ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 911/2270/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Коротун О.М.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі судового засідання : Стаховській А.І.

за участю представників сторін:

від позивача Бригинець А.А. довіреність № б/н від 01.03.2019 року;

від відповідача не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича

на рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року (дата складення повного тексту 28.01.2019 року)

у справі № 911/2270/18 (суддя: Рябцева О.О.)

за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

до Фізичної особи - підриємця Новікова Олександра Васильовича

про стягнення 227 892,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича про стягнення 195466,35 грн заборгованості за кредитом, 31746,45 грн заборгованості за відсотками та 679,42 грн пені, всього 227892,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення "Умов та Правил надання банківських послуг", тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті http://privatbank.ua, які разом із поданою відповідачем заявою складають договір банківського обслуговування, не здійснено повернення банку в повному обсязі використаних кредитних коштів, сплату відсотків. Також позивач, посилаючись на п. 3.2.1.5.4 "Умов та правил надання банківських послуг", просить суд стягнути 679,42 грн пені.

Господарський суд Київської області частково задовольнив позов Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" своїм рішенням від 15.01.2019 року (повний текст підписано 28.01.2019 року) та присудив до стягнення з Фізичної особи-підприємця Новікова Олександра Васильовича на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 195 466,35 грн заборгованості по кредиту, 13 927,38 грн заборгованості по процентах та 3 140,91 грн судового збору, в частині позовних вимог про стягнення 17 819,07 грн заборгованості по процентам та 679,42 грн пені закрито провадження у справі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фізична особа - підприємець Новіков Олександр Васильович звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Так, скаржник позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом визнає частково в сумі 58466,35 грн, посилаючись на те, що за період з 01.04.2018 року по 27.11.2018 року відповідачем ним було сплачено за спірним кредитним лімітом АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти в сумі 137000,00 грн.

Таким чином, за твердженням скаржника, за період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року відповідачем було сплачено 112000,00 грн, які були зараховані позивачем (самостійно) як погашення процентів, пені та комісії.

Крім того, скаржник зазначив, що належними доказами підтверджується сплата суми боргу за відповідний період в загальній сумі 137000,00 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2019 року справу № 911/2270/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Смірнова Л.Г., Коротун О.М.

Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Фізичної особи - підриємця Новікова Олександра Васильовича на рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року у справі №911/2270/18 залишив без руху своєю ухвалою від 04.03.2019 року.

Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки та подано до суду апеляційної інстанції докази надсилання на адресу позивача - Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" апеляційної скарги з додатками.

Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2019 року, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г. у відпустці з 08.04.2019 року, було сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 911/2270/18 нову колегію суддів у складі: головуючого судді: Суліма В.В., суддів: Коротун О.М., Пономаренко Є.Ю.

Північний апеляційний господарський суд Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича на рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року у справі №911/2270/18 своєю ухвалою від 17.04.2019 року.

03.06.2019 року в удовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича залишити без задоволення, рішення господарського суду без змін.

Крім того, представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу, зокрема, зазначив, що сплачені відповідачем грошові кошти за період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року правомірно зараховані позивачем, як часткове погашення заборгованості по процентах, заборгованості по комісії та пені.

Представник відповідача у судове засідання 03.06.2019 року не з`явився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином, зокрема, надсиланням ухвали від 17.04.2019 року на відповідну адресу.

Враховуючи те, що явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на обмежений ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України строк для перегляду рішення місцевого господарського суду, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необхідність здійснення перевірки рішення Господарського суду Київської області в апеляційному порядку за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Північний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича - без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 11.08.2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком "Приватбанк" (банк) та фізичною особою-підприємцем Новіковим Олександром Васильовичем (клієнт) було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та про відкриття поточного рахунку зі зразками підписів, згідно якої відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які разом із анкетою складають Договір банківського обслуговування.

Відповідно до заяви своїм підписом відповідач приєднався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - умови), Тарифами банку, які разом із цією заявою складають договір банківського обслуговування.

Згідно з п. 3.2.1.1.16. Умов при укладанні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, господарський суд дійшов висновку, що заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідач приєднався і зобов`язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, Тарифах Приватбанку - договорі банківського обслуговування в цілому.

Згідно з п. 3.2.1.1.1. Умов кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "Кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "Ліміт"). Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. Умов кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта з повернення кредиту, сплаті відсотків та винагороди.

Згідно з п. 3.2.1.1.5. Умов кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої Банк здійснює оплату розрахункових документів Клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку.

Пунктом 3.2.1.1.6. Умов передбачено, що ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших).

Відповідно до умов договору банківського обслуговування від 11.08.2016 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт на його поточний рахунок в національній валюті у сумі 85000,00 грн, який в подальшому було збільшено до 200000,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача за період з 27.10.2016 року по 02.11.2018 року.

Пунктом 3.2.1.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода"). При належному виконанні Клієнтом зобов`язань, передбачених "Умов та правилами надання банківських послуг", за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено Банком на той самий строк.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, відповідно до умов договору позивачем протягом періоду дії договору було надано відповідачу кредит у розмірі 200000,00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача за період з 27.10.2016 року по 02.11.2018 року, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.2.1.4.1. Умов за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня Клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка).

Згідно з п. 3.2.1.4.1.1. Умов за період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилось з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця (далі - "період, в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків проводиться за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У випадку необнулювання дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулюванню, на протязі 90 днів з кінцевої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулюванню, Клієнт сплачує Банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулюванню (п. 3.2.1.4.1.2. Умов).

Пунктом 3.2.1.4.1.3. Умов встановлено, що у разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання Клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань Клієнт сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов`язань і при реалізації права Банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов`язань.

Згідно п. 3.2.1.4.1.4 Умов під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається (п. 3.2.1.4.9. Умов).

Відповідно до п. 3.2.1.4.4. Умов Клієнт сплачує Банку комісію за використання Ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно п. 3.2.1.2.3.4. Умов та Правил надання банківських послуг банк має право при порушенні клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого цим розділом Умов та Правил надання банківських послуг, змінити умови кредитування зажадати від клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом в повному обсязі шляхом подання відповідного повідомлення.

Пунктом 3.2.1.5.1. Умов передбачено, що при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6. Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 3.2.1.5.4. Умов передбачено, що нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов`язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 15 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом.

Так, за твердженням позивача відповідач свої зобов`язання за договором банківського обслуговування від 11.08.2016 року перед АТ КБ "Приватбанк" не виконав, в зв`язку з чим станом на 05.10.2018 року за ним утворилась заборгованість за кредитом у сумі 195466,35 грн, яка була винесена банком на прострочення, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з банківського рахунку відповідача та доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, з моменту надання кредиту та за період дії договору відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки по поверненню кредиту та сплаті відсотків за його користування за договором, в зв`язку з чим у відповідача відповідно до п. 3.2.1.2.3.4. Умов та Правил надання банківських послуг виник обов`язок достроково повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти та комісію, а також штрафні санкції, незалежно від строку виконання зобов`язання.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Щодо твердження скаржника, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що ним за період з 01.04.2018 року по 27.11.2018 року було сплачено АТ КБ "Приватбанк" грошові кошти у сумі 137000,00 грн за зазначеним кредитним лімітом, тобто непогашена частина кредиту повинна складати 58466,35 грн, колегія суддів відзначає наступне.

Як вбачається з розрахунку позивача (наявний в матеріалах справи), відповідачем за період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року (а саме: 26.04.2018 року, 05.06.2018 року, 05.07.2018 року, 02.10.2018 року) було сплачено 66158,90 грн, які зараховані позивачем як сплата процентів.

Також, як вбачається з вказаного розрахунку, у період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року (а саме: 12.04.2018 року, 26.04.2018 року, 22.05.2018 року, 05.06.2018 року, 05.07.2018 року та 02.10.2018 року) відповідачем було сплачено 43886,44 грн, які були зараховані позивачем як сплата пені.

Крім того, 26.04.2018 року відповідачем було сплачено ще 1954,66 грн, які зараховані позивачем як сплата комісії.

Отже, за період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року відповідачем було сплачено 112000,00 грн, які були зараховані позивачем як погашення процентів, пені та комісії.

Відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сплачені відповідачем грошові кошти у сумі 112000,00 грн за період з 01.04.2018 року по 05.10.2018 року правомірно зараховані позивачем, як часткове погашення заборгованості по процентах, заборгованості по комісії та пені.

Як вбачається з банківських виписок та розрахунку позивача станом на 10.12.2018 року, відповідачем 02.11.2018 року - після порушення провадження у справі було сплачено 17819,07 грн та 7180,93 грн.

Отже, за період з 01.04.2018 року по 02.11.2018 року відповідачем було сплачено 137000,00 грн, з яких 112000,00 грн враховано позивачем при зверненні з даним позовом до суду, 17819,07 грн зараховано позивачем як погашення заборгованості по процентам та 7180,93 грн зараховано позивачем як погашення заборгованості по пені після порушення провадження у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів приймає як належне твердження скаржника, що належними доказами підтверджується сплата суми боргу за відповідний період в загальній сумі 137000,00 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та частину непогашеного кредиту в сумі 58466,35 грн, яку не заперечує відповідача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 195466,35 грн заборгованості по кредиту.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 31746,45 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, колегія суддів відзначає наступне.

Як вже зазначалось вище, після порушення провадження у справі 02.11.2018 року відповідачем було сплачено 17819,07 грн, які були зараховані позивачем як сплата процентів.

Тобто, відповідачем частково погашено суму нарахованих позивачем станом на 05.10.2018 року процентів за користування кредитними коштами.

З огляду на викладене, як правильно встановлено судом першої інстанції, оскільки відповідачем частково погашено заборгованість по процентам за загальний період з 02.12.2017 року по 05.10.2018 року у сумі 17819,07 грн, то станом на час прийняття рішення заборгованість відповідача по процентам за загальний період з 02.12.2017 року по 05.10.2018 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 13927,38 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 679,42 грн пені, нарахованої на заборгованість за кредитом за загальний період з 02.10.2018 року по 05.10.2018 року з посиланням на п. 3.2.1.5.4 "Умов та Правил надання банківських послуг" , колегія суддів відзначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського процесуального кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано ( ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Як вже зазначалось вище, після порушення провадження у справі 02.11.2018 року відповідачем було сплачено 7180,93 грн, з яких 679,42 грн були зараховані позивачем як сплата пені, нарахованої станом на 05.10.2018 року, решта сплачених відповідачем грошових коштів у сумі 6501,51 грн була зарахована позивачем відповідно до ст. 534 Цивільного кодексу України, як сплата пені, нарахованої за період з 06.10.2018 року по 02.11.2018 року, тобто як часткове погашення суми нарахованої позивачем пені після порушення провадження у справі, вимоги про стягнення якої позивачем не заявлялись.

Отже, як правильно встановлено судом першої інстанції, відповідачем в повному обсязі погашено суму пені, нарахованої позивачем станом на 05.10.2018 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи, що 17819,07 грн заборгованості по процентам та 679,42 грн заборгованості по пені були сплачені відповідачем після порушення провадження у справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку дійшов правомірного висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 17819,07 грн заборгованості по процентам та 679,42 грн пені підлягають закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що мотиви апеляційної скарги фактично зводяться до мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, висновки по яким були зроблені судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні.

Так, скаржник не надав суду мотивів та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваному рішенні.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України по. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 року Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, апелянт не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покласти на апелянта

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Новікова Олександра Васильовича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року у справі №911/2270/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/2270/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Коротун

Є.Ю. Пономаренко

Дата складення повного тексту 06.06.2019 року.