Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/1118/18

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Максимів Т. В., секретар судового засідання Масловський А. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД"

до відповідача 1: Приватного підприємства "Спрут"

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона"

до відповідача 3: Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк"

до відповідача 4: Товариства з обмеженою відповідальністю "Платинум Інвест ІФ"

про визнання договору недійсним

за участю:

від позивача: Хоптій Мирослав Васильович,

від відповідача 1- : Калинюк Роман Степанович ,

від відповідача 2- : представник не з`явився,

від відповідача 3- : представник не з`явився,

від відповідача 4- : Шемрай Сергій Богданович

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідачів: Приватного підприємства "Спрут", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона", Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Платинум Інвест ІФ" про визнання договорів недійсними.

Вирішення процесуальних питань.

28.12.2018 суд постановив позовну заяву від 21.12.2018 вх.№19983/18 залишити без руху та встановив позивачу строк для усунення недоліків, допущених при поданні позовної заяви, а саме : надати докази сплати судового збору в сумі 7048 грн (ухвала від 28.12.2018).

10.01.2019 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання по справі на 05.02.2019 (ухвала від 10.01.2019).

01.02.2019 відповідач 3 - Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" подав відзив на позов вх.№1794/19, який суд прийняв до розгляду. Також 04.02.2019 подав клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності вх.№2322/19, яке суд приєднав до матеріалів справи.

04.02.2019 відповідач 2 -Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" подав відзив на позов вх.№1945/19, який суд прийняв до розгляду.

Відповідач 1 - Приватне підприємство "СПРУТ" 04.02.2019 подав відзив на позов вх.№1961/19, який суд прийняв до розгляду, а також заперечення щодо клопотання про виклик свідків вх.№1958/19 та заперечення щодо клопотання про призначення почеркознавчої експертизи вх.№1960/19, які суд прийняв до розгляду.

04.02.2019 відповідач 4 -Товариство з обмеженою відповідальністю "Платинум Інвест ІФ" подав відзив на позов вх.№1963/19 та заперечення щодо клопотання позивача про призначення оціночно-будівельної експертизи вх.№1962/19, які суд прийняв до розгляду.

05.02.2019 суд задоволив клопотання позивача та оголосив перерву в підготовчому засіданні для надання позивачу можливості ознайомитись з поданими відзивами та запереченнями до 28.02.2019.

27.02.2019 позивач подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів вх.№3472/19 та клопотання про відкладення розгляду справи вх.№3476/19.

28.02.2019 в підготовчому засіданні після перерви, суд постановив відкласти підготовче засідання на 11.03.2019 (ухвала від 28.02.2019).

07.03.2019 відповідач 1 подав заперечення вх.№4059/19 на клопотання позивача про долучення доказів вх.№3472/19 від 27.02.2019.

11.03.2019 представник позивача подав клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів (вх.№4063/19). У судовому засіданні 11.03.2019 представник позивача зазначив, що він не надсилав сторонам копії клопотання про приєднання доказів у зв`язку з надмірним обсягом доказів та просив суд оголосити перерву у підготовчому засіданні та продовжити підготовче провадження строком на 30 днів для можливості належним чином завірити копії документів, доданих до цього клопотання. Суд не приєднав до матеріалів справи документи, долучені до клопотання позивача (від 11.03.2019 вх.№4063/19), оскільки ці документи не засвідчені належним чином.

В судовому засіданні 11.03.2019 суд оглянув нотаріально завірені заяви свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та приєднав їх до матеріалів справи.

11.03.2019 суд відмовив у задоволенні клопотань позивача про виклик та допит свідків від 21.12.2018.

У задоволенні клопотанні позивача про витребування доказів у відповідачів ПП "СПРУТ" та АТ "ПУМБ" від 21.12.2018 вх.№19989/18 суд відмовив, оскільки в матеріалах справи наявні належним чином засвідчені копії таких доказів.

У задоволенні клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л. А. копії іпотечного договору №1.12-02/І-1 від 20.01.2012 суд відмовив, оскільки цей доказ приєднаний до матеріалів справи (Т.1 а.с. 44), а причин з яких необхідно витребувати ще один примірник договору не вказав, як і не подав документальних доказів вчинення ним дій спрямованих на самостійне отримання вказаного доказу.

У клопотанні позивача про призначення почеркознавчої експертизи (від 21.12.2019 вх.№19987/18) суд відмовив, виходячи з предмету позову, оскільки підтвердження справжності підпису ОСОБА_3 в протоколі загальних зборів учасників ТОВ "КГД-Буд" від 01.03.2012 № 3-12 не входить до предмета доказування у цій справі.

Клопотання позивача про призначення оціночно-будівельної експертизи (від 21.12.2019 вх.№19988/18) суд залишив без задоволення, оскільки воно не містить пояснень неможливості скористатися наданим йому процесуальним правом протягом підготовчого засідання надати висновок експерта з цього питання; обґрунтованого мотивування необхідності та можливості встановлення ринкової вартості приміщень при проведенні судової експертизи, призначення якої зумовить зупинення провадження у справі.

11.03.2019 суд постановив продовжити строк підготовчого провадження до 10.04.2019 та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 28.03.2019.

27.03.2019 представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог і повернення судового збору та продовження строку підготовчого провадження (вх.№5806/19), яку суд прийняв до розгляду та задовольнив. Крім того, представник позивача надав суду засвідчені матеріали реєстраційної справи №01, додані до клопотання позивача від 11.03.2019 вх.№4063/19.

Отже, позовною вимогою є визнання недійсним іпотечного договору №1.12-02/І-1 від 20.01.2012, укладеного між ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПП "Спрут".

11.03.2019 суд задоволив клопотання позивача про продовження підготовчого провадження та продовжив підготовче провадження на 30 днів.

В судовому засіданні 28.03.2019 представник позивача подав клопотання (вх.№5448/19) від 28.03.2019 про приєднання до матеріалів справи копії відповіді на адвокатський запит від 21.02.2019 №02/19-21/01 про надання копій реєстраційних справ, яке

суд оглянув і приєднав до матеріалів справи та документи, додані до клопотань позивача від 27.02.2019 вх.№3472/19; від 11.03.2019 вх.№4063/19 та від 28.03.2019 вх.№5448/19 і встановив, що копія реєстраційної справи прошита, скріплена печаткою, проте не містить дати її засвідчення та прізвища особи, яка завірила копію.

28.03.2019 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 24.04.2019.

23.04.2019 від ТОВ "Компанія Рона" через канцелярію суду надійшла заява вх.№7160/19 про розгляд справи без участі представника відповідача 2.

24.04.2019 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 21.05.2019.

21.05.2019 позивач заявив відвід судді Максимів Т.В. вх.№8650/19 від 21.05.2019, який суд визнав необґрунтованим та зупинив провадження у справі для вирішення питання про відвід судді.

Суддя Ткаченко І.В. відповідно до ухвали від 24.05.2019 у задоволенні заяви про відвід судді відмовила.

27.05.2019 суд поновив провадження у справі та призначив розгляд на 03.06.2019 (ухвала від 27.05.2019).

Заяву про вступ прокурора у справу вх.№7099/19 від 23.04.2019 та клопотання із додатками вх.№9488/19 від 03.06.2019 суд не взяв до уваги, оскільки ці документи подані представником позивача для загального відома.

03.06.2019 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позивач обґрунтовуючи позовну вимогу, зазначив підставою визнання спірного договору недійсним те, що майно яке є предметом спірного іпотечного договору не існує в природі. Ця обставина свідчить про наявність злочинної змови ПП "Спрут" та ТОВ "Компанія "Рона" на заволодіння кредитними коштами банку, а також неправомірність дій банку щодо неналежної перевірки наявності у іпотекодавців прав на нерухоме майно. В результаті, ТОВ "Компанія "Рона" перестала виконувати зобов"язання за кредитним договором, після чого було звернуто стягнення на об"єкти іпотеки, що існували в дійсності, у тому числі і на майно ТОВ "КГД-Буд".

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав та вказав на те, що порушення вчинені банками і приватними нотаріусами під час прийняття в іпотеку неіснуючих об"єктів нерухомого майна та посвідчення таких договорів порушують права та інтереси всіх вкладників банків, висловив незгоду із вчиненими діями та зазначив на необхідності судового захисту прав позивача.

Позиція відповідача 1.

Відповідач 1 ПП"Спрут" проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та зазначив, що ПП "Спрут" є самостійним господарюючим суб"єктом, який на власний розсуд розпоряджається наданою йому чинним законодавством правосуб"єктністю. Заперечив щодо позовних вимог, від яких у подальшому позивач відмовився. Щодо спірного договору зазначив, що позивач не є його стороною, а тому його право не порушене. Крім того, просив суд застосувати строк позовної давності. В судовому засіданні представник відповідача 1 проти позову заперечив, просив у задоволенні позову відмовити.

Позиція відповідача 2.

Від відповідача 2- ТОВ "Компанія Рона" надійшла заява вх.№7160/19 від 23.04.2019 про розгляд справи за відсутності його представника, в якій відповідач 2 зазначив, що він заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві. У відзиві вказав, що ТОВ "Компанія Рона" не є стороною зобов"язань, з приводу яких існує спір, тому позовні вимоги ТОВ "КГД-Буд" не підлягають задоволенню.

Позиція відповідача 3.

Відповідач 3 - АТ "Перший український міжнародний банк" (АТ "ПУМБ") у відзиві на позов висловив заперечення проти вимог позивача, зазначених у редакції позовної заяви від 21.12.2018, вказав, що беручи до уваги ті докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, проаналізувавши доводи ТОВ "КГД-Буд" позов є необґрунтованим, надуманим, безпідставним та таким, що підлягає відхиленню. Не дивлячись на необґрунтованість позовної заяви в цілому просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Представник у судове засідання 03.05.2018 не з"явився, хоча був повідомлений судом про дату і час судового засідання під розписку; у вступному слові в судовому засіданні 24.04.2019 проти позову заперечив, з підстав відсутності порушеного права позивача.

Позиція відповідача 4.

Відповідач 4 ТОВ "Платинум Інвест ІФ" проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві та вказав на безпідставність заявленого позову та вчинення посадовими особами ТОВ "КГД-Буд" дій, спрямованих на незаконне заволодіння майном ТОВ "Платинум Інвест ІФ" та перешкоджання його господарській діяльності. Представник відповідача 4 в судовому засіданні 03.05.2019 просив суд у задоволенні позову відмовити.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Предметом цього позову є визнання недійсним Іпотечного договору №1.12-02/І-1 від 20.01.2012, укладеного між ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПП "Спрут" із внесеними змінами і доповненнями.

Як свідчать матеріали справи, 20.01.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут" укладений Іпотечний договір №1.12-02/I-1, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., зареєстрований в реєстрі за №99 (Т.1 а.с.44-55).

Предметом іпотеки за цим договором є торгово-офісні приміщення, загальною площею 1437,8 кв.м, що розташовані за адресою м.Івано-Франківськ, вул.Макогона,33.

12 лютого 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут" укладений Договір про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору №1.12-02/I-1 від 20.01.2012 (Т.1 а.с.56-58), посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №245; 25 грудня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут" укладений Додатковий договір про внесення змін та доповнень №3 до Іпотечного договору №1.12-02/I-1 від 20.01.2012 (Т.1 а.с.59-61), посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №1914; 26 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут" укладений Договір №4 про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору №1.12-02/I-1 від 20.01.2012 (Т.1 а.с.63-64), посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №786.

Договір про внесення змін та доповнень, посвідчений 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №2726 щодо якого позивач заявив вимогу про визнання його недійсним в матеріалах відсутній.

Позивач зазначив, що порушення вчинені банками і приватними нотаріусами під час прийняття в іпотеку неіснуючих об"єктів нерухомого майна та посвідчення таких договорів нотаріусами порушують його права, права та інтереси всіх вкладників банків, що стало підставою для звернення за судовим захистом.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Відповідно до ст.14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 86 ГПК України).

Частина 1 статті 236 ГПК України містить норму, згідно якої судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 статті 236 ГПК України).

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть бути, в тому числі двосторонніми (договори). Двостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: заявлення вимог як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

При цьому вимога про визнання недійсним правочину заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину, може бути пред`явлена тільки його сторонам (правонаступникам), які й визначаються учасниками справи у такій категорії спорів.

Згідно приписів статті 203 Цивільного кодексу України: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Перелік вказаних вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 627 Цивільного кодексу України унормовує, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 цього ж Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, сутність свободи договору розкривається насамперед через співвідношення актів цивільного законодавства і договору: сторони мають право врегулювати ті відносини, які не визначені у положеннях актів цивільного законодавства, а також відступати від положень, що визначені цими актами і самостійно врегулювати свої відносини, крім випадків, коли в актах законодавства міститься пряма заборона відступів від передбачених ними положень або якщо обов`язковість положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту чи суті відносин між сторонами.

Суд встановив, що між відповідачем 1 та відповідачем 3 виникли відносини з забезпечення виконання зобов`язань, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про іпотеку", який є спеціальним законом, що регулює відносини у сфері застави нерухомого майна - іпотеки.

Відповідно до частини 1 статті 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про іпотеку" предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов:

- нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація;

- нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення;

- нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Іпотечний договір повинен містити такі істотні умови як, зокрема опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення (пункт 3 частини 1 статті 18 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України "Про іпотеку" у разі відсутності в іпотечному договорі однієї з вказаних вище істотних умов він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з приписами статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується.

Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У цьому випадку, оспорюваний договір іпотеки підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, а відтак, підписуючи даний договір та погоджуючись з його умовами, сторони повинні були усвідомлювати свою відповідальність та можливе настання негативних наслідків.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази суд встановив, що згідно умов Іпотечного договору №1.12-02/I-1 від 20.01.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут" посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., зареєстрований в реєстрі №99, предметом іпотеки за цим договором є торгово-офісні приміщення, загальною площею 1437,8 кв.м, що розташовані за адресою м АДРЕСА_1 , що належить іпетекодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.04.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду.

Суд вважає, що позов є безпідставним та не доведеним, оскільки позивач при зверненні до суду з вимогою про визнання договору іпотеки недійсним не довів наявності підстав з відповідними засобами доказування, з якими закон пов`язує визнання оспорюваного правочину недійсним на підставі Закону України "Про іпотеку" та положень статей 203, 215 Цивільного кодексу України.

Твердження позивача про порушення його права у зв"язку із передачею в іпотеку неіснуючого майна, не доведено належними та допустимими доказами, так само як і факт неповернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона" кредитних коштів та звернення стягнення у зв"язку із цим на майно ТОВ "КГД- Буд".

За таких обставин, суд дійшов висновку що ТОВ "КГД-Буд" не довело, що його право порушено укладенням оспорюваного договору іпотеки, з підстав заявлених у позові, а відтак у суду відсутні правові підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Виходячи із викладеного, у позові належить відмовити.

Судові витрати.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в розмірі 7048 грн 00 к., що підтверджується квитанцією від 04 січня 2019 року №157.48.1/23300420, з яких 5286 грн.00 к. суд повернув позивачу, згідно з ухвалою від 03.04.2019.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову в позові судовий збір в сумі 1762 грн 00 к. суд покладає на позивача.

Керуючись ст. 8, 124 Конституції України, ст. 2, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "КГД-БУД" до відповідачів: Приватного підприємства "Спрут", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Рона", Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "Платинум Інвест ІФ" про визнання Іпотечного договору №1.12-02/I-1 від 20.01.2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним підприємством "Спрут", посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., зареєстрованого в реєстрі №99 зі змінами та доповненнями, що внесені на підставі Договору про внесення змін та доповнень, посвідченого 28 грудня 2012 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №2726; Договору про внесення змін та доповнень, посвідченого 12 лютого 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №245; Додаткового договору про внесення змін та доповнень №3, посвідченого 25 грудня 2014 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №1914; Договору №4 про внесення змін та доповнень, посвідченого 26 червня 2015 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Слободян Л.А., за реєстровим №786 недійсним відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строк, передбачений Розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.06.2019

Суддя Т.В.Максимів