РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/3286/19

За позовом Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" (м. Київ)

До Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (м. Київ) в особі Київської міської філії (м. Київ)

Про стягнення 1.159.779,33 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

від позивача: Гелхвіідзе Д.Р.

від відповідача: Коваленко Д.А.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про стягнення 1.159.779,33 грн.

Позивач вказує на те, що відповідачем не оплачено грошові кошти за користування нежитловим приміщенням.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.19. відкрито провадження у справі № 910/3286/19 та призначено підготовче засідання на 23.04.19.

23.04.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.05.19.

23.05.19. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви до 13.06.19.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово, з`ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

В судовому засіданні 13.06.19. позивачем підтримано свої позовні вимоги, відповідач в усній формі проти позову заперечував.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.06.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Тобто, згідно із положеннями чинного законодавства України, правовою підставою користування певним майном є відповідний договір оренди.

30.07.12. між Головним управлінням комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Орендодавець), Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (Підприємство, Балансоутримувач) та Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» (Орендар) було укладено Договір № 551-948-15 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1, п. 2.1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення) за адресою м. Київ, вул. Ахматової Ганни, б. 15/27 загальною площею 1547,80 кв.м (далі - об`єкт оренди).

За своє правовою природою даний Договір є договором оренди.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цих Кодексом (ч. 6 ст. 289 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 943 від 23.09.15. за позивачем закріплено на праві господарського відання у тому числі нежитлові приміщення за адресою вул . Ахматової Анни , 15/ 27, літер А, площею 1051,6 кв.м, доручено Комунальному підприємству «Київжитлоспецексплуатація» в установленому порядку здійснити приймання-передачу нежитлових приміщень.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 136 Господарського кодексу України правом господарського відання є речове право суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника (ч. 3 ст. 136 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що акт ОЗ-1 є первинним документом, який фіксує здійснення господарської операції, і є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Складення актів ОЗ-1 застосовується для оформлення зарахування до складу основних засобів окремих об`єктів, для обліку вводу їх в експлуатацію, для оформлення внутрішнього переміщення основних засобів із одного цеху (відділу, дільниці) в інший, а також для виключення із складу основних засобів при передачі іншому підприємству (організації).

Акти приймання-передачі основних засобів повинні відповідати типовій формі актів приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів (форма № ОЗ-1), яка затверджена наказом № 352 від 29.12.1995. Міністерства статистики України.

При оформленні приймання основних засобів акт складається в одному примірнику на кожний окремий об`єкт приймальною комісією, призначеною розпорядженням (наказом) керівника підприємства (організації). При безоплатній передачі основних засобів іншому підприємству акт складається у двох примірниках для підприємства, що здає та приймає основні засоби

За вказаних підстав, оскільки Розпорядження № 943 від 23.09.15. прийнято виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) в межах його повноважень та є обов`язковим до виконання, то Актом № 15 від 30.10.15. приймання-передачі основних засобів Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» передало, а Комунальне підприємство "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" прийняло нежилі приміщення в місті Києві за адресою вул. Ахматової Анни, 15/27, літер А, площею 1051,6 кв.м, про що відповідача було повідомлено листом № 155/1/05-7103 від 09.11.15.

Згідно зі ст. 136 Господарського кодексу України позивач, який підпорядкований Київській міській державній адміністрації, зобов`язаний був прийняти на баланс об`єкт оренди та здійснювати дії по утриманню такого майна, ставши його балансоутримувачем.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 9.1 з 01.04.12. по 30.09.12.

У разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, зазначені дії оформляються додатковою угодою.

Докази укладення додаткового договору для продовження строку дії Договору після 30.09.12. відсутні.

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той де самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вищевказана стаття також кореспондується зі статтею 764 ЦК України, в якій зазначено, що у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Вказана стаття може бути застосована тільки до договорів найму з визначеним строком користування майном. ЦК України передбачає можливість автоматичної пролонгації договору найму в разі відсутності заперечень як зі сторони наймодавця, так і зі сторони наймача.

При цьому пріоритетним критерієм при вирішенні питання пролонгації договору оренди є перш за все відсутність заперечення орендодавця.

Орендодавець не висував заперечень щодо автоматичної пролонгації Договору, як і Орендар.

Положеннями пункту 4.15 Договору сторони погодили, що об`єкт оренди, повертається Підприємству протягом 30 календарних днів після припинення дії Договору за актом передачі-приймання.

Матеріали справи містять акт обстеження вказаних нежилих приміщень від 12.02.19. яким за підписами актом від 01.10.17. приймання-передачі нерухомого майна відповідач повернув, а Орендодавець та позивач прийняли за Договором з оренди нежитлові приміщення загальною площею 87,6 кв.м.

Згідно вказаного акту в орендному користування відповідача залишились нежилі приміщення загальною площею 834,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 15/27 , літер А.

За матеріалами справи судом встановлено, що відповідач об`єкт оренди за Договором загальною площею 834,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 15/27, літер А не повертав, оскільки акту приймання-передачі (повернення) об`єкту оренди за Договором між сторонами підписано не було.

Крім вказаного матеріали справи містять акт обстеження нежилих приміщень загальною площею 834,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 15/27 , літер А, за підписами представників Орендодавця, Балансоутримувача, аудитору Північного офісу Держаудит служби, яким встановлено використання відповідачем станом на 12.02.19. вказаних нежитлових приміщень.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач продовжував користуватись об`єктом оренди за Договором в тому числі станом на 12.02.19.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За користування об`єктом оренди Орендар сплачує орендну плату в розмірі 119.587,06 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці. Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, яка за січень 2012 р. складає 5498,69 грн. на місяць. Додатково до орендної плати та компенсації витрат підприємства нараховується податок на додану вартість, який сплачується Орендарем разом з орендною платою Орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно на рахунок Балансоутримувача починаючи з дати підписання акта приймання-передачі до дати підписання акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди Орендодавцеві (пункти 3.1, 3.2, 3.3, 3.5, 3.6, 3.7 Договору).

Судом за наявними в матеріалах справи доказами встановлено наступне.

Позивачем нараховано відповідачу оренду плату за користування приміщенням загальною площею 834,3 кв. м за адресою: м. Київ, вул. Ахматової Анни, 15/27 , літер А за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року на загальну суму 1.125.694,63 грн. (жовтень 2018 р. 219.108,67 грн., листопад 2018 року 222.833,52 грн., грудень 2018 року 2285.953,19 грн., січень 2019 року 227.760,82 грн., лютий 2019 р. 230.038,43 грн.).

Також позивачем нараховано відповідачу компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з жовтня 2018 року по лютий 2019 року на загальну суму 34.084,70 грн. (жовтень 2018 р. 6816,94 грн., листопад 2018 року 6816,94 грн., грудень 2018 року 6816,94 грн., січень 2019 року 6816,94 грн., лютий 2019 р. 6816,94 грн.).

Орендарем оплату вказаних грошових коштів позивачу здійснено не було, вказане відповідачем не спростовано і не заперечено.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Доказів оплати заборгованості зі сплати орендної плати та відшкодування витрат підприємства за користування земельною ділянкою відповідач до матеріалів справи не надав.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати орендної плати та відшкодування витрат підприємства за користування земельною ділянкою в загальному розмірі 1.159.779,33 грн. (1.125.694,63 грн. + 34.084,70 грн.) за пред`явлений до стягнення період.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, бульвар Т.Шевченка, 18; ідентифікаційний код 21560766) в особі Київської міської філії (01033, м. Київ, вул. Антоновича (Горького),40; ідентифікаційний код 01189910) на користь Комунального підприємства "Дирекція з капітального будівництва та реконструкції "Київбудреконструкція" (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 15А; ідентифікаційний код 37932233) 1.159.779 (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять) грн. 33 коп. основного боргу, 17.396 (сімнадцять тисяч триста дев`яносто шість) грн. 69 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.06.19.

Суддя Т.М. Ващенко