ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/541/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів Богатиря К.В. Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
на рішення господарського суду Одеської області
від18.04.2019 (суддя суду першої інстанції: Погребна К.Ф.; час і місце оголошення рішення: 18.04.2019 об 11:29, м. Одеса, пр. Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області, зал судового засідання № 2)
у справі№ 916/541/19
за позовом до відповідача про Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради стягнення 79292,34грн.
В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради про стягнення 79292,34грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 позов Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) до Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (67570, Одеська область, Комінтернівський район, смт. Чорноморське, вул. Гвардійська, 36, ) задоволено частково; стягнуто з Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради (67570, Одеська область, Комінтернівський район, смт. Чорноморське, вул. Гвардійська, 36, ) на користь Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в сумі 18 502 (вісімнадцять тисяч п`ятсот дві)грн. 34коп., 3% річних в розмірі 11 519 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`ятнадцять)грн. 05 коп., інфляційні витрати в розмірі 30 768 (тридцять тисяч сімсот шістдесят вісім)грн. 61коп. та судовий збір в сумі 1921 (одну тисячу шістсот сімдесят)грн. 00 коп.; в решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що в зв`язку з порушення відповідачем строків оплати за отриманий природній газ за договором постачання природнього газу № 3616/1617-ТЕ-23 від 11.10.2016, позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 37 004,68грн.

18.04.2019. за вх. № 7726/18 відповідач надав до суду клопотання про зменшення розміру пені, яке було розглянуто судом першої інстанції, та суд визнав за можливе зменшити нараховану суму пені до 50% від розрахованої позивачем.

Щодо нарахованих 3% річних та інфляційних втрат суд першої інстанції зазначив, що розрахунки здійснені позивачем вірно, а відтак, з відповідача підлягають стягненню заявлені позивачем 3% річних в сумі 11 519,05 грн. та інфляційні втрати в розмірі 30 768,61 грн.

11.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019, в якій скаржник просить рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 у справі № 916/541/19 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки в сумі 18 502,34грн. скасувати; прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо стягнення неустойки у сумі 18 502,34 грн., у стягненні якої було відмовлено, задовольнити.

В іншій частині рішення господарського суду апелянт не оскаржував, тому воно підлягає перегляду лише в частині вимог та доводів апеляційної скарги.

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт зазначає, що при зменшенні розміру пені суд мав врахувати майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, які беруть участь у зобов`язанні.

Крім того, апелянт зазначив, що суд повинен був дати належну правову оцінку доказам, наданим сторонами в обґрунтування своїх позицій щодо наявності чи відсутності збитків. На думку апелянта, суд не мав права застосовувати до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України, не з`ясувавши всіх обставин, з`ясування яких передбачено означеною нормою.

В апеляційній скарзі апелянт наголосив, що беручи до уваги ті обставини, що відсутність вини відповідача у виникненні боргу, його важкий фінансовий стан не є винятковим випадком та підставою для зменшення неустойки, суд не надав належної уваги ступеню виконання зобов`язання боржником, не виконавши при цьому вимоги закону щодо оцінки майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні, та інших інтересів сторін.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2019року у справі № 916/541/19; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення господарського суду Одеської області від 18.04.2019року у справі № 916/541/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 31.05.2019; роз`яснено учасникам справи про їх право до 31.05.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи.

23.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Житлово-комунального господарства Чорноморської селищної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач просить залишити судове рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копію ухвали суду від 16.05.2019 про відкриття апеляційного провадження позивач отримав 27.05.2019, відповідач отримав 22.05.2019, таким чином сторони у справі були повідомлені про розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

11.10.2016р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" та Житлово-комунальним господарством Чорноморської селищної ради було укладено договір №3616/1617-ТЕ-23 постачання природного газу, за умовами п.1.1. якого Постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ (надалі газ), а Споживач зобов`язується оплатити цього на умовах цього договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що природний газ постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За цим договором може буди поставлений природний газ власного видобутку (природний газ, видобутий на території України та/або імпортований природний газ ( за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений ПАТ НАК "Нафтогаз України" на митну території України) (п.1.3 договору).

Пунктом 2.1 Договору Постачальник передає Споживачу з 01 жовтня 2016 року по 31 березня 2017 року (включно) природній газ орієнтовним обсягом до 1035 (один мільйон тридцять п`ять тисяч куб. метрів) у тому числі по місяцях (тис.куб.м): жовтень 75, листопад 200, грудень 200, січень 200, лютий 200, березень 160.

Відповідно до п.3.4. Договору, приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання природнього газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Пунктом 5.1. Договору, регульована ціна на природний газ (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподіл природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу відповідно до Податкового кодексу України) який постачається за цим договором, визначається згідно з постановою Кабінету міністрів України від 01.10.2015р.

Пунктом 5.2. Договору, ціна за 1000 куб. м природного газу за цим становить 4 942 грн., крім того: податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5 930,40грн.

Відповідно до п.6.1. Договору, оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами 100- відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природній газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач вказує, що на виконання умов договору, передав в власність відповідача природній газ на загальну суму 4 227 301,80 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, але Відповідач оплату за переданий газ здійснював несвоєчасно та не виконував зобов`язання у строк, визначений у Договорі, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, п.6.1. Договору.

З урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу відповідача перед позивачем за Договором, розмір нарахованої пені за неналежне виконання відповідачем умов Договору за розрахунком, наданим позивачем, складає 37 004,68 грн.

Окрім того, позивач вказує, що оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу, він зобов`язаний сплатити на користь позивача три проценти річних від простроченої суми.

Загальний розмір нарахованих позивачем 3% річних від основного боргу складає 11 519,05 грн., та сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів складає 30 768,61грн.

На думку колегії суддів суд першої інстанції при винесенні оскарженого рішення по справі правильно встановив фактичні обставини та визначив зміст спірних правовідносин між сторонами.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України „Про ринок природного газу від 9 квітня 2015 року N 329-VIII (з наступними змінами і доповненнями) постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

ПАТ ,,НАК ,,Нафтогаз України як Постачальником виконано належним чином взяті на себе обов`язки за Договором та поставлено природний газ на загальну суму 4 227 301,80грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.6.1. договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно, що підтверджується наданими до матеріалів справи виписками по рахунку позивача, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно п.6.1. договору, він зобов`язується сплатити Постачальнику, пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Таким чином у зв`язку із простроченням виконання відповідачем грошового зобов`язання позивач відповідно до умов договору та норм чинного законодавства правомірно нарахував пеню у сумі 37 004,68 грн. Розрахунки позивача були перевірені судом та визнані вірними.

Що стосується заяви відповідача про зменшення розміру пені, де сторона просить суд зменшити пеню на 90% до суми 7 929,24грн., посилаючись на те, що невиконання відповідачем договірних зобов`язань виникло з об`єктивних і незалежних від боржника причин та обставин, зокрема, значну заборгованість споживачів і їх неплатоспроможність, а також врахувати специфіку діяльності підприємства відповідача, ступінь виконання боржником зобов`язань за договором, співрозмірність розміру неустойки наслідкам порушення та врахувати майнові інтереси обох сторін, то вказана заява на думку колегії суддів підлягає задоволенню частково, як правильно визначив у своєму рішенні суд першої інстанції на 50% від первісно заявленої суми.

Такий висновок обґрунтовується наступним:

- відповідач фактично виконав грошові зобов`язання згідно умов договору ще у 2016-2017 роках, на момент подачі позову борг був відсутній;

- пункт 1.2 договору визначає використання природного газу споживачем виключно для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню;

- заборгованість населення перед відповідачем на момент розгляду справи в господарському суді за комунальні послуги складає 3 253 660,33грн., в тому числі за опалення 1 803 181,30грн., що вказує на неплатоспроможність населення щодо оплати комунальних платежів.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про те, що таке зменшення розміру пені буде виражати оптимальний баланс інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін. Крім того, пеня - це фінансова санкція, спрямована на спонукання сторони, винної у порушенні зобов`язання, до його виконання та дотримання в подальшому, а не засіб безпідставного збагачення для позивача. Отже, з відповідача підлягає стягненню пеня за несвоєчасну оплату вартості поставленого природного газу у розмірі 18 502,34 грн. (37 004,68 грн. х 50%).

Висновки апеляційного господарського суду:

Апелянт не довів наявності порушень норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права господарським судом при розгляді даної справи та винесенні судового рішення.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає рішення господарського суду від 18.04.2019року по справі № 916/541/19 законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни не вбачається, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 18.04.2019 по справі № 916/541/19 в частині стягнення пені на суму 18 502,34 грн. залишити без змін.

Відповідно до ст. 286 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 286 цього Кодексу.

Постанова складена та підписана колегією суддів 10.06.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

М.А. Мишкіна