ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2019 р. Справа№ 911/2571/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 04.06.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2019 (повне рішення складено 15.03.2019)

у справі №911/2571/18 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд»

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 41 347, 76 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» (далі - відповідач) про стягнення 41 347, 76 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», виплативши страхувальнику за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті від 18.09.2015 № 28-0101-15-00414 страхове відшкодування, набуло права регресної вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , фізичною собою ОСОБА_1 , який на момент вчинення ДТП працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.02.2019 у справі №911/2571/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що шкоду транспортному засобу - автомобілю «Land Rover Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , що належав фізичній особі ОСОБА_6 та перебував під керуванням фізичної особи ОСОБА_3 , було завдано з вини працівника відповідача - ТОВ «СБМУ «Підряд» - виконроба ОСОБА_1 ., проте, у позивача були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування вигодонабувачу за стаховим випадком, оскільки станом на момент ДТП загальний стаж керування транспортними засобами фізичної особи ОСОБА_3 складав менше 5 (п?яти) років, що суперечить положенням підпункту 11.5 пункту 11 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2019 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Також Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» зазначає, що пунктами 11.4 та 11.5 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 передбачено, що до керування застрахованим транспортним засобом допускаються особи, які мають стаж керування від 10 років та їх вік не повинен бути менше 21 року. Проте, апелянт звертає увагу, що пунктом 11.11 вказаного договору встановлено застосування франшизи до страхувальника, якщо він не виконує умови пункту 11.4 та 11.5 договору. Тобто, на думку позивача, договором №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 передбачено зменшення виплати страхового відшкодування у разі порушення пунктів 11.4 та 11.5 договору, а не відмова у відшкодуванні страхувальнику.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач у своєму відзиві, наданому до суду 18.04.2019, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін. Крім того, відповідач вказує, що порушення стороною п. 11.5 договору страхування №28-0101-15-00414 від 18.09.2015, позбавляє власника транспортного засобу на страхове відшкодування. Тобто, у страхової компанії були підстави у невиплаті страхової суми на умовах пункту 11.5 договору страхування та вимог статей 990, 991 Цивільного кодексу України.

Явка учасників у судове засідання

У судове засідання представники відповідача та третьої особи не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (частина 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України).

Застосовуючи згідно статті 3 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та третьої особи, які повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак не скористались своїм правом участі в судовому засіданні.

Позиції учасників справи

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 04.06.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.09.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та ОСОБА_7 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0101-15-00414 (далі - договір) (т. 1; а.с. 12), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

30.08.2016 о 21 годині 40 хвилин по вул. Саперно-Слобідська в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу - автомобіля «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить фізичній особі ОСОБА_6 під керуванням фізичної особи ОСОБА_3 ., що здійснив наїзд на дорожній бордюр, встановлений під час виконання ремонтних робіт, та отримав механічні пошкодження внаслідок невжиття працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» - виконробом ОСОБА_1 необхідних заходів стосовно облаштування місця проведення ремонтних робіт, а саме щодо встановлення дорожніх знаків, щитових огороджень, тощо.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.04.2017 у справі №752/6108/17 встановлено, що гр. ОСОБА_1 30.08.2016 о 21.40 годині по вул. Саперно-Слобідська в м. Києві, який є виконробом ТОВ «СБМУ «Підряд», не вжив необхідних заходів щодо облаштування місця проведення робіт, а саме: не встановлено дорожні знаки, щитові огородження згідно ДСТУ 4100:2014, ДСТУ 7168-2010, що в свою чергу призвело до пошкодження транспортного засобу «Ленд Ровер» д.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 1.5 Правил дорожнього руху України. Вказаною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 140 частини 4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» на виконання своїх зобов`язань за договором страхування, на підставі заяви №ДККА-52515 від 31.08.2016 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, страхового акту №ДККА-52515 від 30.09.2016, розрахунку страхового відшкодування від 30.09.2016, заяви б/н від 29.09.2016 фізичної особи ОСОБА_6 , перераховано на рахунок фізичної особи ОСОБА_7 суму страхового відшкодування у розмірі 41 347, 76 грн. (розмір франшизи згідно умов договору - 2 % - 13 600, 00 грн.), що підтверджується видатковим касовим ордером від 30.09.2016 на суму 41 347, 76 грн.

Звертаючись з позовом Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» зазначило, що, оскільки на момент скоєння ДТП ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд», тому відповідач повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий господарський суд послався на підпункт 11.5 пункту 11 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 та вказав, що у позивача були відсутні підстави для виплати страхового відшкодування вигодонабувачу за стаховим випадком, оскільки станом на момент ДТП загальний стаж керування транспортними засобами фізичної особи ОСОБА_3 складав менше 5 (п`яти) років.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховим випадком згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Підпунктом 11.4 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 передбачено, що найменший вік осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом на законних підставах від 21 року.

Відповідно до підпункту 11.5 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 найменший стаж осіб, допущених до керування застрахованим транспортним засобом на законних підставах від 10 років.

Суд першої інстанції вказав, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» відсутні були підстави для виплати страхового відшкодування вигодонабувачу за договором №28-0101-15-00414 від 18.09.2015, оскільки станом на момент ДТП загальний стаж керування транспортними засобами фізичної особи ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) складав менше 5 (п`яти) років, що суперечить положенням підпункту 11.5 пункту 11 договору № 28-0101-15-00414 від 18.09.2015.

Проте, колегія суддів зазначає, що згідно з підпунктом 11.11 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 франшиза за умови перебування за кермом в момент настання дорожньо-транспортної пригоди особи, яка не відповідає вимогам, згідно з п.п. 11.4, 11.5 договору становить 2 %.

Тобто, з огляду на вказане вище вбачається, що договором №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 передбачено зменшення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 % франшизи, якщо за кермом в момент настання дорожньо-транспортної пригоди перебуватиме особа молодша двадцяти одного року та зі стажем менше десяти років.

Як було зазначено вище, відповідно до ремонтної калькуляції №ДККА-52515 від 20.09.2016 вартість ремонту складає 54 947,76 грн. Розмір франшизи згідно умов договору (2 %) - 13 600, 00 грн. На виконання умов договору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 41 347,76 грн. (54 947,76 грн. - 13 600,00 грн. = 41 347,76 грн.).

Отже, відповідно до підпункту 11.11 договору №28-0101-15-00414 від 18.09.2015 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» виплатило страхувальнику страхове відшкодування із зменшенням виплати у розмірі 2 % франшизи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» були підстави для виплати страхового відшкодування страхувальнику за договором №28-0101-15-00414 від 18.09.2015, оскільки вказаним договором страхування передбачено зменшення виплати страхового відшкодування у розмірі 2 % франшизи за умови перебування за кермом в момент настання дорожньо-транспортної пригоди особи, яка не відповідає вимогам, згідно з п.п. 11.4, 11.5 договору.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно із статтею 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду), так і певних спеціальних умов.

До таких спеціальних умов відноситься перебування завдавача шкоди в трудових (службових) відносинах з юридичною особою і завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків слід розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами, протягом усього робочого часу.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.04.2017 у справі №752/6108/17 встановлено, що гр. ОСОБА_1 , який є виконробом ТОВ «СБМУ «Підряд», не вжив необхідних заходів щодо облаштування місця проведення робіт, а саме: не встановив дорожні знаки, щитові огородження згідно ДСТУ 4100:2014, ДСТУ 7168-2010, що в свою чергу призвело до пошкодження транспортного засобу «Ленд Ровер» д.н. НОМЕР_2 , чим порушив п.п. 1.5 Правил дорожнього руху України.

Відтак, оскільки шкоду транспортному засобу «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було завдано з вини працівника Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» - виконроба ОСОБА_1 , тому саме Товариство з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження при ДТП, що мала місце 30.08.2016.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» є відповідальною особою за збиток, заподіяний автомобілю «Land Rover Range Rover», реєстраційний номер НОМЕР_1 , тому позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» про стягнення 41 347, 76 грн. слід задовольнити повністю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до статті 42 Господарського процесуального кодексу України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Згідно з статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу ( стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 277 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Оскільки, судом першої інстанції прийняте рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи і неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2019 у справі №911/2571/18 підлягає скасуванню з прийняттям у справі нового рішення суду про задоволення позовних вимог.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2019 у справі №911/2571/18 задовольнити.

Рішення Господарського суду Київської області від 13.02.2019 у справі №911/2571/18 скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 31-А, код 25298093) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ. вул. Івана Федорова, 32-А, код 30859524) стахове відшкодування у сумі 41 347 (сорок одна тисяча триста сорок сім) грн. 76 коп., судовий збір у сумі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СБМУ «Підряд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 31-А, код 25298093) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м. Київ. вул. Івана Федорова, 32-А, код 30859524) 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати накази.

Видачу наказів доручити Господарському суду Київської області.

Матеріали справи №911/2571/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 10.06.2019.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б.Михальська

І.М. Скрипка