ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"04" червня 2019 р. Cправа № 902/130/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Тісецького С.С., при секретарі судового засідання Поцалюк Н.В., розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду матеріали у справі

за заявою: Головного управління ДФС у Вінницькій області (; вул.Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028)

до: Приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" (код ЄДРПОУ 34887094; 21000, м. Вінниця, вул. Соборна, 1)

про банкрутство

за участю:

арбітражний керуючий (ліквідатор) Бойко В.О.;

від Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області: Шевчук В.Г., за довіреністю;

від ТОВ "Владімір Сервіс" : Одноралець А.В., за довіреністю

ОСОБА_1 Г.Я., за паспортом;

ОСОБА_2 , за паспортом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області знаходиться справа №902/130/15 за заявою Головного управління ДФС у Вінницькій області до ПП "Компанія "Володимирський масив" про банкрутство.

Постановою суду від 29.05.2017 року визнано ПП "Компанія "Володимирський масив" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бойка В.О..

Ухвалою суду від 27.05.2019 року продовжено строк ліквідаційної процедури ПП "Компанія "Володимирський масив" та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. по справі № 902/130/15 до 26.08.2019 року і призначено розгляд справи на 26.08.2019 року.

24.05.2019 року від арбітражного керуючого Бойка В.О. до суду надійшло клопотання № 02-03/125 від 21.05.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна банкрута у справі № 902/130/15.

Ухвалою суду від 28.05.2019 року зазначене вище клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні на 04.06.2019 року.

На визначену дату в судове засідання з`явилися арбітражний керуючий (ліквідатор) Бойко В.О., Нікіфорова Г.Я., Гороховська Л.І., представники Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області та ТОВ "Владімір Сервіс".

При цьому, судом встановлено, що 04.06.2019 року на електронну поштову адресу суду від ПАТ "Банк "Київська Русь" надійшло клопотання № 1044/16 від 03.06.2019 року про відкладення розгляду клопотання № 02-03/125 від 21.05.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна банкрута у даній справі до моменту вирішення питання про заміну кредитора - ПАТ "Банк "Київська Русь" на ТОВ "ЕЙПІЕС Україна" на суму 1142514,00 грн., та внесення відповідних змін до реєстру вимог кредиторів ПП "Компанія "Володимирський масив".

Крім того, у поданому клопотанні повідомляється, що у зв`язку із проведенням ліквідаційної процедури, ПАТ "Банк "Київська Русь" значно обмежений у кількості юристів - представників, та не може забезпечити особисту участь представника у судовому засіданні 04.06.2019 року, оскільки представник Банку буде приймати участь в іншому судовому засіданні по справі № 910/16159/16, яке теж відбудеться 04.06.2019 року у Верховному Суді в складі Касаційного господарського суду.

В судовому засіданні, учасники процесу зазначили про можливість проведення даного судового засідання за наявної явки представників сторін та заперечили стосовно задоволення вищевказаного клопотання ПАТ "Банк "Київська Русь" про відкладення розгляду справи.

Суд заслухавши представників учасників справи та розглянувши подане клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

За змістом п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (чинної на даний час), господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п`ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Отже, сторона у справі, має право забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника.

При цьому, суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 16.04.2019 року було призначено заяву ПАТ "Банк "Київська Русь" № 622/16 від 22.03.2019 року (вх. № 02.1-36/229/19) про заміну кредитора на правонаступника у справі № 902/130/15 до розгляду в судовому засіданні на 10.06.2019 року.

Разом з тим, як вбачається із змісту клопотання ліквідатора боржника № 02-03/125 від 21.05.2019 року, підставами звернення до суду щодо надання згоди на продаж заставного майна стало, зокрема, відповідь ПАТ "Банк "Київська Русь" на звернення ліквідатора боржника, якою надано згоду на продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, яка дорівнює сумі всіх кредиторських вимог без можливості подальшого зниження. Також, у листі повідомлено, що у випадку не реалізації заставного майна боржника на першому аукціоні, подальший продаж Банк вимагає погоджувати з ним окремо (у письмовому вигляді).

Отже, ПАТ "Банк "Київська Русь" надавалася ліквідатору боржника згода на продаж заставного майна у даній справі за певних умов.

Зважаючи на підстави, наведені у клопотанні ліквідатора боржника № 02-03/125 від 21.05.2019 року, суд дійшов висновку про можливість розгляду відповідного клопотання у цьому судовому засіданні.

Окрім того, за наведених вище обставин, відсутність в судовому засіданні представника Банку не перешкоджає розгляду поданого клопотання про надання згоди на продаж заставного майна по суті та оскільки учасники у даній справі повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання ПАТ "Банк "Київська Русь" № 1044/16 від 03.06.2019 року про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи, ліквідатор боржника підтримав клопотання № 02-03/125 від 21.05.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна.

Присутні в судовому засіданні учасники процесу не заперечили щодо цього клопотання.

Суд, розглянувши вказане вище клопотання, дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши представників учасників справи, встановив наступне.

Як вбачається із змісту клопотання № 02-03/125 від 21.05.2019 року, з метою своєчасного проведення ліквідаційної процедури по справі № 902/563/14, ліквідатор неодноразово звертався на адресу заставного кредитора - ПАТ "Банк "Київська Русь" з цінними листами з описом вкладення про надання згоди на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (копії листів додаються).

На звернення ліквідатора, надійшла відповідь заставного кредитора - ПАТ "Банк "Київська Русь" вих. № 5238/16 про надання згоди на продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, яка дорівнює сумі всіх кредиторських вимог без можливості подальшого зниження.

Разом з тим, на засіданні комітету кредиторів у справі № 902/130/15 про банкрутство ПП "Компанія "Володимирський масив", яке відбулось 01.12.2017 року, за наслідками голосування, було прийнято, серед інших, такі рішення: 1) проміжний звіт арбітражного керуючого (ліквідатора) ПП "Компанія "Володимирський масив" Бойка В.О. по справі №902/130/15 про хід ліквідаційної процедури прийняти до відома, схвалити; 2) з метою своєчасного проведення ліквідаційної процедури зобов`язати арбітражного керуючого звернутись до Господарського суду Вінницької області із клопотанням про надання згоди на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення у справі № 902/130/15.

Вказані рішення оформлені протоколом засідання комітету кредиторів від 01.12.2017 року у справі № 902/130/15 про банкрутство ПП "Компанії "Володимирський масив" (копія додається).

Окрім того, оголошення про проведення першого аукціону з продажу майна банкрута було опубліковано на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України, а також на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.

Листом організатора аукціону повідомлено, що перший аукціон з продажу майна Приватного підприємства "Компанії "Володимирський масив" у складі ЦМК не відбувся, у зв' язку із відсутністю заяв на учать в аукціоні. Заяви на участь в аукціоні від фізичних та юридичних осіб не надходили. Інформація оприлюднена на офіційному вебсайті Вищого господарського суду України, а також на офіційному вебсайті Міністерства юстиції України.

Однак, як зазначалось вище, на лист ліквідатора про надання згоди, надійшла відповідь ПАТ "Банк "Київська Русь" про надання згоди на продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, яка дорівнює сумі всіх кредиторських вимог без можливості подальшого зниження.

При цьому, у вказаному листі також зазначається, якщо майно ПП "Компанія "Володимирський масив", яке знаходиться в заставі ПАТ "БАНК "Київська Русь" не буде реалізовано у вигляді цілісного майнового комплексу на першому аукціоні, подальший порядок продажу майна ПАТ "Банк "Київська Русь" вимагає погоджувати з ним окремо.

З огляду на викладене, ліквідатор боржника просить суд надати згоду на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення у справі № 902/130/15 про банкрутство ПП "Компанії "Володимирський масив" у порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Наведені у клопотанні обставини, підтверджуються доданими відповідними письмовими доказами.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 12 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В силу ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 20.04.2015 року затверджено реєстр вимог кредиторів приватного підприємства "Компанія "Володимирський масив" () у справі № 902/130/15, визнавши вимоги, зокрема, Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" у розмірі 1 717 488,20 грн. з яких : 200000,00 грн. - основного боргу (четверта черга задоволення); 193 119,30 грн. - процентів за користування кредитом (четверта черга задоволення); 109 762,19 грн. - 30 % річних за несвоєчасне повернення кредиту (четверта черга задоволення); 8 076,21 грн. - пені за несвоєчасну сплату процентів (шоста черга задоволення); 58 200,00 грн. - сума інфляційного збільшення за кредитом (шоста черга задоволення); 5 816,50 грн. - відшкодування судових витрат (перша черга задоволення); 1 142 514,00 грн. - розмір відповідальності ПП "Володимирський масив" за договорами застави від 29.12.2009 року № 56/2007-Ю-З-3 та № 56/2007-Ю-З-4 (позачергово - окремо внесена вимога кредитора - ПАТ "Банк "Київська Русь", яка забезпечена заставою).

Судом встановлено, що ліквідатор боржника звертався до заставного кредитора у даній справі - ПАТ "Банк "Київська Русь" та останнім надано письмову відповідь №5238/16 від 15.12.2017 року, якою повідомлено ліквідатора боржника про надання згоди на продаж заставного майна у складі цілісного майнового комплексу за початковою вартістю, яка дорівнює сумі всіх кредиторських вимог без можливості подальшого зниження та вказано про подальше погодження із Банком в окремому порядку продажу заставного майна, у випадку його не реалізації на першому аукціону у вигляді цілісного майнового комплексу.

Відповідно до ч. 1, п. 14 ч. 2 ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Отже, суд вправі надати згоду на продаж заставного майна боржника, у випадку неотримання відповідної згоди ліквідатором боржника від заставного кредитора.

Із таких висновком погодився Верховний Суд у своїй постанові від 05.03.2019 року року у справі № 918/1738/14.

Однак, як вказувалося вище, заставним кредитором - ПАТ "Банк "Київська Русь" надавася письмова згода № 5238/16 від 15.12.2017 року на продаж заставного майна боржника у даній справі, в якій викладені умови стосовно реалізації відповідного майна.

Водночас, суд звертає увагу на те, що встановлення Банком зазначених вище умов щодо продажу предмету застави, не відповідає вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки, спеціальні норми даного Закону визначають порядок продажу такого майна та не передбачають повноважень забезпеченого кредитора щодо обрання умов та порядку реалізації заставного майна і лише встановлюють отримання ліквідатором боржника згоди від заставного кредитора на продаж відповідного майна без вказівок на будь-які умови.

Відповідний висновок узгоджується із правовими висновками, висловленими у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 року по справі № 911/739/15.

Так, з аналізу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вбачається, що згода (дозвіл) надається на реалізацію майна боржника в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію майна боржника.

При цьому, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містить положень, які б надавали забезпеченому кредитору право обирати умови та порядок реалізації заставного майна, в тому числі погоджувати початкову вартість чи склад лотів.

Суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про те, що встановлення забезпеченим кредитором умов та обмежень до процедури реалізації майна банкрута (надання дозволу на продаж предметів забезпечення виключно у складі єдиного лоту за ціною не нижче, ніж ціна, визначена незалежною оцінкою - 316 863 060,97 грн. без зниження початкової вартості майна на першому аукціоні) суперечить положенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема викладеним в абзаці 2 частини 4 статті 42 вказаного закону, якою встановлено, що продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, в будь-якому разі здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом. Іншого порядку продажу майна, в тому числі і заставного, у ліквідаційній процедурі, ніж встановленого Законом про банкрутство, не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 903/481/16.

Також, у постанові Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 904/10897/16, вказано про те, що судами попередніх інстанцій було зроблено обґрунтований висновок, що надання згоди Банком не на продаж в цілому, а за умови вчинення певних дій в рамках реалізації майна боржника у вигляді окремого попереднього погодження з Банком початкової вартості предмету застави та інших умов його продажу, є таким, що не відповідає вимогам Закону про банкрутство.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. № 02-03/125 від 21.05.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна банкрута у даній справі, підтверджується доданими доказами, не суперечить приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", спрямоване на здійснення ліквідатором повноважень у ході ліквідаційної процедури ПП "Компанія "Володимирський масив" стосовно продажу майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 8, 9, 41, 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 2, 3, 12 (ч. 6) 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 169, 232, 234, 235, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Задоволити клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Бойка В.О. №02-03/125 від 21.05.2019 року про надання згоди на продаж заставного майна банкрута у справі № 902/130/15 повністю.

2. Надати згоду на продаж заставного майна, що є предметом забезпечення у справі № 902/130/15 про банкрутство ПП "Компанії "Володимирський масив" (, юридична адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 1) у порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

3. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованим листом.

Згідно ч.1 ст. 235 ГПК України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256, пп. 17.5 п. 17 ч. 1 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. 14 прим.:

1 - до справи;

2 - Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028);

3 - ПП "Компанія "Володимирський масив" - 21000, м. Вінниця, вул. Соборна, 1;

4 - Арбітражний керуючий Бойко В.О. - 21050, м. Вінниця, вул. М. Оводова, 38, оф. 304;

5 - ПАТ "Банк "Київська Русь" , вул. Хорива, 11-А, м. Київ, 04071;

6 - Вінницька міська рада - 21050, м. Вінниця, вул. Соборна, 59;

7 - Управління ПФУ в місті Вінниці - 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7;

8 - ТОВ "Владімір Сервіс" - 21018, м. Вінниця, вул. Ватутіна,16 б;

9 - Скомаровський В.В. - 21018, м. Вінниця, вул. Руданського, 33;

10 - ТОВ фірма "Кредо", 21000, м. Вінниця, вул. Зодчих, 14, кв. 3;

11 - ОСОБА_3 Л ОСОБА_4 І ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 ;

12 - ОСОБА_5 .Я., АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , пров АДРЕСА_4 Цегельний, АДРЕСА_5 ;

13- Шашоя О.В., АДРЕСА_2 , м. Вінниця, АДРЕСА_6 пров. Пестеля, 14;

14 - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, 21027, м. Вінниця, вул. Зодчих, 22.