ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Київ

Справа № Б-50/222-09

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

представники сторін:

скаржника - ліквідатор Татіщев О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

на постанову Східного апеляційного господарського суду

від 18.02.2019

та на ухвалу Господарського суду Харківської області

від 29.10.2018

у справі № Б-50/222-09

за заявою Фізичної особи-підприємця Кузьміна Едуарда Володимировича

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:

1. Постановою Господарського суду Харківської області від 22.02.2010 року ФОП Кузьмін Е.В. визнаний банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру.

2. 25.06.2018 до Господарського суду Харківської області звернувся ліквідатор Фізичної особи-підприємця Кузьміна Едуарда Володимировича - арбітражний керуючий Татіщев Олександр Євгенович зі скаргою, в який просив стягнути з громадянина Гірчака Артура Миколайовича 61 000,00 грн заборгованості за Договором купівлі-продажу АКА-10ХА від 26.03.2010.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції

3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у даній справі відмовлено у задоволенні скарги ліквідатора ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражного керуючого Татіщева О.Є.

4. Не погодившись з постановленою ухвалою ліквідатор ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражний керуючий Татіщев О.Є. звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у даній справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишено без змін.

6. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

6.1 Дослідженими в матеріалах справи доказами підтверджено, що попереднім ліквідатором Шершнем Ю.С. було включено до складу ліквідаційної маси банкрута автомобіль Toyota Camry, 2007 випуску, чорний колір, ДНЗ №АХ0062ВА, двигун №2АZ2550386, № кузова JTNBE40KX03091713, який є предметом застави згідно Договору застави рухомого майна №490039330-3 від 14.05.2007, укладеного боржником із ЗАТ "Альфа-Банк (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №490039330 від 14.05.2007.

6.2 Після включення зазначеного майна до складу ліквідаційної маси і проведення оцінки, ліквідатором його реалізовано.

6.3 Відповідно до Протоколу №1 проведення біржових торгів від 26.03.2010 переможцем аукціону з продажу автомобіля визначено Гірчака А.М., яким лот придбано за ціною 61 000,00 грн.

6.4 За умовами біржових торгів, що відображено у вказаному Протоколі №1 від 26.03.2010, кошти в розмірі 61 000,00 грн. без ПДВ вносяться переможцем біржових торгів, як гарантійний внесок за придбане майно, на протязі 30 календарних днів з моменту підписання цього протоколу на розрахунковий рахунок Товарної Біржі "Правопорядок".

6.5 Зазначений Протокол №1 підписаний ліцитатором, продавцем: брокером БК №030, переможцем торгів Гірчаком А.М. та затверджено ліквідатором ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражним керуючим Шершнем С.Ю. і президентом Товарної біржі "Правопорядок" Макаренко П.Д. - 26.03.2010.

6.6 26.03.2010 між ліквідатором ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражним керуючим Шершнем Ю.С. та переможцем біржових торгів Гірчаком А.М. був укладений Договір купівлі-продажу №АКА-10ХА автомобіля Toyota Camry, 2007 випуску за ціною 61 000,00 грн. без ПДВ.

6.7 Пунктом п. 3.2 вказаного Договору передбачено, що кошти вносяться згідно з Протоколом №1 проведення біржових торгів від 26.03.2010.

6.8 У зв'язку з тривалим неперерахуванням грошових коштів, ліквідатор ФОП Кузьміна Е.В. звернувся до організатора торгів ТБ "Правопорядок" з вимогою про надання інформації щодо перерахування Гірчаком А.М. вказаної суми.

6.9 Відповідно до листа ТБ "Правопорядок" від 09.09.2011, який міститься в матеріалах справи, грошові кошти від продажу майна банкрута у розмірі 61 000,00 грн. на рахунок ТБ "Правопорядок" не надходили.

6.10 В подальшому, ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.12.2011 задоволено клопотання арбітражного керуючого Шершня Ю.С. та усунено його від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Кузьміна Е.В.; новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Катречко Р.Є.

6.11 З матеріалів справи вбачається, що ліквідатором Катречко Р.Є. було направлено на адресу Гірчака А.М. лист-вимогу (вих. №03/07 від 26.07.2012) про надання доказів оплати коштів в розмірі 61 000,00 грн. В цьому листі також містилась вимога на випадок, якщо кошти за придбаний автомобіль не сплачено, то негайно сплатити зазначені грошові кошти.

6.12 Проте зазначений лист отримувачу не надійшов і повернувся ліквідатору Катречко Р.Є. з відміткою поштового відділення "За закінченням терміну зберігання".

6.13 Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2013 частково задоволено клопотання кредитора Злобіна А.Д. про усунення арбітражного керуючого Катречко Р.Є. від виконання обов`язків ліквідатора ФОП Кузьміна Є.В.; призначено нового ліквідатора банкрута - арбітражного керуючого Татіщева О.Є., який виконує повноваження до цього часу.

6.14 Згідно з довідкою УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, яка була надана на запит ліквідатора Татіщева О.Є. від 22.02.2013, автомобіль Toyota Camry, 2007 (№ кузова JTNBE40KX03091713) 20.07.2012 було знято з обліку для реалізації Гірчаком А.М. та 31.07.2012 вже зареєстрований за Рогульським В.В. (03.10.1984 р/н, Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Ст. Разіна, буд.6, корпус 1 кв. 5) та має ДНЗ №ВХ9089.

6.15 Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду першої інстанції ліквідатор зазначив про відсутність інформації щодо сплати покупцем

6.16 Гірчаком А.М. грошових коштів у сумі 61000,00 грн., у зв'язку з чим 16.07.2013 Татіщевим О.Є. було направлено лист з вимогою надати відомості щодо оплати придбаного майна, а саме автомобіля Toyota Camry, 2007 випуску, чорний колір, ДНЗ №АХ0062ВА, двигун №2АZ2550386, № кузова JTNBE40KX03091713. Однак відповіді на лист від 16.07.2013 на адресу ліквідатора не надходило.

6.16 На час розгляду даного спору в судах першої та апеляційної інстанції покупцем легкового автомобіля - Гірчаком А.М. не підтверджено факт перерахування грошових коштів.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

7. 18.03.2019 ліквідатор Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражний керуючий Татіщев О.Є. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою від 18.03.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги у справі № Б-50/222-09 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 26.03.2019.

9. Ухвалою Верховного Суду від 01.04.2019 у справі № Б-50/222-09 касаційну скаргу ліквідатора Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від 18.03.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09 залишено без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України. Надано скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги до 17.04.2019 шляхом надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09.

10. 15.04.2019 ліквідатор Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражний керуючий Татіщев О.Є. направив до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучив оригінал документу (платіжного доручення № 3 від 15.04.2019), що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 921,00 грн за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09.

11. Ухвалою Верховного Суду від 22.04.2019 відкрито касаційне провадження у справі № Б-50/222-09 за касаційною скаргою ліквідатора Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від 18.03.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018; призначено розгляд касаційної скарги на 29.05.2019 о 15 год. 15 хв.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

12. Не погоджуючись з прийнятою постановою, ліквідатором ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражним керуючим Татіщевим О.Є. подано касаційну скаргу, в якій останній просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалу суду першої інстанції та задовольнити скаргу ліквідатора ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражного керуючого Татіщева О.Є.; судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у даній справі покласти на відповідача - Гірчака А.М.

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 Непогашення покупцем Гірчаком А.М. суми грошових коштів за придбане майно свідчить про безпідставне його набуття та сприяє затягуванню процедури ліквідації.

13.2 Помилковим є висновок суду першої інстанції про те, що перебіг строку позовної давності починається від дня, коли арбітражний керуючий у справі про банкрутство довідався про порушення права боржника.

14. Скаржник в судовому засіданні 29.05.2019 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Учасники справи не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

16. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника скаржника, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

18. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

19. Відповідно до частини 6 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон про банкрутство).

20. Зважаючи на те, що боржник - ФОП Кузьмін Е.В. визнаний банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури відбулось до набрання чинності Закону України №4212-VI від 22.12.2011, судами попередніх інстанцій правомірно застосовано положення Закону про банкрутство в редакції до 18.03.2013.

21. Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

22. Повноваження ліквідатора регулюються положеннями статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

23. Так, статтею 25 цього Закону унормовано, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу.

24. Тобто, ліквідатор зобов'язаний вчинити всі можливі дії щодо з'ясування обсягів активу та пасиву боржника шляхом запитів до відповідних органів, у тому числі державної виконавчої служби, банківських установ, бюро технічної інвентаризації, реєстраційних відділень МВС України тощо.

25. Відповідно до частини 2 статті 26 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

26. За таких обставин судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що оскільки майно банкрута - автомобіль Toyota Camry, 2007 випуску, чорний колір, ДНЗ №АХ0062ВА, є предметом застави згідно Договору застави рухомого майна №490039330-3 від 14.05.2007, укладеного боржником із ЗАТ "Альфа-Банк (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") на забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №490039330 від 14.05.2007, тому відсутність перерахування грошових коштів в сумі 61 000,00 грн. після його реалізації на біржових торгах 26.03.2010 порушує права та інтереси заставного кредитора на першочергове задоволення його вимог.

27. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли вірно висновку про порушення прав заставного кредитора ПАТ "Альфа-Банк" у зв'язку тим, що грошові кошти від продажу вищевказаного автомобіля Гірчаком А.М. не сплачені.

28. Господарський суд першої інстанції, встановивши, що відсутність оплати за умовами Протоколу №1 проведення біржових торгів та Договору купівлі-продажу №АКА-10ХА від 26.03.2010 Гірчаком А.М. дійсно порушує права заставного кредитора, за захистом яких ліквідатор Татіщев О.Є. звернувся до суду, застосував сплив строку позовної давності як самостійну підставу для відмови у задоволенні скарги.

29. Позовна давність, за визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність є інститутом цивільного права і може застосовуватися виключно до вимог зі спорів, що виникають у цивільних відносинах, визначених у частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, та у господарських відносинах.

30. Колегія суддів зазначає, що "позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу" (п. 51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; п. 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

31. В силу приписів статті 526 та частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

32. Статтею 253 та частиною 1 статті 254 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

33. Відповідно до статті 257 та частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

34. Встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і застосування судом матеріального права, і правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

35. Визначення початку відліку позовної давності наведено у статті 261 Цивільного кодексу України. Зокрема, відповідно до частини 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

36. Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

37. З огляду на викладені приписи законодавства та враховуючи умови Протоколу №1 проведення біржових торгів та Договору купівлі-продажу №АКА-10ХА від 26.03.2010, судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що у Гірчака А.М. як переможця біржових торгів, вже 26.04.2010 виник обов'язок перерахувати грошові кошти в сумі 61 000,00 грн. на рахунок ТБ "Правопорядок" для їх подальшого спрямування ліквідатору ФОП Кузьміна Е.В. з метою задоволення вимог кредиторів, а вже з 27.04.2010 ліквідатор Шершень С.Ю. мав можливість дізнатись про порушення прав боржника та саме з цього моменту слід обраховувати початок перебігу трирічного строку позовної давності.

38. Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріалами справи підтверджується, що попередній ліквідатор Шершень Ю.С. ще 09.09.2011 був повідомлений президентом ТБ "Правопорядок" Макаренком П.Д. про те, гроші в сумі 61 000,00 грн. за автомобіль Toyota Camry, 2007 року випуску на рахунок ТБ "Правопорядок " не надходили.

39. При цьому, заміна ліквідатора у справі та призначення нового, з урахуванням фактичних обставин у даній справі, не є підставою для поновлення строку позовної давності. Стороною у справі є ФОП Кузьмін Е.В. як самостійний суб'єкт, а дії арбітражного керуючого (прирівняного до службової особи підприємця-боржника) у цій справі є здійсненням прав і обов'язків цього суб'єкту господарювання відповідно до положень статті 4 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та норм Глави 17 Цивільного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №Б3/081-12/24, від 10.07.2018 у справі №904/8293/17, від 07.11.2018 у справі №111/14б-03/3-06/11).

40. Як встановлено судами попередніх інстанцій, ліквідатор ФОП Кузьміна Е.В. - арбітражний керуючий Татіщев О.Є. звернувся до Господарського суду Харківської області із скаргою, в якій просив стягнути з Гірчака А.М. 61000,00 грн. заборгованості - 25.06.2018, тобто з пропуском строку позовної давності на 8 років та 2 місяці.

41. Тому, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що наведені обставини переконливо свідчать про правильність висновку суду першої інстанції про те, що скарга ФОП Кузьміна Е.В. в особі ліквідатора Татіщева О.Є. про стягнення з Гірчака А.М. заборгованості за Протоколом №1 проведення біржових торгів та Договору купівлі-продажу №АКА-10ХА від 26.03.2010 в сумі 61 000,00 грн. не підлягає задоволенню саме у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

42. Окрім того, судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

42.1 Матеріалами справи підтверджується, що своїм листом від 16.07.2013 на адресу Гірчака А.М. вже ліквідатор Татіщев О.Є. підтвердив, що йому відомо про відсутність доказів розрахунку з Гірчаком А.М. за придбання автомобіля Toyota Camry, 2007 випуску.

42.2 Незважаючи на вказані обставини, ліквідатор Татіщев О.Є. звернувся зі скаргою про стягнення заборгованості з Гірчака А.М. за Договором №АКА-10ХА від 26.03.2010, лише 25.06.2018, тобто після спливу позовної давності.

42.3 З 16.07.2013 Татіщевим О.Є. не було вчинено жодних оперативних дій з повернення або визначення законності перебування вказаного легкового автомобіля у третіх осіб, а тому посилання апелянта на його обізнаність про порушення прав кредиторів та боржника з 2018 і поважність причин пропуску позовної давності є безпідставними.

42.4 Заява про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №АКА-10ХА від 26.03.2010 та повернення майна, переданого за цим договором до складу ліквідаційної маси, подана 13.10.2014, однак, як вже вище зазначалось, ліквідатор Татіщев О.Є. з 16.07.2013 був повністю обізнаний про наявність у Гірчака А.М. заборгованості перед банкрутом, але протягом більш ніж 1 року та 3 місяців не вжив заходів щодо звернення до суду з вимогами про її стягнення.

42.5 Банк заявляв вимоги із іншим предметом спору, що не свідчить про створення перешкод, неможливість або недоцільність звернення ліквідатора Татіщева О.Є. з вимогами про стягнення з Гірчака А.М. існуючої заборгованості.

43. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що ліквідатор Татіщев О.Є. як безпосередній учасник справи про банкрутство, діючи з урахуванням принципу сумлінності і розумності - саме в інтересах боржника, мав об'єктивну можливість та в силу свого статусу був зобов'язаний ознайомлюватись з матеріалами справи, бути повністю обізнаним про хід судового провадження у справі про банкрутство, в тому числі дізнатись, що заява ПАТ "Альфа-Банк" про визнання недійсним Договору купівлі-продажу №АКА-10ХА від 26.03.2010, яка розглядалась місцевим судом впродовж двох років, не була підписана уповноваженим представником Банку, у зв'язку з чим було можливим передбачити процесуальні наслідки допущення такого недоліку у вигляді залишення заяви судом без розгляду.

44. Щодо посилання ліквідатора Татіщева О.Є. на судову практику Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладену в постанові від 23.10.2018 у справі №904/5978/14, то суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що у згаданій справі судами надавалась оцінка причинам пропуску ліквідатором строку позовної давності та ці причини визнано поважними. Зокрема, там ліквідатор, звертаючись до суду, посилався на пропуск строку позовної давності з тих підстав, що попередні ліквідатори банкрута вчиняли дії не в інтересах банкрута та його кредиторів, тобто, обставини, які робили своєчасне пред'явлення позову утрудненим. Натомість, у даній справі судом встановлено, що причини пропуску позовної даності, які наведені скаржником не є поважними, виходячи з того, що на відміну від ліквідатора, який звернувся із позовом у справі №904/5978/14, в цій справі всі ліквідатори, в тому числі й заявник - Татіщев О.Є., діяли не в інтересах боржника та його кредиторів, оскільки останній ліквідатор, - заявник розглядуваних вимог, будучи ще з 16.07.2013 об'єктивно обізнаним про вибуття із власності боржника легкового автомобіля без проведення оплати його вартості, на протязі близько 5 років не вжив жодних заходів щодо звернення до суду з відповідними вимогами, що в контексті приписів частини 6 статті 3-1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не може свідчити про сумлінну та розумну реалізацію ним своїх прав та обов'язків саме з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів.

45. З огляду на викладене, доводи скаржника (пункти 13.1, 13.2 постанови) визнаються колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду безпідставними та необґрунтованими.

46. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

47. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".

48. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

49. У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

50. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

51. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

52. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції таким вимогам закону відповідають.

53. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

54. Вказані вимоги судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних ухвали та постанови були дотримані.

55. Оскільки підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ліквідатора Фізичної особи-підприємця Кузьміна Е.В. арбітражного керуючого Татіщева О.Є. від 18.03.2019 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09 залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 29.10.2018 у справі № Б-50/222-09 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.В. Білоус

Судді С.В. Жуков

Н.Г. Ткаченко