ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"06" червня 2019 р. Справа № 915/1293/19

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до 1. Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

2. Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд»

3. Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм»

про зняття арешту з майна

встановив:

До Господарського суду Миколаївської області звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм» про зобов`язання начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, чи інших уповноважених посадових осіб, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , та заборону на її відчуження, накладених згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48455963 від 08.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження №48455963 на примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі №910/4967/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм» до Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд» про стягнення коштів.

Як зауважив позивач, в межах виконавчого провадження №48455963 Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про арешт квартири АДРЕСА_1 , яка за доводами позивача належить їй на праві власності.

Водночас, позивач вказує, що обставини набуття нею 06.06.2012 права власності на арештовану квартиру АДРЕСА_1 , встановлені постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.11.2018 у справі №915/1469/15.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_1 звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області із заявою про зняття з належної їй на праві власності квартири арешту, накладеного у виконавчому провадженні №48455963.

Однак, як зауважила позивач, державний виконавець відмовив у знятті арешту з належного їй майна, внаслідок чого відповідними протиправними діями порушив права позивача на володіння, користування та розпорядження належним їй майном, що і стало підставою для звернення позивача до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 07.05.2019 передано позовну заяву з доданими до неї документами (вх. №7154/19 від 02.05.2019) за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд» та Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм» про зняття арешту з майна за територіальною юрисдикцією (виключною підсудністю) до Господарського суду Київської області.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Приписами ст. ст. 1, 4 ГПК України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець.

З правового аналізу вищевикладених норм слідує, що спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за наявності таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, та спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, а також відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Відповідно до ч. 1 ст. 59, ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Зі змісту вищевказаних законодавчих положень слідує, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред`явлення такими особами із дотриманням правил юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Водночас, звернення особи до суду з вимогою про зняття з нього арешту нерозривно пов`язано з вимогою про визнання права власності на майно, тоді як окреме звернення особи до господарського суду з позовом про зняття арешту з майна не передбачено законом.

Заперечення ж особи проти арешту (опису) майна та дій/бездіяльності органів державної виконавчої служби стосовно зняття такого арешту, які не пов`язані зі спором про право на це майно, вирішуються за правилами оскарження рішень, дій та/або бездіяльності шляхом подання відповідної скарги.

Так, згідно поданого позову ОСОБА_1 просить суд зобов`язати начальника Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, чи інших уповноважених посадових осіб, зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , та заборону на її відчуження, накладених згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №48455963 від 08.04.2016.

Зі змісту викладених у позові доводів слідує, що арешт на належне позивачу майно був накладений у процесі примусового виконання рішення Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 у справі №910/4967/15-г, тоді як заявлена позовна вимога за своїм характером свідчить про оскарження позивачем дій/бездіяльності органу Державної виконавчої служби стосовно звільнення майна з-під арешту в межах виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

За таких обставин, оскільки між позивачем - ОСОБА_1 та особами, до яких подано позов, у тому числі Центральним відділом державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відсутні господарські відносини врегульовані Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського, цивільного законодавства, а також відсутній спір про право власності на арештоване майно, суд дійшов висновку про непідвідомчість господарському суду поданої ОСОБА_1 позовної заяви про зняття арешту з майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 6 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм» про зняття арешту з майна

Поряд з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 , що заявлені нею вимоги підлягають розгляду в межах справи №910/4967/15-г шляхом подання скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Публічного акціонерного товариства «Трест «Південзахідтрансбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «СтілАрм» про зняття арешту з майна.

Ухвала складена та підписана 06.06.2019, набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.А. Ярема