У Х В А Л А

м. Київ

13.06.2019Справа № 18/375

За скаргоюВсеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України;
На дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області;
За позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України;
До Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України;
Проспонукання до виконання дій.
Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від стягувача (позивача)Синиця І.Я. , довіреність від 20.12.2018 № 20/612/д;
Від ДВСБелан І.В., довіреність від 13.02.2019;
Від боржника (скаржника)Кривошей О.Ю., адвокат; Сакір О.М., керівник;
Від прокуратури Красільнік П.П., довіреність від 01.03.2016 № 041803.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2002, залишеним без змін постановою Верховного Суду України від 18.11.2003, у справі № 18/375 задоволено позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України разом з фахівцями Міністерства оборони України здійснити інвентаризацію майна, а саме: виробничого мисливсько-риболовецького об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарств, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарства, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу; зобов`язано Товариство військових мисливців та рибалок Збройних Сил України повернути з чужого незаконного володіння на користь Міністерства оборони України майно, а саме: виробниче мисливсько-риболовецьке об`єднання, 16 мисливських та 2 риболовецьких господарств, 3 будинки мисливця-рибалки, 3 магазини, 2 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Київського військового округу; 14 мисливських господарств, будинок мисливця-рибалки, магазин, 5 стрілецьких стендів військово-мисливського товариства Прикарпатського округу; 7 мисливських господарств, 7 будинків мисливця-рибалки, туристична база, 3 магазини, 3 стрілецькі стенди військово-мисливського товариства Одеського військового округу.

18.11.2003 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2002 в частині зобов`язання провести інвентаризацію спірного майна видано відповідний наказ Господарського суду міста Києва № 18/375 (02-218/12485).

13.03.2017 видано наказ про примусове виконання рішення у справі.

У квітні 2019 року відповідач у справі (боржник за наказами) звернувся до суду зі скаргою від 15.04.2019 на дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області.

У поданій скарзі відповідач просив поновити строк для звернення до суду, по суті скарги вимоги висунув такі:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича щодо винесення акту державного виконавця від 22.03.2019 та акту державного виконавця (передачі стягувачу майна) від 02.04.2019;

- зобов`язати старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Белана Ігоря Васильовича скасувати акт державного виконавця від 22.03.2019 та акт державного виконавця (передачі стягувачу майна) від 02.04.2019, винесені старшим державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Беланом Ігорем Васильовичем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019 скаржнику було поновлено строк для звернення до суду з поданою скаргою, яку було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.05.2019.

15.05.2019 від скаржника до суду надійшли письмові пояснення по скарзі, від органу виконання судових рішень - відзив на подану скаргу.

21.05.2019 до початку судового засідання прокурор у справі подав до суду пояснення по суті скарги.

Відповідно до ухвали від 21.05.2019 розгляд скарги було відкладено на 06.06.2019 та зобов`язано Святошинський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві надати суду копії матеріалів виконавчого провадження.

Матеріали виконавчого провадження на виконання ухвали від 21.05.2019 надійшли до суду 23.05.2019.

31.05.2019 від позивача надійшли письмові пояснення по суті скарги.

У судових засіданнях 06.06.2019 та 11.06.2019 оголошувалася перерва до 11.06.2019 та 13.06.2019 відповідно.

12.06.2019 скаржник подав письмове пояснення до скарги.

Під час розгляду скарги по суті у судових засіданнях представник Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України підтримував вимоги поданої скарги та просив її задовольнити з мотивів того, що процес інвентаризації майна, яке має бути передане за судовим рішенням позивачеві, ще не завершений, а тому передача майна є передчасною, у зв`язку з чим документи, які складені державним виконавцем щодо оформлення таких виконавчих дій (акти від 22.03.2019 та 02.04.2019), так само як і самі дії щодо їх вчинення мають бути визнані недійсними судом та скасовані виконавцем, яких їх видав.

Відповідно до приписів ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Обґрунтовуючи подану скаргу представник скаржника пояснив, що за дорученням державного виконавця Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві державним виконавцем Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області проведено дії щодо інвентаризації майна, яке має бути передане позивачу і яке розташоване на території військового містечка № 265 (поза межами с. Буча Києво-Святошинського району Київської області (32-й км Житомирського шосе) та майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи підтверджується, що доручення щодо проведення виконавчих дій за місцезнаходженням майна було видане 12.03.2019 у виконавчому провадженні ВП № 49376838 щодо майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , 26.03.2019 у виконавчому провадженні ВП № 49376838 щодо майна, яке знаходиться на території військового містечка № 265 (поза межами с. Буча Києво-Святошинського району Київської області (32-й км Житомирського шосе) з виконання наказу № 18/375 (02-2-18/12485), а також доручення від 26.03.2019 у виконавчому провадженні ВП № 48969765 також щодо майна, яке знаходиться на території військового містечка № 265 (поза межами с. Буча Києво-Святошинського району Київської області (32-й км Житомирського шосе) з виконання наказу № 18/375.

З поданої скарги, пояснень учасників процесу та поданих документів суд встановив, що виконуючи такі доручення, державний виконавець Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області вчинив відповідні виконавчі дії та склав наступні документи:

1) щодо майна, що знаходиться по АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні ВП № 49376838 за наказом № 18/375 (02-2-18/12485):

- акт державного виконавця від 22.03.2019;

- інвентаризаційний опис необоротних активів Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України від 22.03.2019;

- звіряльну відомість результатів інвентаризації необоротних активів від 22.03.2019;

2) щодо майна, що знаходиться на території військового містечка № 265 (поза межами с. Буча Києво-Святошинського району Київської області (32-й км Житомирського шосе) у виконавчому провадженні ВП № 49376838 за наказом № 18/375 (02-2-18/12485):

- акт державного виконавця від 02.04.2019 (передачі стягувачу майна).

Описані акти складалися у присутності понятих, що відповідає положенням ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження".

Підставами для задоволення своєї скарги відповідач у справі вбачає у тому, що в ході виконавчих дій не були усунуті розбіжності, які виявилися в процесі інвентаризації та не були затверджені сторонами. Зокрема, скаржник зазначає, що процес інвентаризації завершено не в повному об`ємі у зв`язку з наявністю розбіжностей щодо якісних та кількісних характеристик майна, що може бути усунуто лише шляхом здійснення додаткових дій та витребування додаткових документів.

Представники позивача, органу виконання судових рішень, дії якого оскаржуються та прокурор у справі проти скарги Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України заперечували повністю.

Як слідує з відзивів, усних та письмових пояснень цих учасників процесу вимоги скаржника мають бути відхилені судом оскільки:

- виконавчі дії вчинялися відповідно до чинного законодавства, з дотриманням відповідних вимог і правил;

- боржник (відповідач) в процесі вчинення виконавчих дії систематично ухилявся та умисно перешкоджав виконанню рішення;

- боржником (відповідачем) рішення суду, яке залишене без змін вищою судовою інстанцією, не виконане за 16 років;

- боржник (відповідач) не вчиняв дій, спрямованих на добровільне виконання рішення остаточного суду тощо.

Дослідивши матеріали справи, скаргу, заслухавши обґрунтування і правову позицію учасників провадження, оцінивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга та докази, суд не встановив підстав для задоволення вимог Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України у зв`язку з тим, що скаржник не навів достатніх підстав для такої процесуальної дії суду, а з фактичних обставин виконання судового рішення слідує, що боржник за наказом вчиняє дії, які жодним чином не спрямовані на дотримання конституційних норм про обов`язковість рішень суду.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з положень ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012).

У п. 1 ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" прямо встановлено обов`язок боржника утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Посилання скаржника та мотиви його скарги прямо суперечать наведеним положенням законодавства та практиці Європейського суду з прав людини як джерела права в Україні. Так, з поданої скарги слідує, що "розбіжності", а які саме - скаржник не пояснив, унеможливлюють законність передачі Міністерству оборони України майна на виконання рішення суду. Разом з тим, "розбіжності", про які зазначає скаржник, стосуються, на його думку, лише майна, що знаходиться по АДРЕСА_1. Отже, наявність таких "розбіжностей" щодо певної одиниці майна жодним чином не може чинити обґрунтованих і законних перешкод для проведення інвентаризації та передачі решти майна законному власнику в особі Міністерства оборони України, зокрема і того, що розташоване за іншим місцезнаходженням.

Судом встановлено, що в акті державного виконавця від 22.03.2019 щодо проведення інвентаризації майна, яке знаходиться по АДРЕСА_1 представник Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України зробив надпис про те, що процес інвентаризації майна на день складання цього акту проведений не в повному обсязі у зв`язку з наявністю розбіжностей. Також представник самостійно визначив строк для вирішення спірних питань, вказавши кінцеву дату - 29.03.2019. Проте, з матеріалів справи судом не було встановлено, що відповідач у справі вчинив якісь дії щодо врегулювання таких "розбіжностей", зокрема і у визначений ним на власний розсуд строк до 29.03.2019.

У ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Скаржником не вказано, яке саме його право порушив старший державний виконавець чи будь-яка інша посадова особа органів виконання судових рішень, які вчиняли виконавчі дії в межах зазначених вище виконавчих проваджень, не визначив, яке саме право підлягає судовому захисту на цій стадії судового процесу, що також виключає задоволення поданої скарги.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне господарське процесуальне законодавство ґрунтується на принципі змагальності сторін, а у ч. 2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належних, допустимих і достовірних доказів порушення своїх прав або ж положень законодавства, яким регулюється здійснення виконавчих дій, скаржник суду не подав, відповідних обставин не довів.

Враховуючи все наведене вище, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом скарги перед судом не ставилося, про подення судових витрат учасники провадження суду не повідомляли.

Керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 73-80, 234, 235, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Всеукраїнської громадської організації Товариства військових мисливців та рибалок Збройних сил України від 15.04.2019 на дії старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом десяти днів.

Суддя О.В. Мандриченко