ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/842/19

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Добрелі Н.С.
при секретарі судового засідання Сланова М.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс", м. Харків
до Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України, м.Харків , Військової частини НОМЕР_1 смт.Черкаське
про стягнення 18810,00 грн.
за участю :
представника позивача - Тимош О.М., за довіреністю № 8 від 03.01.2019 року;

представника позивача - Лобановський Р.М., за довіреністю № 9 від 03.01.2019 року;

представника відповідача 1 - Романюк О.О., за довіреністю № 1016 від 22.04.2019 року;

представника відповідача 2 - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Міськелектротранссервіс" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського зонального відділу військової служби правопорядку Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 про стягнення шкоди у розмірі 18810,00 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.04.2019 року позовну заяву КП "Міськелектротранссервіс" залишено без руху та надано заявнику час на усунення недоліків позовної заяви - дев`ять днів з дня вручення відповідної ухвали.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 08.04.2019 року від представника КП "Міськелектротранссервіс" надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 8598).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 23.04.2019 року.

Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.04.2019 року представник відповідача 1 надав відзив на позов (вх. № 10045), в якому останній проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не зазначено у позові які саме дії екіпажу ВІБДР Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку призвели до ймовірного пошкодження майна. Крім того відповідач 1 вказує на те, що останньому було невідомо про наявність чи відсутність у відповідача 2 дозволу на переведення великогабаритного вантажу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.04.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засідання було оголошено перерву до 03.06.2019 року.

Представники позивача в судовому засіданні 03.06.2019 року підтримали позовні вимоги, просили суд позов задовольнити, посилаючись на завдання відповідачами збитків, які полягають у пошкодженні контактної мережі тролейбуса та складають за розрахунком позивача 18810,00 грн.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 03.06.2019 року проти позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем не зазначено у позові які саме дії екіпажу ВІБДР Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку призвели до ймовірного пошкодження майна. Крім того відповідач 1 вказує на те, що останньому було невідомо про наявність чи відсутність у відповідача 2 дозволу на переведення великогабаритного вантажу.

Представник відповідача 2 в судове засідання 03.06.2019 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи те, що судом було здійснено всі заходи, щодо належного повідомлення відповідача 2 про дату, час та місце розгляду справи, та приймаючи до уваги те, що судом не було визнано явку відповідача 2 в судове засідання обов`язковою, суд дійшов висновку про те, що його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши вступне слово представників позивача та відповідача 1, з`ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів позивача та відповідача 1 фактичним обставинам справи, судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач у позові, 29.05.2017 року приблизно о 09.15 год на вул. Китаєнко в районі будинку №4 у м. Харкові автомобіль марки «КРАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 при перевезенні великогабаритного вантажу допустив пошкодження контактної мережі міського електротранспорту м. Харкова (тролейбуса), а саме: двох поперечних розтяжок.

Відповідно до розпорядження Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації № 1796 від 30.09.2011 року КП «Міськелектротранссервіс» було передано майно в господарське відання зокрема контактну мережу тролейбусу по пр-ту Постишева, вул. Китаєнко, пр-ту Ілліча від вул. Цюрюпи до кінця пр-ту Дзюби, включаючи кільце (Додаток № 18 до розпорядження № 1796 від 30.09.2011 року, за інвентарнім номером 9001528). Крім того, між КП «Міськелектротранссервіс та Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту комунального майна Харківської міської ради було укладено договір №1499 від 30.09.2011 про передання в господарське відання майна, в тому числі контактної мережі тролейбусу по пр-ту Постишева, вул. Китаєнко, пр-ту Ілліча від вул. Цюрюпи до кінця пр-ту Дзюби, включаючи кільце за інвентарнім номером 9001528.

Пошкоджена внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди ділянка контактної мережі є складовою контактної мережі тролейбусу по пр-ту Постишева, вул. Китаєнко, пр-ту Ілліча від вул. Цюрюпи до кінця пр-ту Дзюби, включаючи кільце за інвентарнім номером 9001528.

На підтвердження факту пошкодження майна позивачем було надано акт про пошкодження майна від 29.05.2018 року складеним в період часу з 09.15 - 10:40 годин, відповідно до якого автомобіль «КРАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , при перевезенні великогабаритного вантажу допустив пошкодження контактної мережі міського електротранспорту м. Харкова (тролейбуса) за адресою: м. Харків, вул. Китаєнко, б. 4.

Крім того за фактом пошкодження майна, яке належить позивачу, було складено акт розслідування випадку затримки руху по вул. Китаєнко за вул. Костантина Калініна в м. Харкові, який трапився 29.05.2018 року о 09 годин 15 хвилин.

З метою захисту порушеного права шляхом відшкодування шкоди позивачем 07.06.2018 р. за № 815 до Департаменту патрульної поліції у м. Харкові було направлено запит на предмет встановлення винної особи та надання відомостей про обставини ДТП.

15.06.2018 року з Департаменту патрульної поліції до КП «Міськелектротранссервіс» надійшла відповідь про те, що за даним фактом на місце ДТП виїжджав екіпаж поліції «Купол - 0604», відповідно до електронного рапорту поліцейського Слєпушенко С.О. інформація про пошкодження майна підтвердилась, але протокол про адміністративне порушення не складався, оскільки на місці події заяв щодо оформлення ДТП не надходило.

05.07.2018 року за № 6937 позивачем до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України було направлено клопотання з проханням встановлення винної особи та притягнення до відповідальності згідно діючого законодавства.

17.08.2018 року до Департаменту патрульної поліції в м. Харкові надійшов лист від Новомосковського відділу поліції в Дніпропетровській області за №50/4/3653 про те, що останніми було опитано водія ОСОБА_1 на предмет скоєння правопорушення та підтвердження події. ОСОБА_1 пояснив, що він дійсно 29.05.2018 року знаходився в м.Харкові та керуючи автомобілем марки «Краз» д.н.з. НОМЕР_2 зачепив тролейбусні проводи , які впали на автомобіль та заплуталися. Однак Новомосковський відділ поліції не має можливості притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст.38 КУпАП, з дня вчинення правопорушення пройшли.

Позивач в свою чергу зазначає про те, що розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП 29.05.2018 р., складає 18 810 грн., що підтверджується довідкою про вартість, актом приймання виконаних будівельних робіт, відомістю ресурсів до акту прийняття.

Як свідчать матеріали справи, позивачем було направлено відповідачу претензію вих. №1379 від 27.09.2018 р., яка була отримана відповідачем 09.10.2018 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

23.10.2018 року до КП «Міськелектротранссервіс» надійшов лист від військової частини НОМЕР_1 , в якому відповідач, відмовився в добровільному порядку сплатити компенсацію шкоди, завданої КП «Міськелектротранссервіс» внаслідок пошкодження майна та надав відповідь за № 9100 від 23.10.2018 року про те, що згідно наказу Міністерства оборони України від 04.09.2008 року № 435 «Про затвердження інструкції щодо здійснення супроводження колон військових транспортних засобів» та при погодженні Міністра внутрішніх справ України, п. 2 супроводження колон здійснюється спеціальним автомобілем ВІБДР. У зв`язку з цим, КП «Міськелектротранссервіс» було запропоновано звернутись з претензією про відшкодування шкоди до ВІБДР м. Харкова.

01.11.2018 року за № 1590 позивачем було направлено лист до Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку з проханням надання відомостей про обставини вказаної дорожньо-транспортної пригоди та повідомлення ПІБ старшого автомобіля супроводження колони. А також, надання завіреної належним чином копії листа до Управління патрульної поліції м. Харкова з інформацією про маршрут, дату та час початку руху колони, що супроводжувалась спеціальним автомобілем ВІБДР, на ділянках вулично-шляхової мережі загального користування маршруту.

27.11.2018 року за № 3494 до КП «Міськелектротранссервіс» надійшла відповідь від Харківського зонального відділу військової служби правопорядку про те, що перевезення великогабаритного вантажу було здійснено з порушеннями зі сторони військової частини НОМЕР_1 , що призвело до пошкодження контактної мережі міського електротранспорту м. Харкова (тролейбуса). Виходячи з цього, позивачеві було запропоновано звернутися на адресу командування військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачами не було у добровільному порядку відшкодовано шкоду, завдану позивачу пошкодженням контактної мережі міського електротранспорту м. Харкова, КП «Міськелетротранссервіс» звернулось до господарського суду з даним позовом про солідарне стягнення з відповідачів шкоди у розмірі 18810,00 грн.

Відповідач 1 проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивачем не зазначено у позові які саме дії екіпажу ВІБДР Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку призвели до ймовірного пошкодження майна. Крім того відповідач 1 вказує на те, що останньому було невідомо про наявність чи відсутність у відповідача 2 дозволу на переведення великогабаритного вантажу.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових, собак та собак бійцівських порід, тощо,.що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володів транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом, розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а в разі наявності спору між сторонами - судом.

Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано главою 82 ЦК, крім того, відповідні роз`яснення надано в постанові Пленуму Верховного Суду "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 N 6, відповідно до яких при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого.

Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або зниження нематеріальних благ (рівня життя, здоров`я тощо).

Чинним законодавством (ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК) передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.

Відповідно до приписів Постанови Пленуму, вирішуючи питання про відшкодування шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст. 1192 ЦК, згідно з яким з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і тієї ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення втраченої речі.

У роз`ясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 Про деякі питання практики вирішення спорів пов`язаних з відшкодуванням шкоди зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ч. 1 п. 8 ст. 16 ЦК України відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Тобто для відшкодування завданих збитків особа має довести усі чотири складові правопорушення - порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв`язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджується порушення цивільного права позивача, а саме пошкодження контактної мережі тролейбуса.

Як вже було зазначено вище в матеріалах справи наявний акт розслідування затримки руху по вул. Китаєнко та вул.. Костянтина Калинина від 29.05.2018 року та акт про пошкодження майна від 29.05.2018 року.

Вартість завданих збитків позивачу підтверджена наявною в матеріалах справи довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат, а також актом приймання-передачі будівельних робіт.

Проте позивачем не доведено такої обов`язкової умови для наявності складу цивільного правопорушення, як вина відповідачів, з огляду на наступне.

Підставою для нарахування позивачем збитків відповідачам слугувало пошкодження контактної мережі тролейбуса, яке відбулося внаслідок зачеплення Кразом тролейбусних проводів.

Як стверджує позивач, автомобіль Краз д/з НОМЕР_2 , за участю якого сталося ДТП належить військовій частині НОМЕР_1 та супровід відповідного автомобіля здійснювався автомобілем ВІБДР у м. Харків.

В свою чергу матеріали справи не містять доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення за наслідками дорожньо-транспортної природи, яка сталася 29.05.2018 року по вул. Китаєнко у місті Харкові.

Крім того, як вбачається з акту пошкодження майна від 29.05.2018 року, його було підписано лише з боку позивача, проте не підписано з боку учасників пригоди та представників поліції.

Також з наданого позивачем листа Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції від 15.06.2018 року зазначено, що працівниками УПП в Харківській області вказана подія не оформлювалась як ДПТ, оскільки на місці події заяв щодо оформлення ДТП не надходило.

Згідно ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто в даному випадку, за наслідками відповідного ДТП мав були складений протокол про адміністративне правопорушення, як то передбачено ст. 254 КУпАП.

Проте, як вже було зазначено вище, матеріали справи не містять доказів складання адміністративного протоколу за наслідками відповідного ДТП.

Крім того, докази притягнення відповідачів до відповідальності за ДТП в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що пошкодження контактної мережі тролейбуса по вул. Китаєнко відбулось саме з вини відповідачів, оскільки матеріали справи не містять доказів складання протоколу про адміністративне правопорушення, як то передбачено ст. 254 КУпАП та доказів притягнення до відповідальності водіїв Військової частини НОМЕР_1 та Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку, у зв`язку з чим відсутній один з чотирьох елементів правопорушення, а саме вина відповідачів яка є обов`язковою підставою для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків.

Таким чином позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів збитків у розмірі 18810,00 грн. не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх недоведеністю та необґрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір у даній справі залишається за позивачем.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України; ст.ст. 73, 74, 86, 129, 183, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" до Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 про стягнення шкоди у розмірі 18810,00 грн. відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - Комунального підприємства "Міськелектротранссервіс" (61001, м. Харків, вул. Актюбінська, 24, ) .

Відповідач 1 - Харківського зонального відділу Військової служби правопорядку Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Відповідач 2 - Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Інформація по справі може бути одержана зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "07" червня 2019 р.

Суддя Н.С. Добреля