лісове господарство" для здійснення їх повного вивантаження та митного огляду із залученням експерта Закарпатської ТПП.

В подальшому, у зв`язку з відсутністю на ст. Колчино вільних місць для вивільнення вагонів, останні згідно з заявки митниці було перенаправлено в зону митного контролю на територію ДП "Перечинський ЛГ".

23 та 24.11.2016 на ст. Перечин Львівської залізниці було проведено повне вивантаження вагонів.

Загалом час простою вагонів №№ 66939174, 66724600 на станціях Львівської залізниці склав з 17.05.16. по 24.11.16.

У зв`язку із затримкою вагонів для митного догляду з травня по листопад 2016 року, відповідачу були нараховані додаткові платежі на суму 523.327,76 грн., понесені залізницею на ст. Батьово, ст. Кольчино та ст. Перечин.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що у разі понесення перевізником додаткових витрат за затримку вагонів пов`язану з митним оформленням, вантажовідправник зобов`язаний відшкодувати йому всі платежі виставлені до сплати за користування вагонами та стягнув з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" 523.327,76 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів та 7.849,92 грн. судового збору.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 04.07.17. у справі № 906/414/17 встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" звернулось до суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" 2.341.232,92 грн. платежів за час затримки вагонів.

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що залізниця понесла додаткові витрати пов`язані із перевезенням та затриманням вантажу відповідача, а саме: рухомого складу залізниці з експортною деревиною - залізничних вагонів Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство", що був предметом огляду Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, доказом чого є накладні відносно вагонів №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 на залізничній станції "Батьово" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС.

У період з 13.05.16. по 04.06.16. на територію залізничної станції "Батьово-Сортувальна" пункту контролю "Батєво" митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, для здійснення митних процедур були подані товаросупровідні документи на товар лісоматеріалів, що слідував у вагонах №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184. Вантажовідправником вказаних товарів у документах зазначено Державне підприємство "Радомишльське лісомисливське господарство"

З червня 2016 року в зоні митного контролю "Сортувальна" станції Батьово зони діяльності митного посту "Залізничний" було призупинено митні формальності щодо товару "деревина паливна..." до жовтня 2016 року.

20.10.16. з метою проведення заходів митного контролю, спрямованих на виявлення та ймовірного недопущення незаконного переміщення через митний кордон України товарів з порушенням митних правил, начальником митного посту "Залізничний" було направлено залізниці лист з проханням дати вказівку про направлення залізничних вагонів №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 із товарами на ділянку перезавантаження станції Колчино контрагенту ДП "Мукачівське лісове господарство" для здійснення їх повного вивантаження та митного огляду із залученням експерта Закарпатської ТПП.

21.10.16. вагони прибули на ст. Мукачево.

На підставі листа Закарпатської митниці ДФС вагони відповідача, що перебували на ст. Мукачево, були направлені в пункт пропуску "Чоп" ст. Чоп, зони діяльності митного посту "Залізничний" Закарпатської митниці ДФС для проведення їх вивантаження та митного огляду.

01.11.16. вагони №№ 66064353, 64240104, 68465020, 66562034, 66697152, 60602133, 65155921, 67856476, 60446184 прибули на ст. Чоп та 10.11.16. та 17.11.16. були затримані і подані на ділянку перевантаження - контейнерний майданчик АТ "Закарпатінтерпорт".

У зв`язку із затримкою вагонів для митного догляду з травня по листопад 2016 року, відповідачу були нараховані додаткові платежі, понесені залізницею, загальна сума яких на прикордонній станції становить 2341323,92 грн.

У вказаному рішенні суд дійшов висновку, що у разі понесення перевізником додаткових витрат за затримку вагонів пов`язану з митним оформленням, вантажовідправник зобов`язаний відшкодувати йому всі платежі виставлені до сплати за користування вагонами та стягнув з Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарства" на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі в особі Виробничого структурного підрозділу "Ужгородська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Львівська залізниця" 2 341 323,92 грн. нарахованих платежів за час затримки вагонів та 35 119, 86 грн. судового збору.

Визначаючи правові підстави та періоди нарахування сум, які були стягнуті з позивача а користь АТ «Українська залізниця», та з яких складається розмір заявленої до стягнення шкоди, судом враховано та встановлено:

Відповідно до частини 1 статті 4 Митного кодексу України (далі - МК України) митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку. Митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з частиною 2 статті 218 МК України розвантажувальні, навантажувальні, перевантажувальні та інші операції, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Частинами 1, 2 статті 325 МК України визначено, що за письмовою заявою власника товарів або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів можуть здійснюватися навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування, зважування та визначення інших істотних характеристик товарів, що перебувають під митним контролем, взяття проб та зразків таких товарів, зміна ідентифікаційних знаків чи маркування на цих товарах або їх упаковці, транспортних засобах комерційного призначення, а також заміна транспортного засобу комерційного призначення. Зазначені операції здійснюються за рахунок власника товарів, що переміщуються через митний кордон України, або уповноваженої ним особи. У разі відмови у наданні дозволу на здійснення зазначених операцій орган доходів і зборів зобов`язаний невідкладно письмово повідомити особу, яка звернулася із заявою про надання такого дозволу, про причини і підстави відмови. У встановлених цим Кодексом випадках органи доходів і зборів з власної ініціативи або з ініціативи правоохоронних органів мають право у письмовій формі вимагати від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України, проведення операцій, передбачених частиною першою цієї статті. У такому разі витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються органом, з ініціативи якого вони проводилися. Якщо в результаті проведення таких операцій виявлено порушення законодавства України, витрати на проведення зазначених операцій відшкодовуються власником товарів, транспортних засобів комерційного призначення або уповноваженими ними особами.

Діяльність залізниці регулює Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998.

Згідно зі статтею 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням.

Згідно з пунктом 3 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25 лютого 1999 року, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), Відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), Пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлятися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Пунктом 4 (абз. 20) Правил користування вагонами та контейнерами визначено, що плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (додаток 10), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів. Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. На вимогу вантажовласника йому надається копія Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів.

При цьому за змістом п. 1.8 розділу ІІІ "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги", затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України № 317 від 26.03.2009 (далі - "Збірник тарифів") за маневрову роботу, що виконується локомотивом залізниці не одночасно з подачею або забиранням вагонів на вимогу власника під`їзної колії, вантажовласника або порту, яка оформлена пам`яткою про подавання/забирання вагонів (форми ГУ-45), із зазначенням у ній часу, протягом якого виконувалась маневрова робота, нараховується збір у розмірі 292, 60 грн за кожні півгодини роботи локомотива, рахуючи неповні півгодини за повні.

Пунктом 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, визначено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Виходячи з наведеного, власники товару або уповноважені ними особи мають обов`язок щодо оплати операцій, здійснених під час проведення митного контролю на залізничному транспорті, незалежно від факту виявлення або не виявлення незаконного переміщення товару під час здійснення такого контролю.

Адміністративними судами у справі № 806/1410/16 встановлено, що відповідачем не здійснено визначених законом дій для вчинення митних процедур щодо пропуску обумовлених залізничних вагонів через державний кордон України у строк, встановлений ст.199 МК України.

Відповідно до частини 1 статті 199 Митного кодексу України граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України не може перевищувати 30 днів, а для автомобільного транспорту - п`ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур.

При здійсненні перерахунку судом взято до уваги тридцятиденний строк, протягом якого перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України є правомірним, і враховано, що ряд операцій, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, проводяться підприємствами залізниці за рахунок власників товарів або уповноважених ними осіб.

Врахувавши наведені вище норми, суд встановив, що плата за користування вагонами, плата за зберігання вантажу, плата за перевезення вантажу, за маневрову роботу, за зважування вантажів у вагонах, повідомлення власника вантажу (телеграма), з першого по тридцятий день затримки кожного вагону є витратами, що повинні бути понесені саме позивачем відповідно до вказаних положень законодавства, плата за користування вагонами, плата за зберігання вантажу, за зважування вантажів, плата за перевезення вантажу, за маневрову роботу у вагонах, повідомлення власника вантажу (телеграма), з тридцять першого по останній день затримки кожного вагону є шкодою.

Наявний у матеріалах справи розрахунок містить детальний опис витрат за кожною операцією, виконаною залізницею, таких як користування вагонами, зберігання вантажу, перевезення вантажу, маневрова робота, зважування вантажів у вагонах, повідомлення власника вантажу (телеграма).

Отже, на підставі наявних в матеріалах справи документів, суд встановив, що розмір завданої позивачу шкоди з тридцять першого по останній день затримки вагонів: № № 66236779, 67179309, 67856476, 65155921, 60446184, 65726812, 65882656, 64240104, 66064353, 66562034, 68465020, 68780717, 66697152, 66724600, 66939174, 60602133 склав 3.413.416,12 грн., а саме: розмір шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій відповідача-1 у строк, встановлений ст. 199 Митного кодексу України становить: по вагону № 0.215,12 грн., по вагону № 0.851,08 грн., по вагону № 6.840,56 грн., по вагону № 5.167,68 грн., по вагону № 8.726,96 грн., по вагону № 6.071,08 грн., по вагону № 0.877,48 грн., по вагону № 7.434,24 грн., по вагону № 9.510,60 грн., по вагону № 8.047,08 грн., по вагону № 6.471,96 грн., по вагону № 5.112,84 грн., по вагону № 3.259,80 грн., по вагону № 3.908,40 грн., по вагону № 7.963,48 грн., по вагону № 2.957,76 грн.

Грошові кошти в сумі 719.934,84 грн. (згідно наявного розрахунку з першого по тридцятий день затримки вагонів) пред`явлено позивачем до стягнення безпідставно, як такі, що є витратами, які повинні бути понесені саме позивачем.

При цьому, включення до суми пред`явленої до стягнення шкоди суми судового збору в загальному розмірі 62.000,27 грн., стягнутого вказаними вище рішеннями Господарського суду Житомирської області (19.030,49 грн., 7.849,92 грн., 35.119,86 грн.) є неправомірним, оскільки є судовими витратами понесеними позивачем, оскільки стосовно нього було ухвалене судове рішення за невиконання зобов`язань перед залізницею з оплати нарахованих останньою платежів.

Крім вказаного судом не прийнято в якості належних та допустимих доказів додані позивачем до письмових пояснень від 28.11.18. ксерокопії документів, які такі, що не придатні для читання та не засвідчені в установленому порядку (т. 2 аркуші справи 190-249, т. 3 арк. справи 1-43).

Наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Закарпатської митниці ДФС та понесеними Державним підприємством "Радомишльське лісомисливське господарство" збитками судом встановлено з огляду на те, що фактично витрати за користування вагонами, зберігання вантажу, перевезення вантажу, маневрову роботу, зважування вантажів у вагонах, повідомлення власника вантажу (телеграма) було понесено саме внаслідок затримки вагонів митницею.

Вказане спростовує доводи відповідача-1, викладені в письмовому відзиві на позовну заяву, що відсутності причинно-наслідкового зв`язку та недоведеністю розмірів шкоди та її завдання з винних дій відповідача-1.

Крім вказаного судом враховано, що постановою Верховного суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.08.18. в даній справі залишено без змін постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 15.01.18. та рішення Господарського суду Житомирської області від 20.10.17. у справі № 906/770/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог до Житомирської митниці ДФС та в частині відмови у стягненні 5.959,49 грн., оскільки нараховано та пред`явлено до стягнення безпідставно, оскільки позивачем взагалі не обґрунтовано підстав їх нарахування, а також оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено складу цивільного правопорушення у діях Житомирської митниці ДФС.

Відшкодування шкоди в даній справі може здійснюватись лише за рахунок державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Приписами п. 2 ч. 9 прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 845 від 03.08.11. (далі - Порядок), Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.

Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень (п.п. 2 п. 35 Порядку).

У відповідності до Положення про Державну казначейську службу України, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 215 від 15.04.15., (п. 1) Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Таким чином управління наявними коштами Державного бюджету України, у тому числі в іноземній валюті, коштами державних позабюджетних фондів і позабюджетними коштами установ та організацій, що утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, фінансування його видатків входить до компетенції Державної казначейської служби України.

Враховуючи положення вищенаведених норм чинного законодавства України, позивачу надане право звернутися до суду з вимогою про відшкодування з Державного бюджету України державою в особі органів, які виконують функції управління коштами Державного бюджету, а не за рахунок коштів, виділених державою на утримання органів, що завдали шкоду.

З урахуванням зазначеного, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 51.201,24 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) покладаються на відповідача-1, оскільки шкода заподіяна в зв`язку з неправомірними діями останнього.

Враховуючи результати апеляційного та касаційного оскарження рішень по справі, враховуючи кінцеві висновки суду, судові витрати за оскарження судових актів залишаються за Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (01601, місто Київ, вулиця Бастіонна, 6, ідентифікаційний код 37567646) на користь Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Київська, 6; ідентифікаційний код 13568251) грошові кошти в розмірі 3.413.416 (три мільйони чотириста тринадцять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 12 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої протиправною бездіяльністю Закарпатською митницею Державної фіскальної служби України (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20; ідентифікаційний код 39515893).

3. Стягнути з Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20; ідентифікаційний код 39515893) на користь Державного підприємства "Радомишльське лісомисливське господарство" (12201, Житомирська обл., м. Радомишль, вул. Київська, 6; ідентифікаційний код 13568251) 51.201 (п`ятдесят одну тисячу двісті одну) грн. 24 коп. судового збору.

4. В іншій частині в позові відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 13.06.19.

Суддя Т.М. Ващенко