ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04.06.2019 Справа № 905/382/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І., при секретарі судового засідання Турко А.В., розглянувши матеріали справи

за позовом: Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО», м. Київ

про стягнення неустойки за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-29 від 18.04.2018 у розмірі 2649170,55грн,

Представники учасників справи:

від позивача: Мендрух О.М. адвокат на підставі ордеру ДН№032816, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю ДН№5037 від 25.04.2018

від відповідача: Колосар М.Є. адвокат на підставі довіреності від 03.05.2019, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №2836 від 12.03.2008

СУТЬ СПРАВИ:

Короткий зміст та підстави позовних вимог і заперечень

1. Позивач, Служба автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО», м. Київ, про стягнення неустойки за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-29 від 18.04.2018 у вигляді пені у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт за кожен день прострочення, нарахованої за період з 01.12.2018 по 18.02.2019, у сумі 1412890,96грн, та штрафу за прострочення понад 30 днів у розмірі 7 відсотків від вказаної вартості у сумі 1236279,59грн, всього 2649170,55грн.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором № 2-29 від 18.04.2018 в частині порушення строків (до 30.11.2018) виконання робіт з ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-13 Лиман-Бахмут-Горлівка.

3. Позивач зазначає, що розірвання договору за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди від 29.12.2018 не припиняє нарахування неустойки протягом строку, встановленого ст.232 Господарського кодексу України.ц

4. Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАНКО», м. Київ, проти задоволення позову заперечує, зазначає, що оскільки договірні відносини між сторонами припинились внаслідок підписання сторонами додаткової угоди від 29.12.2018 про розірвання договору №2-29 від 18.04.2018, розрахунок пені здійснений після цієї дати є необґрунтованим та безпідставним. Крім того, відсутні підстави для нарахування штрафу у розмірі 7 відсотків за прострочення понад 30 днів, оскільки прострочення за договором склало 29 днів.

5. Відповідач також зазначає, що прострочення виконання робіт підрядником сталось внаслідок невиконання позивачем як замовником обов`язку з надання фронту робіт (будівельного майданчика), отже, з огляду на прострочення позивача з надання будівельного майданчика відповідач не є боржником, що прострочив виконання зустрічного зобов`язання з виконання робіт.

Рух справи

6. Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження. Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 25.02.2019; підготовче засідання призначене на 19.03.2019 з подальшим відкладанням на 04.04.2019, 23.04.2019 та 06.05.2019. Строк підготовчого провадження продовжувався судом на 30 днів до 24.05.2019.

7. Під час тривання підготовчого провадження відповідачем було подано клопотання про передачу справи за підсудністю до господарського суду м. Києва за місцезнаходженням відповідача. У задоволенні клопотання у підготовчому засіданні 19.03.2019 судом було відмовлено з посиланням на те, що оскільки спір між сторонами виник з договору №2-29 від 18.04.2018, предметом якого є виконання робіт з ремонту автомобільних доріг державного значення Лиман-Бахмут-Горлівка, виконання робіт за договором можливе саме на території Донецької області, з урахуванням встановлених п.5 ст.29 Господарського процесуального кодексу України правил територіальної підсудності, згідно з якими позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів, посилання відповідача на порушення правил територіальної підсудності при поданні даного позову є помилковими.

8. Ухвалою суду від 06.05.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.05.2019. Розгляд справи по суті розпочато у судовому засіданні 23.05.2019 з подальшим оголошенням перерви у судовому засіданні до 04.06.2019.

9. Виходячи з встановленого ч.2 ст.195 Господарського процесуального кодексу України строку розгляду справи по суті та з огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст.ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про розгляд справи по суті за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

10. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

11. 18.04.2018 між позивачем, Службою автомобільних доріг у Донецькій області (замовник) та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» (виконавець), був укладений договір про закупівлю послуг за державні кошти №2-29 (арк. справи 11-16), відповідно до п.1.1 якого виконавець прийняв на себе зобов`язання своїми силами і засобами, на власний ризик надати послуги «ГБН Г.1-218-182:2011 «Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та переліки робіт», ДК 021:2015 (45233142-6 ремонт доріг) послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги державного значення Т-05-13 Лиман Бахмут Горлівка км 1+900 км 4+500, друга ділянка км 4+500, протяжністю 2,3 км».

12. Згідно з п.1.4 договору склад та обсяги послуг з поточного середнього ремонту визначаються на підставі кошторисної документації.

13. Як визначено умовами договору договірна ціна послуг, надання яких доручається виконавцеві, становить 40340000,00грн, у тому числі ПДВ 6723333 (п.2.1 договору), що відповідає підписаній сторонами договірній ціні (арк. справи 16-17).

14. Передання послуг виконавцем і прийняття їх замовником оформляється актами «Актами приймання виконаних будівельних робіт» (форма №КБ-2в), підписаним обома сторонами (п.11.2.1 договору). Представник замовника на протязі п`ятнадцяти робочих днів перевіряє надання послуг згідно наданого акту і підписує його в частині фактично наданих послуг (п.11.2.2 договору).

15. Порядок здійснення розрахунків за виконані роботи врегульовано Розділом 12 договору. Передбачена можливість проведення оплати поетапно проміжними платежами в міру надання послуг і здійснення їх приймання-передання з оформленням актів за формою №КБ-2в (п.12.3 договором). Порядок оплати шляхом надання попередньої оплати встановлений п.12.4 договору.

16. Строки виконання робіт та умови їх перегляду визначені Розділом 3 договору. Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що виконавець розпочинає надання послуг протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту укладання договору і забезпечує їх завершення до 30.10.2018.

17. Вподальшому строки виконання робіт за згодою сторін відповідно до встановленого п.3.3 договору порядку були продовжені шляхом підписання додаткової угоди від 30.10.2018 (арк. справи 18). Згідно із п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди від 30.10.2018 виконавець забезпечує завершення робіт до 30.11.2018.

18. Відповідно до п. 4.3.1 договору виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у порядку та у строки, встановлені цим договором.

19. Пунктом 4.3.9 договору визначений обов`язок виконавця інформувати замовника про обставини, що перешкоджають наданню послуг за договором, а також про заходи, необхідні для їх усунення.

20. Відповідальність сторін визначена Розділом 14 договору. Так, за порушення строків надання послуг виконавець сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення надання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості (п.14.3 договору).

21. Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та фінансових розрахунків за надані послуги (п. 17.1 договору).

22. Договором визначено право замовника відмовитися від договору, якщо відставання з вини виконавця строків надання послуг більш ніж на один місяць, якщо таке відставання не пов`язане з відсутністю фінансування (несвоєчасністю його здійснення) (п.4.2.7 договору).

23. Вказане узгоджується з п. 15.2 договору, згідно з яким замовник має право відмовитися від договору та вимагати відшкодування виконавцем збитків у разі невиконання або неналежного виконання виконавцем зобов`язань за договором, в тому числі: відставання з вини виконавця строків надання послуг більше ніж на один місяць, якщо таке відставання не пов`язане з відсутністю фінансування (несвоєчасністю його здійснення); неодноразове (два і більше рази) порушення виконавцем будівельних норм і правил, безпеки руху інших нормативних документів, передбачених п.1.5. цього договору.

24. У випадках, передбачених п.п. 15.1, 15.2 договору №2-29 від 18.04.2018, договір є відповідно розірваним або зміненим з моменту отримання виконавцем повідомлення про зміну або розірвання договору (15.3 договору).

25. Як встановлено судом, у виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором № 2-29 від 18.04.2018 виконавець частково виконав роботи за договором, а замовник їх прийняв без зауважень, що підтверджується актами виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), а саме: №985 від 20.09.2018 на суму 1948689,76грн, № 844 від 11.07.2018 на суму 8628172,58грн, №746 від 14.06.2018 на суму 12102000,00грн, загальна сума склала 22678862,34грн (арк.справи 23-34).

26. Вказані акти виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписані повноважними представниками сторін без зауважень стосовно якості та обсягу виконаних робіт, містять посилання на договір №2-29 від 18.04.2018, внаслідок чого, враховуючи приписи положень ст.ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, приймаються судом як такі, що підтверджують належне надання відповідачем послуг та прийняття їх позивачем.

27. В свою чергу, на виконання умов договору №2-29 від 18.04.2018 позивачем шляхом безготівкового переказу були перераховані грошові кошти відповідачу в якості оплати за виконані роботи за актами виконаних будівельних робіт: №985 від 20.09.2018 на суму 1948689,76грн, № 844 від 11.07.2018 на суму 8628172,58грн, №746 від 14.06.2018 на суму 12102000,00грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №17 від 15.05.2018, №49 від 11.07.2018, № 98 від 20.09.2018 на загальну суму 22678862,34грн (арк.справи 20-22).

28. Решту погоджених умовами договору будівельних робіт відповідачем виконано не було, що сторонами не заперечується.

29. 21.12.2018 замовником було направлено виконавцю лист №12-2485 від 20.12.2018 (арк.справи 38, 68) та додаткову угоду до договору №2-29 від 18.04.2018 про розірвання договору №2-29 від 18.04.2018 у зв`язку з невиконанням підрядником договірних зобов`язань за цим договором, а саме порушенням строку виконання робіт, встановленого п.3.1 договору (до 30.11.2018). За інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» лист з пропозицією розірвати договір був отриманий відповідачем 28.12.2018.

30. Погодившись з пропозицією замовника розірвати договір 29.12.2018 відповідачем було підписано додаткову угоду до договору №2-29 від 18.04.2018 (арк. справи 67).

31. З посиланням на факт прострочення виконання робіт за договором від 18.04.2018 №2-29 позивачем в адресу відповідача була спрямована вимога від 09.01.2019 №12-39 про сплату неустойки у сумі 494511,85грн, нарахованої на підставі п.14.3 договору №2-29 від 18.04.2018 за період прострочення 01.12.2018 28.12.2018 (арк.справи 39). Вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.

Оцінка судом аргументів учасників справи

32. Підставою для звернення позивача до суду стало порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань в частині повного та своєчасного виконання робіт у встановлений договором №2-29 від 18.04.2018 строк до 30.11.2018, чим зумовлено нарахування позивачем на підставі п. 14.3 договору пені за період з 01.12.2018 по 18.02.2019 у сумі 1412890,96грн та штрафу за прострочення понад тридцять днів у розмірі 7 відсотків у сумі 1236279,59грн, у загальному розмірі 2649170,55грн.

33. Як вбачається з розрахунку позивача, базою нарахування пені та штрафу є вартість невиконаних за договором робіт у сумі 17661137,00грн.

34. Розглядаючи заявлені позивачем вимоги, суд виходить з такого. За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, платити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 Цивільного кодексу України.

35. Пунктом 1 ч. ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір.

36. Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

37. Згідно з ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначено ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

38. Укладений між сторонами договір №2-29 від 18.04.2018 за своєю правовою природою є договором будівельного підряду, отже, договірні правовідносини сторін підпадають під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

39. Відповідно до ч.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

40. За приписами ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

41. Як визначено ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

42. За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

43. Відповідно до ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу вимог ч.1 ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться у ч.ч.1,7 ст.193 Господарського кодексу України.

44. Між тим, обставини справи свідчать, що відповідач передбачені договором №2-29 від 18.04.2018 роботи виконав частково за період червень-серпень 2018 на суму 22678862,34грн, що є меншим від запланованого обсягу робіт. Решта робіт відповідачем у строк, встановлений п. 3.1 договору в редакції додаткової угоди від 30.10.2018, а саме: до 30.11.2018, не виконано, що й стало підставою для розірвання договору за погодженням сторін шляхом підписання додаткової угоди від 29.12.2018.

45. За змістом ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

46. Враховуючи прострочення відповідача у виконанні зобов`язання здійснити будівельні роботи у погоджений договірними умовами строк, суд дійшов висновку про те, що відповідач у розумінні ст.612 Цивільного кодексу України є боржником, що прострочив виконання зобов`язання.

47. Дійшовши такого висновку, суд не приймає до уваги посилання відповідача на ненастання прострочення боржника (оскільки, як стверджує відповідач, зобов`язання з виконання робіт не могло бути ним виконане внаслідок прострочення позивачем як кредитором виконання зустрічного зобов`язання з надання будівельного майданчика та закріплення за виконавцем відповідно до п.5.1 договору на період ремонту визначеної кошторисною документацією ділянки дороги) з причини недоведеності відповідачем наявності таких обставин, зокрема доказів інформування відповідачем замовника про обставини, що перешкоджають виконанню робіт за договором, обов`язок чого прямо встановлений п.4.3.9 договору.

48. Як встановлено ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

49. Відповідно до 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

50. Враховуючи, що у даному випадку саме відповідач посилається на неможливість виконання будівельних робіт, суд зазначає, що саме відповідач мав надати суду відповідні докази на підтвердження своїх заперечень.

51. Оцінюючи доводи відповідача щодо відсутності з його боку порушень договірних зобов`язань, які стали підставою для застосування штрафних санкцій, стягнення яких є предметом даного спору, судом також враховано те, що підставою для розірвання договору 2-29 від 18.04.2018 як прямо вбачається з тексту підписаної відповідачем додаткової угоди від 29.12.2018 стало «невиконання договірних зобов`язань виконавцем, а саме порушення строку надання послуг, встановленого п.3.1 розділу 3 договору (до 30.11.2018)».

52. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

53. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, відображеною, зокрема, в рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

54. З урахуванням такого, обґрунтовуючи рішення, суд зазначає, що не приймає до уваги інші доводи відповідача як такі, що не спростовують твердження позивача щодо порушення відповідачем строків виконання робіт за договором.

55. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання.

56. Згідно з ч.2 ст. 193, ч.1 ст. 216 та ч.1 ст. 218 Господарського кодексу України за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарського кодексу України, іншими законами та договором.

57. Одним із видів господарських санкцій за приписами ч.2 ст. 217, ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України є штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня).

58. Розмір штрафних санкцій відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

59. Як встановлено ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

60. Згідно з ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

61. Заявлену до стягнення пеню позивачем нараховано на підставі п. 14.3 договору №2-29 від 18.04.2018, за умовами якого за порушення строків надання послуг виконавець сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення надання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості.

62. Як встановлено судом, відповідач прийняв на себе зобов`язання виконати роботи з поточного середнього ремонту автомобільних доріг за договором №2-29 від 18.04.2018 у строк до 30.11.2018 (п.3.1 договору), тобто, 30.11.2018 є останнім днем виконання робіт, у зв`язку з чим за вимогами ст.253 Цивільного кодексу України першим днем порушення строку виконання робіт, з якого можливо нарахування штрафних санкцій, є 01.12.2018.

63. Згідно з ч. 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

64. Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

65. В результаті підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору №2-29 від 18.04.2018 з огляду на положення ст.ст. 653, 654 Цивільного кодексу України, зобов`язання сторін за договором №2-29 від 18.04.2018 припинились з моменту досягнення домовленості про розірвання договору, а саме з 29.12.2018.

66. Суд зауважує, що договір №2-29 від 18.04.2018 був розірваний саме за погодженням сторін, а не в результаті односторонньої відмови від договору позивача як замовника, право на що передбачено ч.2 ст.849 Цивільного кодексу України, а також умовами самого договору.

67. З огляду на наведене, зобов`язання відповідача як підрядника з подальшого виконання робіт за договором №2-29 від 18.04.2018 були припинені з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору, тобто з 29.12.2018.

68. Таким чином, з огляду на припинення зобов`язань за договором 29.12.2018, останнім днем, коли існував обов`язок підрядника виконувати роботи за договором №2-29 від 18.04.2018 є 28.12.2018, відповідно, останнім днем нарахування штрафних санкцій за порушення зобов`язань внаслідок невиконання цих робіт є 28.12.2018.

69. Нарахування штрафних санкцій за порушення підрядником строків виконання робіт після припинення зобов`язання підрядника з їх виконання є безпідставним.

70. Нарахування пені у період з 29.12.2018 по 18.02.2019 є неправомірним, оскільки припинення зобов`язання з виконання робіт за договором №2-29 від 18.04.2018 виключає можливість нарахування штрафних санкцій з 29.12.2018 з причини відсутності порушень з боку відповідача.

71. Суд зазначає про помилковість доводів позивача, згідно з якими припинення зобов`язань за договором внаслідок його розірвання не впливає на встановлений ст.232 Господарського кодексу України шестимісячний строк нарахування штрафних санкцій від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Суд підкреслює, що приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України врегульовано граничний строк нарахування штрафних санкцій, однак застосування санкцій у цей період можливо лише за наявності прострочення виконання зобов`язання. Як зазначалось, застосування штрафних санкцій у період, коли зобов`язання з виконання будівельних робіт не мало виконуватись відповідачем, тобто за відсутності порушень з боку останнього, є безпідставним.

72. Здійснивши розрахунок пені за період з 01.12.2018 по 28.12.2019, суд дійшов висновку про правомірність нарахування пені у сумі 494511,84грн; доведених позивачем підстав для нарахування пені за період з 29.12.2018 по 18.02.2019 матеріали справи не містять.

73. Розглядаючи позов в частині стягнення з відповідача штрафу у сумі 1236279,59грн на підставі п. 14.3 договору за прострочення понад 30 (тридцяти) днів у розмірі 7 відсотків від вартості невиконаних робіт, суд не вбачає підстав для нарахування цих штрафних санкцій, оскільки матеріалами справи встановлюється прострочення у виконанні будівельних робіт за договором з боку відповідача впродовж 28 (двадцяти восьми) днів з 01.12.2018 по 28.12.2018 включно, тобто період прострочення є меншим за строк, який є підставою для застосування штрафу у розмірі 7 відсотків від вартості невиконаних робіт.

Висновки суду

74. З урахуванням встановленого матеріалами справи факту порушення відповідачем строку виконання робіт за договором у період 01.12.2018 по 28.12.2018 включно, суд дійшов висновку про правомірність нарахування встановленої п.14.3 договору №2-29 від 18.04.2018 пені у вказаний період у загальному розмірі 494511,84грн, отже, позов в цій частині є таким, що підлягає задоволенню.

75. В частині стягнення з відповідача пені у сумі 918379,12грн за період з 29.12.2018 по 18.02.2019 суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог як безпідставних з причини відсутності обставин, які підтверджували б наявність порушення строків виконання робіт відповідачем у цей період.

76. Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу у сумі 1236279,59грн також задоволенню не підлягають з причини відсутності доведених позивачем обставин щодо прострочення відповідачем виконання робіт за договором № 2-29 від 18.04.2018 понад 30 (тридцяти) днів, з огляду на що суд не вбачає правових підстав для застосування до відповідача штрафу, встановленого п.14.3 договору №2-29 від 18.04.2018.

Розподіл судових витрат

77. Згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, сплачений позивачем платіжним дорученням від 19.02.2019 №250 у сумі 39737,56грн, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Доказів понесення інших судових витрат сторонами не надано.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Донецькій області, м. Краматорськ, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО», м. Київ, про стягнення неустойки за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-29 від 18.04.2018 у розмірі 2649170,55грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКО» (03035, м. Київ, вул.Механізаторів, б.2, оф.111, ) на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Уральська, 12, ) неустойку за договором про закупівлю послуг за державні кошти №2-29 від 18.04.2018 у розмірі 494511,84грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 7417,68грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 04.06.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 12.06.2019.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя К.І. Аксьонова