ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.06.2019 р. Справа № 914/1076/19

Суддя господарського суду Львівської області Мороз Н. В. розглянувши заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (79017, м. Львів, вул. Зелена, 64, ) від 05.06.19 р. №Вд4553-19 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» (79014, м. Львів, вул. Личаківська, 152, ) 122 576, 89 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 147 ГПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

У заяві про видачу судового наказу заявник визначив боржником Філію Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» ().

Судом встановлено, що згідно даних безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 10.06.2019 р., Філія Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» є відокремленим підрозділом юридичної особи Концерну «Техвоєнсервіс».

Відокремлений підрозділ (філія) це підрозділ юридичної особи, що знаходиться поза її місцезнаходженням та виробляє продукцію, виконує роботи або операції, надає послуги від імені юридичної особи, або здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи.

Відокремлений підрозділ не є юридичною особою, а тому не може від свого імені відкривати рахунки, набувати майно, нести юридичну відповідальність. В той же час юридична особа може наділяти свій відокремлений підрозділ майном для здійснення його діяльності, відкривати рахунки для обслуговування виключно відокремленого підрозділу.

Юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов`язанням, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх правових підстав для видачі судового наказу про стягнення з Філії Концерну «Техвоєнсервіс» «Львівський автомобільний ремонтний завод» 122 576, 89 грн. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення.

Згідно приписів ст. 147 ГПК України, оскільки заявник просить видати судовий наказ про стягнення заборгованості з боржника, який не є юридичною особою, суд відмовляє у видачі судового наказу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, оскільки вимоги не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства в порядку наказного провадження.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

При цьому, відмова у видачі судового наказу про стягнення з Філії заборгованості не позбавляє заявника права звернутися з відповідною заявою за правилами господарського судочинства в порядку наказного провадження, за умови її подання до боржника, що є юридичною особою, в особі відокремленого підрозділу (філії).

Відповідно до ст. 151 ГПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 147, 148, 150, 152, 153, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівводоканал» у видачі судового наказу за заявою від 05.06.19 р. №Вд4553-19.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.