РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/4539/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентто"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін"

про стягнення 20 648,63 грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Вентто" (Товариство) звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" (надалі - Підприємство) про стягнення 20 648,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання умов договору підряду №10/09-18 від 10.09.2018 позивачем було поставлено платформу вантажну ПВ-1000-5-2, здійснено її монтаж та пусконалагоджувальні роботи, однак, відповідачем взяті на себе грошові зобов`язання з оплати наведених робіт належним чином виконано не було, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 500,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 898,63 грн. та штрафу у розмірі 6 250,00 грн., нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2019 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/4539/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено учасникам справи строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального закону строк не скористався.

При цьому, про розгляд господарським судом міста Києва справи №910/4539/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 75), що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №901, з якого вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі №910/4539/19 була отримана відповідачем 19.04.2019.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

10.09.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вентто" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" (замовник) було укладено договір підряду №10/09-18.

Відповідно до п.п. 1.1 - 1.4 Договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання з постачання наступного товару і надання послуг (виконання робіт): виготовлення платформи вантажної в кількості однієї одиниці, монтаж товару, пусконалагоджувальні роботи. Адреса об`єкта: 02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, 75. Виконавець зобов`язується передати у власність замовника товар та надати послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього договору. Найменування, конфігурація товару вказується в додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Роботи вважаються виконаними після підписання замовником та виконавцем Акта виконаних робіт.

Замовник за цим договором сплачує виконавцю вартість наступних товарів і послуг (робіт): платформа вантажна ПВ-1000-5-2 (140 000,00 грн. з ПДВ), монтаж товару (20 000,00 грн. з ПДВ) та пуско-налагоджувальні роботи (10 000,00 грн. з ПДВ) загальною вартістю 170 000,00 грн. з ПДВ (п. 3.1 Договору)

Відповідно до п. 3.2 Договору оплата за цим договором здійснюється замовником в національній валюті України шляхом перерахування коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений у цьому договорі наступним чином: замовник здійснює виконавцю передоплату в розмірі 50% від суми договору, з урахуванням ПДВ, що становить 85 000,00 грн. протягом 3-х робочих днів з дати підписання даного договору (п.п. 3.2.1 п. 3.2 Договору); замовник здійснює виконавцю оплату в розмірі 25% від суми договору, з урахуванням ПДВ, що становить 42 500,00 грн., протягом 10-ти робочих днів з дати підписання даного договору (п.п. 3.2.2 п. 3.2 Договору); замовник здійснює виконавцю оплату в розмірі 25% від суми договору, з урахуванням ПДВ, що становить 42 500,00 грн., протягом 3-х робочих днів з дати підписання Акта виконаних робіт (п.п. 3.2.3 п. 3.2 Договору).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі прострочення термінів оплати замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочення та штраф в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 50% від суми заборгованості.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку, до виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

На виконання умов Договору позивачем було здійснено поставку товару та проведено роботи (надано послуги), про що сторонами без взаємних претензій складено та підписано видаткову накладну №672 від 29.10.2018 (на суму 140 00,00 грн.) та Акт здачі-приймання (надання послуг) №180 від 29.10.2018 (на суму 30 00,00 грн.) на загальну суму 170 000,00 грн.

Відповідачем здійснено оплату за поставку товару та проведені роботи (надані послуги) за договором №10/0918 від 10.09.2018 на загальну суму 157 500,00 грн. згідно платіжних доручень №1328 від 17.09.2018, №2216 від 24.09.2018, №3617 від 04.12.2018 та №3749 від 07.12.2018.

19.03.2019 Товариство звернулось до Підприємства з претензією, в якій просило сплатити заборгованість за договором в загальному розмірі 42 392,37 грн. (12 500,00 грн. основна сума боргу + 2 499,63 грн. інфляційні втрати + 27 392,74 грн. штрафні санкції)

Отже, спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про не виконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань за Договором з оплати виконаних робіт в повному обсязі, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 12 500,00 грн., що стало підставою для нарахування пені у розмірі 1 898,63 грн. та штрафу розмірі 6 250,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору поставки, так і договору підряду.

Приписами ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством було поставлено товар та проведено роботи згідно договору, вказані роботи було прийнято Підприємством, на загальну суму 170 000,00 грн. (видаткова накладну №672 від 29.10.2018 та Акт здачі-приймання робіт (надання послуг).

Відповідач в свою чергу сплатив грошові кошти на виконання зобов`язань за договором у загальному розмірі 157 500,00 грн. (платіжних дорученнями №1328 від 17.09.2018, №2216 від 24.09.2018, №3617 від 04.12.2018 та №3749 від 07.12.2018)

Зважаючи на те, що спір у справі стосується виключно виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині надання послуг (які за своєю суттю є підрядними роботами), а частині поставки товару не оспорюється, суд вбачає за необхідне досліджувати правовідносини сторін, які виникли на підставі Договору в частині елементів договору підряду.

У відповідності до положень п.п. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством були проведені роботи згідно договору, вказані роботи було прийнято Підприємством, про що складено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 30 000,00 грн. Зазначений акт підписано представниками сторін та скріплено їх печатками.

Таким чином, матеріали справи підтверджують виконання позивачем зобов`язань за Договором на загальну суму 30 000,00 грн. та прийняття відповідачем таких робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.п. 3.2.3 п. 3.2 Договору відповідач мав здійснити оплату по Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №180 від 29.10.2018 протягом 3-х робочих днів з дати його підписання, тобто до 01.11.2018 .

Таким чином, враховуючи, що позивачем були виконані роботи за Договором загальною вартістю 30 000,00 грн., а відповідачем було здійснено лише часткову оплату, у відповідача виникла заборгованість з оплати робіт, виконаних позивачем за вказаним договором, у розмірі 12 500,00 грн.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Доказів сплати на користь позивача коштів у сумі 12 500,00 грн. як у встановлені Договором строки, так і станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" за Договором у розмірі 12 500,00 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентто" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" суми основного боргу у 12 500,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем було заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 1 898,63 грн. та штраф у розмірі 6 250,00 грн. нараховані за період з 02.11.2018 по 04.04.2019

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі прострочення термінів оплати замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочення та штраф в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 50% від суми заборгованості.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, яка нараховувалась на заборгованість відповідача за Договором, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 1 898,63 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірним та підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 6 250,00 грн. нарахованого за прострочення виконання зобов`язання суд зазначає наступне.

Передбачене п. 7.3 Договору право позивача стягнути з відповідача штрафну санкцію в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення є за правовою природою пенею, оскільки обраховується у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання та нараховуються за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання, тоді як штраф обраховується у відсотках від суми невиконаного (несвоєчасно виконаного) зобов`язання та має одноразовий характер (тобто законодавством не передбачено нарахування штрафу за кожен день прострочення).

Таким чином, позивач просить двічі стягнути пеню за одне й те саме порушення зобов`язання та за один і той самий період заборгованості.

Відповідно до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Водночас статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для одночасного стягнення з відповідача пені у розмірі 1 898,63 грн. (пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору за кожен день прострочення) та пені у розмірі 6 250,00 грн. (пеня в розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення, але не більше 50% від суми заборгованості) за порушення одного й того самого зобов`язання, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог позивача в розмірі 6 250,00 грн., які позивач кваліфікує як штраф.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентто" підлягають частковому задоволенню із стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" основного боргу у розмірі 12 500,00 грн. та пені у розмірі 1 898,63 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентто" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "Пещерін" (02660, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. 75; ідентифікаційний код 36820911) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вентто" (61166, м. Харків, пр. Науки, буд. 36; ідентифікаційний код 33900517) заборгованість у розмірі 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., пеню у розмірі 1 898 (одна тисяча вісімсот дев`яносто вісім) грн. 63 коп. та судовий збір у розмірі 1 339 (одна тисяча триста тридцять дев`ять) грн. 54 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Суддя Р.В. Бойко