ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

10 червня 2019 року Справа № 915/1543/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О.,

розглянувши матеріали

позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТ-АГРО» (, вул. Промислова, 6, с. Сливине, Миколаївський район, Миколаївська область, 57133)

до відповідача: приватного сільськогосподарського підприємства «КОЗИРСЬКЕ» (, вул. Очаківська, 35-А, с. Козирка, Очаківський район, Миколаївська область, 57526)

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та стягнення суми нанесених збитків,

В С Т А Н О В И В:

05.06.2019 позивач звернувся до господарського суду з позовної заявою від 04.06.2019 до відповідача, якою просить суд:

- заборонити приватному сільськогосподарському підприємству «КОЗИРСЬКЕ» здійснювати користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0470, у тому числі, але не виключно, для сільськогосподарських потреб для обробки землі, збору вражаю та розміщення техніки;

- стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства «КОЗИРСЬКЕ» на користь позивача суму нанесених збитків у розмірі 12760,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на норми ст. ст. 22, 373, 390, 775 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19, 22, 78, 79, 93, 95, 125, 152 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі» та мотивовано тим, що позивач є орендарем земельної ділянки, на якій розміщено багаторічні насадження винограду, врожай з якого збирається працівниками ПСП «Козирське», що порушує законні права та інтереси позивача й завдає майнової шкоди позивачеві.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.06.2019, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/1543/19 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Як визначено ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Це означає, зокрема, що обов`язок доказування тих чи інших обставин лежить на стороні, а суд, крім випадків, встановлених цим Кодексом, не зобов`язаний збирати докази. (ч. 3 ст. 2, ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України).

Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подання всіх наявних доказів в порядку та строки, встановлені законом, віднесено статтею 42 ГПК України до обов`язку учасників справи.

В той же час, згідно ч. 2 ст. 14 ГПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, і відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням тих чи інших процесуальних дій.

Згідно приписів ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують:

1) відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів;

2) сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 172 ГПК України, позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою.

Відповідно до ч. 3 ст. 164 ГПК України, у разі необхідності до позовної заяви додається клопотання про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

Як витікає з системного аналізу наведених норм, у разі неможливості подати ті чи інші докази, позивач зобов`язаний зазначити про це в позові та заявити клопотання про їх витребування.

Дослідивши матеріали позовної заяви від 04.06.2019, судом встановлено наступне:

- позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 164, ч. 1 ст. 172 ГПК України, а саме:

- позивачем у позовній заяві не зазначено обставин на обґрунтування вимог щодо відшкодування збитків та зазначення доказів, що підтверджують розрахунок збитків, наведений у позовній заяві;

- до позовної заяви не додано належних доказів на підтвердження надіслання позивачем відповідачеві копії позовної заяви від 04.06.2019.

Доданий позивачем до позовної заяви опис вкладення у цінний лист від 05.06.2019 не містить даних щодо надіслання відповідачеві копії позовної заяви від 04.06.2019.

За приписами ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Статтею 4 Закону України Про судовий збір встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року - 1921 гривня.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб -1921,00 грн., за майнову вимогу - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позовна заява містить дві позовні вимоги: немайнову усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за яку має бути сплачено судовий збір у сумі 1921,00 грн. та майнову стягнення збитків у сумі 12760,00 грн., судовий збір за яку становить 1921,00 грн.

Таким чином, загальна сума судового збору за подання даного позову становить 3842,00 грн.

На підтвердження сплати судового збору за подання до господарського суду позовної заяви позивачем додано до позовної заяви копію платіжного доручення №992 від 25.03.2019 на суму 3842,00 грн.

В пунктах 2.20, 2.21 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу" (із змінами) зазначено, що чинним законодавством не встановлено якихось спеціальних вимог щодо оформлення платіжних документів, за якими перераховуються суми судового збору. Отже, таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором. Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

При цьому, документом, що підтверджує безготівкову сплату судового збору, є квитанція установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

На виконання приписів ч. 2 ст. 9 названого Закону, судом перевірено зарахування судового збору за вказаним платіжним дорученням та встановлено, що ухвалою від 22.04.2019 (суддя Давченко Т.М.) судом було повернуто позивачеві аналогічний позов та додані до нього документи в порядку п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Ухвалою суду від 22.05.2019 задоволено клопотання товариства з обмеженою відповідальністю РІСТ-АГРО, повернути товариству з обмеженою відповідальністю РІСТ-АГРО, вул. Промислова, 6, с. Сливине, Миколаївський район, Миколаївська область, 57133, ідентифікаційний код 38636694, з Державного бюджету України сплачений, згідно платіжних доручень від 11.02.2019 № 955 на суму 3842 грн. та від 25.03.2019 № 992 на суму 3842 грн., судовий збір у сумі 7684 (сім тисяч шістсот вісімдесят чотири) грн.

Таким чином, у даному випадку належними доказами сплати позивачем судового збору у встановленому порядку та розмірі є оригінал платіжного доручення №922 від 25.03.2019 на суму 3842,00 грн., оригінал ухвали Господарського суду Миколаївської області від 22.05.2019 про повернення судового збору та інші докази на підтвердження того, що сплачений судовий збір не повернуто з Державного бюджету, які позивачем не додано до позовної заяви, що не відповідає приписам п.2 ч. 1 ст. 164 ГПК України..

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що у відповідності до ч.ч.2, 5 ст. 91 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Копії письмових доказів, які подаються до суду, оформлюються відповідно до вимог п.5.27 Національного стандарту України. Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів. ДСТУ4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України №55 від 07.04.2003. Відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів Згідно з оригіналом, назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Додані позивачем до позовної заяви копії письмових доказів не засвідчені належним чином, а саме: додані до позовної заяви копії письмових доказів п. п. 1, 2, 5, 6, 7 переліку додатків не містять оригінального засвідчуваного напису у відповідності з зазначеними вище вимогами.

Відповідно до приписів ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Зазначені вище недоліки позовної заяви слід усунути шляхом подання до суду належних та допустимих доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, належних доказів на підтвердження направлення відповідачеві копії позовної заяви від 04.06.2019, належним чином засвідчених копій доданих до позовної заяви письмових доказів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст. ст. 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 176, 234 ГПК України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «РІСТ-АГРО» від 04.06.2019 залишити без руху.

2. Встановити позивачу 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя В.О.Ржепецький