ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2019 р. Справа№ 920/562/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Чорної Л.В.

Агрикової О.В.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Асоціація інженерних підприємств"

на рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року(повний текст складено 07.03.2019 р.)

у справі № 920/562/18 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон"

про стягнення 32 099,00 грн., -

в с т а н о в и в :

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

1.1.1. ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовною заявою про стягнення 32 099,00 грн., з яких пеня у сумі 17039,06 грн., 3% річних у сумі 2782,67 грн., інфляційні втрати в сумі 12277,36 грн. (а.с. 6-9).

1.1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач несвоєчасно розрахувався за поставлений йому позивачем газ, з огляду на що, позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції;

1.2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 13 631,25 грн. пені, 2 782,67 грн. 3% річних, 12 277 грн. 36 коп. інфляційних нарахувань, а також 50% витрат по сплаті судового збору у даній справі в сумі 881,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Повернуто з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 881,00 грн. судового збору, сплаченого за платіжним дорученням № 6006302 від 17.07.2018, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 99-105).

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги;

1.3.1. Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 15.08.2018 у справі № 920/562/18 та відмовити Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в задоволенні позовних вимог повністю

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. Розподіл справи

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 квітня 2019 року, апеляційна скарга Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" у судовій справі № 920/562/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Чорна Л.В., Агрикова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі №920/562/18, зупинено дію рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18, апеляційну скаргу Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

2.2.1 У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що остаточно ним погашено заборгованість 20.01.2015 р., тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" отже нараховані до набрання чинності цим законом неустойка, 3% річних та інфляційні підлягають списанню відповідно до ч. 3 ст. 7 цього Закону.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

2.3.1 Позивач правом надання відзиву не скористався.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;

3.1.1. 21.11.2013 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі позивач) та Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (надалі відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1642/14-ТЕ-29 (а.с. 19-24).

3.1.2. Згідно п. 1.1, 1.2 вказаного договору, продавець зобов`язаний передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, а покупець зобов`язаний прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

3.1.3. Відповідно до п. 3.3, 3.4 договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу, який є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

3.1.4. Згідно п. 6.1 цього договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

3.1.5. На виконання договору позивач з січня 2014 року по грудень 2014 року передав відповідачу природний газ на загальну суму 3988015 грн. 66 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу за період з 31.01.2014 по 31.12.2014, які підписані повноважними представниками сторін та скріплені їх печатками (а.с. 28-39).

3.2 обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначених відповідно до них правовідносин;

3.2.1 Відповідно до п. 1.2. Договору (у редакції додаткової угоди №2 від 25.04.2014 р.) газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (а.с. 26).

3.2.2 Як вбачається з довідки позивача по операціях за договором № 1642/14-ТЕ-29, відповідач погасив з 27.01.2014 по 21.01.2015 борг, проте з порушенням строку оплати встановленого п. 6.1 договору (а.с. 41-42).

3.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.3.1 Колегія суддів зазначає, що, на момент звернення до суду з даним позовом (20.07.2018) у позивача були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

3.3.2 Нарахування позивачем суми неустойки, інфляційних втрат та 3% річних за загальний період з 27.01.2014 по 20.01.2015 є неправомірним згідно з ч. 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", оскільки вказаною нормою позивача фактично позбавлено права на нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, на заборгованість, яка погашена до набрання чинності цим законом.

3.3.3 Частиною 3 статті 7 Закону визначено механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановлено заборону на нарахування боржникам (споживачам) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до набрання чинності цим Законом.

Придбаний відповідачем газ використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням (п. 1.2. договору); відповідач погасив заборгованість перед позивачем за природний газ до набрання чинності відповідним Законом - 21.01.2015 р.; виконання ч. 3 ст. 7 Закону не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, що відповідає позиції, визначеній у постановах Верховного Суду у справі № 925/108/18, у справі № 904/10745/16, у справі №908/3211/16, у справі №922/4355/14, у справі №914/3118/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, у справі №914/102/17, у справі №905/375/17.

3.3.4 Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не застосував положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", внаслідок чого дійшов помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

3.4. чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

3.3.1. Враховуючи обставини справи та положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" у позивача, у даному випадку, відсутнє право на нарахування неустойки, 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість, яку було погашено до набрання чинності цим законом.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи

4.1.1 Колегія суддів зазначає про те, що суд першої інстанції не врахувавши положення Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

4.2.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

4.2.2. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

4.2.3. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.

4.2.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться

4.2.5. Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

4.2.6. Відповідно до п. 4 ч. 1 та ч. 2 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

4.2.7. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму

4.2.8. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

4.2.9. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Викладене свідчить про необхідність врахування висновків Верховного Суду та відсутності підстав для врахування правових позицій Вищого господарського суду України, на які у своїй апеляційній скарзі посилається позивач

4.2.10. Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон)., який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення набрав чинності 30.11.2016 р.

4.2.11. Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

4.2.12. Згідно зі ст. 1 Закону процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

4.2.13. Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

4.2.14. Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

4.2.15. Зі змісту з ст.ст. 4, 5, 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що до реєстру включаються вимоги саме за заборгованістю, у той час як ч. 3 ст. 7 вказаного Закону визначає, що на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

4.2.16. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 р. №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

4.2.17. Так, відповідно до пункту 14 Порядку, у реєстрі відображаються дані про підприємства. Зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню, згідно з Законом; обсяг не відшкодованої, станом на 01.01.2016 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016 року.

4.2.18. Частиною 3 статті 7 Закону, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню, з дня набрання чинності цим Законом. Отже, застосування приписів ч. 3 ст. 7 Закону не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набранням чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 р. у справі №927/1152/16 від 29.01.2019 у справі № 925/108/18, від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16, від 22.02.18 у справі №922/4355/14, від 24.04.2018 у справі №914/3118/16, від 26.04.2018 у справі №911/3945/16, від 02.05.2018 у справі №914/102/17, від 16.04.2018 у справі №905/375/17.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що заборгованість, на яку позивачем нараховано (за загальний період з 27.01.2014 по 20.01.2015) суми пені, 3% річних та інфляційних втрат погашена відповідачем у повному обсязі до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", колегія суддів погоджується з твердженнями відповідача про те, що нараховані до набрання чинності цим законом неустойка, 3% річних та інфляційні підлягають списанню відповідно до ч. 3 ст. 7 цього Закону. Вказане, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та не застосував норми Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який підлягав застосуванню внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

6.1.1. Рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18 скасувати.

6.1.2. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18 задовольнити.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" на рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі № 920/562/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 15 серпня 2018 року у справі №920/562/18 скасувати та прийняти нове рішення:

"1. У задоволенні позову відмовити повністю".

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, ) на користь Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (41601, Сумська область, м. Конотоп, вул. Рябошапка, буд. 25, ) 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Сумської області видати відповідний наказ.

5. Справу №920/562/18 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Дата складення повного тексту - 13 червня 2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Л.В. Чорна

О.В. Агрикова