ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року Справа № 924/944/17

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Юрчук М.І. , суддя Дужич С.П.

секретар судового засідання Полюхович І.Г.

за участю представників сторін:

позивача: Крамар А.В., довіреність №02-14-1440 від 23.10.2018 року

відповідача: не з`явився

третьої особи: Сковороднікова О.В., директора згідно довідки №01-19-50 від 27.02.2019 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області, ухваленого 27.03.19р. суддею Танасюк О.Є. о 12:51 у м.Хмельницькому, повний текст складено 05.04.19р. у справі № 924/944/17

за позовом Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до Федерації професійних спілок Хмельницької області, м. Хмельницький

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, м. Хмельницький

про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 23.03.2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за № 729

ВСТАНОВИВ:

Хмельницька міська рада, звернулася до суду з позовом до Федерації професійних спілок Хмельницької області з вимогою скасувати свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за №729.

В обґрунтування позову зазначає, що виконавчим комітетом Хмельницької міської ради від 23.03.2000р. прийнято рішення № 223-А „Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, а саме про оформлення права власності на будинок профспілок з гаражами по АДРЕСА_1 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул АДРЕСА_2 Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. На підставі вищезазначеного рішення виконавчого комітету Федерації профспілок Хмельницької області 28.03.2000р. видано свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею за адресою: АДРЕСА_3 .

Однак, як вказує позивач, 28.01.2015р. територіальній громаді міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Хмельницькою міською радою 22.03.2017р. прийнято рішення № 25 „Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А, яким скасовано рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А „Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55.

Разом з тим, рішенням господарського суду Хмельницької області від 15.06.2017р. по справі №924/379/17 у позові Федерації профспілок Хмельницької області до Хмельницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22.03.2017р. № 25 "Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А" відмовлено, а постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.08.2017р. рішення господарського суду Хмельницької області від 15.06.2017р. залишено без змін.

Крім того, позивачем було подано заяву від 15.01.2018 р., в якій останній наголошував, що у випадку якщо суд буде вважати, що має місце порушення Хмельницькою міською радою строку позовної давності для подання даного позову до суду, керуючись ч.5 ст. 267 ЦК України, просив визнати причини пропуску строку для подання позову про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000 р., зареєстроване в реєстраційній книзі за №729 поважними; поновити строк для подання позову про скасування вказаного вище свідоцтва.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019 року у справі №924/944/17 у позові Хмельницької міської ради до Федерації професійних спілок Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 23.03.2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за № 729 відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд з посиланням на ст.ст. 16, 182, 316, 321 ЦК України, ст.ст. 13, 19, 41 Конституції України, ст. 75 ГПК України, рішення у справах №16/2/6/71-Н, №924/648/13 та №924/379/17, пунктом 1.7, 4.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 09.06.1998р. , ст.ст. 1, 2, 3, 12, 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вказав, що як вбачається з матеріалів справи, правовстановлювальний документ, на підставі якого відповідачеві видано оспорюване Свідоцтво скасовано лише в частині їдальні. Стосовно ж будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2000р. №223-А є чинним, а тому правові підстави для скасування Свідоцтва в цій частині відсутні. Крім того, позивач не довів обставин, за яких належність відповідачеві будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць та чинність свідоцтва щодо цього майна порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Разом з тим, суд з урахуванням вказівок викладених у постанові Верховного суду у даній справі від 06.11.2018 року, дослідивши поважність причин пропуску строку для звернення із позовом до суду, відмовив у позові у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. у справі №924/944/17 та прийняти нове рішення, яким позов Хмельницької міської ради задовольнити в повному обсязі.

Вважає, що суд першої інстанції не вірно надав оцінку перебігу позовної давності, в тому числі й безпідставно проігнорував заяву Хмельницької міської ради про визнання поважними підстави пропуску позовної давності.

Звертає увагу, що суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про обізнаність Хмельницької міської ради з моменту видачі оскаржуваного свідоцтва.

Так, скаржник зауважує, що Вищий господарський суд України в постанові від 14.04.2015р. у справі №924/648/13 встановив, що про факти послідовного вибуття приміщення їдальні з власності профспілок у 1981 році, з власності держави - у 1992 році та його подальшої передачі в комунальну власність територіальної громади м.Хмельницького Хмельницька міська рада достеменно дізналася після прийняття рішення господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013р..

Крім цього, суд вищої інстанції зазначив, що достовірне встановлення даних обставин безперечно свідчитиме про наявність підстав для захисту порушеного права позивача, що, в свою чергу, не виключає ймовірність підстав для задоволення позову, заявленого з пропуском позовної давності.

Проте, суд першої інстанції у даній справі протиправно не взяв вищевикладене до уваги та безпідставно проігнорував, що Хмельницька міська рада достеменно дізналась про факти послідовного вибуття приміщення їдальні з власності профспілок у 1981 році, з власності держави - у 1992 році та його подальшої передачі в комунальну власність територіальної громади м. Хмельницького з рішення господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н, залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013р. Лише після прийняття низки вищезазначених рішень судів, та встановлення фактів, Хмельницька міська рада отримала реальну правову змогу захистити своє порушене право. Хмельницька міська рада могла і знати про наявність спірного свідоцтва, проте, про протиправне вибуття майна з комунальної власності вона дізналась саме в 2012 році з рішення суду та в подальшому вживала заходи щодо його повернення у комунальну власність.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Просить апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. по справі №924/944/17 залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа наводить свої міркування на спростування доводів скаржника та вказує на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Серед іншого, з посиланням на ст.ст. 71, 76, 80 ЦК УРСР, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказує, що строк пред`явлення даного позову закінчився до набрання чинності ЦК України, а тому, ще 27 березня 2001 року сплив строк позовної давності для звернення Хмельницької міської ради з позовом про скасування свідоцтва про право власності.

Крім того, з посиланням на справу № 924/648/13 зауважує, що касаційний суд підтримав висновок апеляційного суду, що починаючи з 1992 року, 2000 року, 2009 року позивачу могло і повинно було бути відомо про наявність спірного майна та необхідність вжиття відповідних заходів щодо реалізації своїх прав на таке майно, тоді як позивач не здійснював своєчасно належних дій щодо обліку та контролю за використанням такого комунального майна.

Натомість, Хмельницька міська рада звернулася із позовом у справі № 924/944/17 поза межами загальної позовної давності, а саме 12 жовтня 2017 року, тобто з пропуском трирічного терміну позовної давності.

Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. без змін, а апеляційну скаргу Хмельницької міської ради - без задоволення.

Відповідач не скористався правом участі під час апеляційного перегляду справи та не забезпечив явку свого представника у судове засідання апеляційного господарського суду, хоча про час та місце апеляційного перегляду справи повідомлений заздалегідь та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 201,213, т.3)та поданим ним відзивом (а.с.216-226, т.3).

Отже, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду відповідача, належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

У судовому засіданні представник скаржника підтримала доводи викладені в апеляційній скарзі з підстав викладених у ній. Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. у справі № 924/944/17 та прийняти нове рішення, яким позов Хмельницької міської ради задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи заперечив проти доводів викладених в апеляційній скарзі з підстав викладених у відзиві та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить залишити рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. без змін, а апеляційну скаргу Хмельницької міської ради - без задоволення.

Заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла до наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі № 16/2/6/71-Н відмовлено у позові Фонду державного майна України за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - колективного підприємства "Їдальня № 33" до Федерації профспілок Хмельницької області, Навчально-культурного центру "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області, виконавчого комітету Хмельницької міської ради, комунального підприємства "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації", управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Федерація професійних спілок України про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000р. № 223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848 м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30.06.1980р., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 вул. Соборна, 55; скасування державної реєстрації права власності, здійсненої комунальним підприємством "Хмельницьке бюро технічної інвентаризації" в реєстровій книзі від 28.03.2000р. за № 729; визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на 3-х поверхову будівлю їдальні корисною площею 848м2, введену в експлуатацію відповідно до акту державної приймальної комісії від 30.06.1980р., що розташована за адресою м. Хмельницький, вул. Соборна, 55. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.12.2012р. та постановою Вищого господарського суду України від 28.02.2013р. дане рішення залишено без змін.

При цьому, зазначеними судовими рішеннями встановлено, що 24.03.1971р. виконкомом Хмельницької міської ради депутатів трудящих прийнято рішення за № 90 „Про відведення земельної ділянки обласній Раді професійних спілок по вул. Лібкнехта під будівництво приміщення професійних курсів.

В 1975 році, на замовлення Хмельницької обласної ради профспілок, за погодженням Укрпрофради (Федерація професійних спілок України) розпочато будівництво гуртожитку профспілкових курсів на 140 місць (копія проекту плану капітального будівництва по Хмельницькій обласній Раді профспілок на 1975 рік.

Закінчене будівництво гуртожитку профспілкових курсів на 140 місць по вул. К.Лібкнехта, 55 в м. Хмельницькому та прийнято в експлуатацію згідно акту Державної приймальної комісії від 30.11.1976р., який затверджено рішенням виконкому Хмельницької міської ради від 03.12.1976р. № 301.

Рішенням Хмельницького міськвиконкому № 33 від 04.08.1977р. надано дозвіл Хмельницькій обласній раді професійних спілок на будівництво їдальні на 140 місць зблокованої з будинком профкурсів по вул. Лібкнехта, 57.

Відповідно до Титульного списку вишукувальних і проектних робіт по Українській республіканській раді профспілок, довідок про фінансування УКБ Української республіканської ради профспілок за 1978, 1979, 1980 рік, Титулів початкового будівництва на 1979 рік і Титулу перехідного будівництва на 1980 рік, довідок про виконання плану введення об`єктів в експлуатацію в 1980 році, по об`єкту - прибудова до будівлі профспілкових курсів (їдальні і учбових аудиторій) на 140 місць в м. Хмельницькому план капіталовкладень по проектно-кошторисній документації складав 326,7 тис. руб., джерела фінансування - профбюджет ради профспілок на місці. Зокрема, на 1978 рік на проведення проектних робіт план капіталовкладень складав 9,0 тис. руб., виконано об`єм робіт на 8,0 тис. руб., профінансовано - 9,0 тис. руб.; на 1979 рік на будівництво план капіталовкладень складав 318,6 тис. руб., виконано об`єм робіт на 168,6 тис. руб., профінансовано 180,0 тис. руб.; на 1980 рік на будівництво план капіталовкладень складав 150,0 тис. руб., виконано об`єм робіт на 137,5 тис. руб., профінансовано 125,2 тис. руб.

Проектно-кошторисна документація затверджена Президією Хмельницької обласної ради профспілок 25.08.1978р. проектні роботи виконувала Хмельницька філія інституту „Гіпроцивільпромбуд, а замовником будівництва виступав Відділ капітального будівництва Хмельницької облпрофради.

Будівництво об`єкту - прибудова до будівлі профспілкових курсів здійснювала будівельна організація БМУ „Цивільжитлобуд комбінату „Хмельницькпромбуд, що підтверджується копіями річних звітів про виконання планів будівельно-монтажних робіт за 1979, 1980 роки, архівною довідкою Державного архіву Хмельницької області № 62 від 21.02.2000р.

Згідно з планом підрядної і промислової діяльності комбінату „Хмельницькпромбуд на 1979 рік на будівництво виділено 250 тис. руб., в т.ч. Міненергомаш - 200 тис. руб., Мінавіапром -50 тис. руб..

Згідно акту Державної приймальної комісії від 30.06.1980р., затвердженого рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 30.06.1980р. № 149/Г, закінчене будівництво прибудова їдальні профкурсів в м. Хмельницькому по вул. К.Лібкнехта, 57 було прийнято в експлуатацію.

Управлінням капітального будівництва „Вінницяоблсофпрофа прибудова їдальні інвентарною вартістю 311462,83 руб. передана, а „Хмельницьким облсофпрофом прийнята на баланс та зарахована до складу основних фондів, на що вказують наявні у справі авізо, зведений фінансовий звіт за 1980 рік та розшифровка руху основних фондів: графа „прийнято на баланс.

Відповідно до довідки УКБ Укрпрофради, авізо УКБ Вінницької облпрофради, додатку до бухгалтерського звіту - Переліку введених в дію об`єктів і переданих експлуатаційним організаціям за 1980 рік, балансу станом на 01.01.1981р. прибудова до будівлі профкурсів (приміщення і обладнання їдальні) балансовою вартістю 314134руб., обладнання за переліком із 48 найменувань на суму 47742 руб.31коп. передано Хмельницькій обласній Раді профспілок.

Відповідно до постанови Секретаріату Хмельницької обласної ради профспілок від 23.07.1981р. (протокол № 7), складено акт, за яким облпрофкурси передали, а Хмельницький трест їдалень прийняв приміщення їдальні з інвентарем.

Передача приміщення їдальні підтверджується зведеним фінансовим звітом за 1980 рік, в якому зазначена сума у розмірі 314,1 тис. руб., яка вибула за звітний період.

Наказом Міністерства торгівлі УРСР від 28.03.1983 року Хмельницький трест їдалень ліквідовано та створено Хмельницьке міське об`єднання громадського харчування управління громадського харчування Хмельницького облвиконкому (з правами правонаступництва).

Відповідно до рішення Хмельницького облвиконкому № 204 від 1989 року, міське об`єднання громадського харчування ліквідовано з передачею його функцій Хмельницькому виробничо-торгівельному об`єднанню громадського харчування, в склад якого входили всі заклади громадського харчування м. Хмельницького та області, підпорядковані Міністерству торгівлі УРСР, в тому числі відомчі (на заводах, фабриках, в державних установах, навчальних закладах, школах, в організаціях і т. п.).

Відповідно до наказу Міністерства торгівлі УРСР від 21.11.1991 року за № 99 „Про передачу державного майна, що перебуває у віданні Міністерства торгівлі України, передано відомчі заклади закритої мережі громадського харчування відповідним організаціям, а підприємства відкритої мережі громадського харчування передано у комунальну власність з підпорядкуванням місцевим органам влади.

Відповідно до рішення Хмельницького облвиконкому № 22 від 19.02.1992 року, обласне виробничо-торгівельне об`єднання громадського харчування ліквідовано.

Згідно рішення облвиконкому № 23 від 19.02.1992 року „Про розмежування державного майна області між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування, проведено розмежування державного майна, яке відноситься до комунальної власності, між власністю області і власністю районів, міст обласного підпорядкування (п. 1 рішення).

На виконання рішення облвиконкому № 23 від 10.02.1992 року, виконкомом Хмельницької міської ради 20.02.1992 року прийнято рішення № 55 „Про організацію передачі державного майна в комунальну власність міста. Пунктом першим зазначеного рішення надано повноваження на прийняття для розпорядження в управління комунальною власністю міста відділам і управлінням міськвиконкому. Подальше розпорядження і користування комунальною власністю міста відділам і управлінням проводити з погодженням міськвиконкому згідно додатку № 1.

Відповідно до додатку № 1 до рішення № 55 від 20.02.1992 року, до складу підприємств, розпорядження і управління якими здійснювалось відділами і управліннями міськвиконкому, відносились і підприємства громадського харчування та неторговельної діяльності, що входять до складу обласного виробничо-торгівельного об`єднання громадського харчування.

23.02.2000р. виконавчим комітетом Хмельницької міської ради прийнято рішення № 223-А від 23.03.2000р. про оформлення права власності на будинок профспілок з гаражами по вул. Соборній, 57 та гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області. В пунктах 2, 3 рішення зазначено: Бюро технічної інвентаризації підготувати свідоцтво про право власності і провести реєстрацію вказаних в п.1 об`єктів нерухомого майна; Управлінню житлово-комунального господарства посвідчити оформлені бюро технічної інвентаризації свідоцтва про право власності.

28.03.2000р. видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що об`єкт, який розташований в м. Хмельницькому за адресою вул. Соборна, 55, в цілому складається з двох споруд, належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності.

Об`єкт за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано Хмельницьким бюро технічної інвентаризації на праві колективної власності на підставі свідоцтва про право власності, про що внесено запис в реєстрову книгу за № 729.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015р. у справі №924/648/13 відмовлено прокурору міста Хмельницького в задоволені позову в інтересах держави в особі Хмельницької міської ради до Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, Управління житлово-комунального господарства Хмельницької міської ради, Федерації професійних спілок Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Колективного підприємства Їдальня №33 та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні Федерації профспілок Хмельницької області: Федерації професійних спілок України, Підприємства Навчально-культурний центр Побужжя Федерації профспілок Хмельницької області про визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.03.2000р. №223-А в частині оформлення права власності на 3-х поверхову будівлю, скасування свідоцтва про право власності, визнання права власності за територіальною громадою м. Хмельницького в особі Хмельницької міської ради. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. рішення суду першої інстанції залишено без змін, проте з інших підстав через пропуск строку позовної давності. Постановою ВГСУ від 21.12.2016р. постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

28.01.2015р. територіальній громаді міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Форма власності комунальна.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Хмельницький АДРЕСА_3 55 зареєстровано за територіальною громадою міста Хмельницького в особі Хмельницької міської ради на підставі свідоцтва про право власності серія та номер 32819546, виданого 28.01.2015р. державним реєстратором Іщук В.О.

Рішенням тринадцятої сесії Хмельницької міської ради від 22.03.2017р. № 25 Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А скасовано рішення виконавчого комітету від 23.03.2000р. № 223-А "Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна" в частині оформлення права власності на їдальню по вул. Соборній, 55 за Федерацією профспілок Хмельницької області.

З огляду на часткове скасування 22.03.2017р. рішення Виконавчого комітету, на підставі якого Федерації профспілок видано Свідоцтво Хмельницька міська рада звернулася з позовом про скасування Свідоцтва від 28.03.2000р. про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, розташовані у м. Хмельницькому по вул АДРЕСА_3 та належні Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. При цьому, не заперечуючи права відповідача на гуртожиток профкурсів на 140 місць, однією з підстав позивач зазначає відсутність практики часткового скасування свідоцтва.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 12.02.2018 року позов було задоволено. Скасовано свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за № 729.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2018р. рішення господарського суду Хмельницької області від 12.02.2018 року змінено, викладено його резолютивну частину в редакції, відповідно до якої позов задоволений частково: вирішено Свідоцтво скасувати в частині належності Відповідачу права власності на їдальню, а в задоволенні решти позову відмовити.

Постановою Верховного Суду від 06.11.2018р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 13.07.2018р. та рішення господарського суду Хмельницької області від 12.02.2018р. у справі №924/944/17 скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

Суд касаційної інстанції під час перегляду судових рішень по справі №924/944/117 у пунктах 20, 21, 22 постанови дійшов висновку, що суди в оскаржуваних рішеннях, визнавши поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності з посиланням на виникнення у позивача підстав звернутись із вимогами про скасування Свідоцтва у цій справі лише після прийняття позивачем рішення від 22.03.2017 № 25, неправильно застосували норми статті 256 ЦК України, помилково вважаючи день прийняття цього рішення моментом, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушене право, від якого бере початок перебіг строку позовної давності, а тому вказаний висновок судів про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності є помилковим та зробленим без дослідження зібраних у справі доказів.

Дійшовши цього висновку, Верховний Суд частково погодився з аргументами скаржника (пункти 9, 11, 15 постанови) в тій частині, у якій скаржник стверджує про неврахування судами попередніх інстанцій обставин, встановлених судовими рішеннями у справі № 924/648/13, та в тій частині, що стосується виникнення у позивача права звернутись за захистом порушеного права за вимогами у цій справі та поважності причин пропуску позивачем строку позовної давності.

В п. 25 постанови ВС зазначено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази (п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України).

Як зазначалося вище, під час нового розгляду справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019 року у справі №924/944/17 у позові Хмельницької міської ради до Федерації професійних спілок Хмельницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - підприємство "Навчально-культурний центр "Побужжя" Федерації профспілок Хмельницької області про скасування свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 23.03.2000 року, зареєстрованого в реєстровій книзі за № 729 відмовлено.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Предметом даного спору є скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Підставами позову зазначено невідповідність оспорюваного Свідоцтва актам цивільного законодавства та порушення у зв`язку з цим права власності позивача на нерухоме майно щодо якого це Свідоцтво видане.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.(ст.15 ЦК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у ст.16 ЦК України. Одним з таких способів, як зазначено у п.4 ч.2 вказаної статті, є відновлення становища, яке існувало до порушення. Аналогічні приписи містить стаття 20 ГК України.

Так, вимоги про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно як документа, яким оформлено право власності, відповідають такому способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому статтею 16 Цивільного кодексу України, як відновлення становища, що існувало до порушення.

Саме у такий спосіб порушене право власності позивача на спірне майно, в разі його наявності може бути захищено з метою відновлення становища, що існувало до порушення права і тому позивач повинен довести наявність у нього права, яке порушується внаслідок існування спірного свідоцтва.

Частиною 1 статті 316 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України), визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.(ст.321 ЦК України).

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В матеріалах справи наявні копії судових рішень у справах №16/2/6/71-Н та №924/648/13, які містять висновки, що приміщення їдальні по вул.Соборній, 55 у м.Хмельницькому з моменту передачі у 1992 році до комунальної власності не вибувало із комунальної власності.

Так, суди, зокрема, дійшли висновку, що на момент прийняття Виконавчим комітетом 23.03.2000р. рішення №223-А про оформлення за Федерацією профспілок права власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею по вул АДРЕСА_2 Соборній, 55, на підставі чого було видано оскаржуване у даній справі Свідоцтво приміщення їдальні перебувало в комунальній власності і тому вирішення питання про відчуження майна комунальної власності в силу ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» належало до виключної компетенції Міської ради. Оскільки рішення про оформлення права власності на приміщення їдальні було прийнято не Хмельницькою міською радою, а її Виконкомом, то спірне рішення всупереч вимогам ст.327 ЦК України та ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», на думку судів є таким, що прийняте Виконкомом із перевищенням своїх повноважень, чим було порушено право власності Міської ради на приміщення їдальні.(т.1, а.с. 23).

Разом з тим, пунктом 4.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 09.06.1998р. (в редакції, чинній на момент видачі оскаржуваного свідоцтва) встановлено, що оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності за зразком, наведеним в додатку 11, зокрема, місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться на підставі правовстановлювальних документів за рахунок коштів власників нерухомого майна.(п.1.7 Інструкції).

Як вбачається з матеріалів справи та стверджується судовими рішеннями у справах №906/648/13, №924/379/17, на підставі рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2000р. №223-А 28.03.2000р. видано Свідоцтво про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, яким Міське виробниче управління житлово-комунального господарства посвідчило, що об`єкт, який розташований в м.Хмельницькому за адресою вул.Соборна, 55, в цілому складається з двох споруд, належить Федерації профспілок Хмельницької області на праві колективної власності. Об`єкт за адресою АДРЕСА_3 зареєстровано Хмельницьким бюро технічної інвентаризації за Федерацією профспілок на праві колективної власності на підставі Свідоцтва про право власності, про що внесено запис до реєстрової книги за №729.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що 28.01.2015р. територіальній громаді міста Хмельницького в особі Міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 м2, яка знаходиться по вул.Соборній, 55 у АДРЕСА_3 . Форма власності комунальна.(т.1, а.с. 26), а 22.03.2017р. рішенням №25 Міська рада частково скасувала рішення Виконавчого комітету від 23.03.2000р. №223-А «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» щодо оформлення за Федерацією профспілок Хмельницької області права власності на їдальню по вул.Соборній, 55.(т.1, а.с. 28). Чинність зазначеного рішення позивача підтверджена судовими рішеннями у справі №924/379/17 (т.1, а.с. 29-46, 47-53, 109-114), а тому в силу статті 75 ГПК України ці обставини не потребують доказування.

Крім того, правовстановлюючий документ- рішення Виконавчого комітету від 23.03. 2000р. №223-А «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна», на підставі якого видано оспорюване Cвідоцтво на право власності, скасований в частині одного з приміщень, а саме їдальні.

Зважаючи на викладене, на думку колегії суддів, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане на підставі акту органу місцевого самоврядування (рішення Виконавчого комітету Хмельницької міської ради) не має статусу акта державного чи іншого органу, оскільки самостійно не породжує певних правових наслідків, а є лише похідним від зазначеного рішення документом, яким оформлюється право власності. Оспорюване Свідоцтво про право власності на нерухоме майно не є правочином чи актом органу місцевого самоврядування, оскільки є документом, яким на підставі рішення органу місцевого самоврядування лише оформлюється (підтверджується) право власності і внаслідок його видання не відбувається виникнення, зміна чи припинення правовідносин, у зв`язку з чим питання правомірності видачі та дії цього свідоцтва безпосередньо залежить від законності відповідного рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого свідоцтво видане.

Судом першої інстанції встановлено і матеріалами справи підтверджується, що 28.01.2015р. територіальній громаді міста Хмельницького в особі Міської ради видано свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1720,9 м2, яка знаходиться за адресою: м.Хмельницький, вул.Соборна, 55, крім того, Міською радою 22.03.2017р. частково скасовано правовстановлюючий документ, на підставі якого за Відповідачем у 2000 році зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно і правомірність такого скасування підтверджена рішеннями у судовій справі №906/379/17.

При цьому, відповідно до статті 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», дія Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України та обтяжень таких прав. Державна реєстрація це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст.2 Закону). Частиною 2 статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до статей 12 та 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі документів, перелік яких наведено в ч.1 цієї статті (правовстановлювальних документів). Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Зі змісту наведених норм вбачається, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою на підставі правовстановлюючих документів вже набутого права та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав.

При цьому, відповідно до положення ч.2 ст.12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Отже, законодавцем врегульована правова ситуація у разі невідповідності відомостей, що внесені та містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, наявним чинним та не скасованим правовстановлювальним документам.

Разом з тим, судова колегія зауважує, що правовстановлювальний документ, на підставі якого відповідачеві видано оспорюване Свідоцтво скасовано лише в частині їдальні. Стосовно ж будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць рішення виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 23.02.2000р. №223-А є чинним, а тому правові підстави для скасування Свідоцтва в цій частині відсутні. Крім того, позивач не довів обставин, за яких належність відповідачеві будівлі гуртожитку профкурсів на 140 місць та чинність свідоцтва щодо цього майна порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Враховуючи викладене, право позивача на звернення з позовом до відповідача підтверджене в частині одного з об`єктів речових прав, посвідчених спірним Свідоцтвом про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею від 28.03.2000року, тому обґрунтування позивача на відсутність практики часткового скасування свідоцтва, з огляду на те, що ним оформлено два об`єкти речових прав, оцінюється судом апеляційної інстанції критично.

Крім того, судова колегія зауважує, що відповідачем 10.01.2018 року подано заяву про застосування строків позовної давності з посиланням на судові рішення у справі №924/648/13. Представник відповідача в судовому засіданні дану заяву підтримав повністю.

Судом враховується, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму Цивільного кодексу України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься в ст.261 ЦК України, зокрема, відповідно до ч.1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.76 ЦК УPCP).

Аналогічні за змістом норми матеріального права містилися і в Цивільному кодексі УPCP (Глава 5 Розділу 1), за винятком положення про застосування позовної давності лише за заявою однієї зі сторін. Так, відповідно до ст.ст.71,75,80 ЦК УРСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно зі ст.76 ЦК УРСР право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз термінів довідався та міг довідатися, що містяться в статті 261 Цивільного кодексу України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 06.11.2018р. у справі №924/944/17 при направленні справи на новий розгляд).

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі ст.267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі ж визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Згідно з п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", міський голова є головною посадовою особою територіальної громади міста. Міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях. Міський голова організує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

З протоколу №7 засідання Хмельницького міськвиконкому від 23.03.2000р. вбачається, що при розгляді питання про оформлення права власності на приміщення їдальні за Федерацією професійних спілок Хмельницької області брали участь секретар міської ради та міський голова, який і підписав вказаний протокол та рішення від 23.03.2000р., на підставі та на виконання якого було видано оскаржуване свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, враховуючи, що спірне Свідоцтво від 28.03.2000р., видано на підставі рішення виконкому, яке підписане міським головою, який є посадовою особою територіальної громади міста, тому станом на 28.03.2000р., міська рада, в особі голови, повинна була бути обізнана у існуванні даного свідоцтво, а відповідно у порушенні свого права.

Також, обізнаність Хмельницької міської ради у 2000 році з порушенням своїх прав випливає з положень п.14 ч.4 ст.42 та ч.ч. 6, 7 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", відповідно до яких міський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди міського голови з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Таким чином, міський голова є головною посадовою особою Хмельницької міської ради, який одночасно представляє міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з іншими суб`єктами права, відтак, у зв`язку з обізнаністю міського голови презюмується обізнаність позивача зі спірним свідоцтвом та порушенням ним прав власника майна (Хмельницької міської ради), що, в свою чергу, виключає вибуття спірного майна з комунальної власності поза волею власника.

З урахуванням приписів ст.76 ЦК УРСР та п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд приходить до висновку про обізнаність Хмельницької міської ради про належність спірної будівлі їдальні до комунальної власності територіальної громади м. Хмельницького та про порушення права комунальної власності, а саме з моменту 28.03.2000р. видачі оскаржуваного свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого за результатом підписання міським головою рішення міськвиконкому від 23.03.2000р., а відповідно про пропуск в даному випадку 3-х річного строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог про скасування виданого 28.03.2000р. свідоцтва про право власності на гуртожиток профкурсів на 140 місць з їдальнею, зареєстрованого реєстровій книзі за № 729.

Хмельницька міська рада звернулася до місцевого господарського суду із заявою від 15.01.2018р. (про що також наголошено у письмовій позиції) про визнання причин пропуску позовної давності для подання даного позову поважними та про поновлення пропущеного строку для подання позову, з огляду на те, що реально правову змогу захистити порушене право Хмельницька міська рада отримала лише після прийняття судових рішень та рішення міської ради від 22.03.2017р. № 25 " Про часткове скасування рішення виконавчого комітету від 23.03.2000року № 223-А".

Суд касаційної інстанції, в постанові Верховного Суду від 06.11.2018р. у даній справі, після перегляду судових рішень у справі №924/944/17, у пунктах 20, 21, 22 постанови дійшов висновку, що суди в оскаржуваних рішеннях, визнавши поважними причини пропуску позивачем строку позовної давності з посиланням на виникнення у позивача підстав звернутись із вимогами про скасування Свідоцтва у цій справі лише після прийняття позивачем рішення від 22.03.2017 № 25, неправильно застосували норми статті 256 ЦК України, помилково вважаючи день прийняття цього рішення моментом, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушене право, від якого бере початок перебіг строку позовної давності, а тому вказаний висновок судів про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності є помилковим та зробленим без дослідження зібраних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Згідно з ч.5 ст.267 ЦК України у разі, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Досліджуючи питання поважності причин пропуску позовної давності, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 18.09.2012р. у справі №16/2/6/71-Н, було встановлено факт набуття спірного приміщення їдальні у комунальну власність в 1992р. внаслідок передачі з державної власності, а також факт перебування їдальні у комунальній власності на момент прийняття спірного рішення Хмельницького міськвиконкому від 23.03.2000р. №223-А.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Хмельницької області від 14.01.2008 року порушено провадження у справі №4/358 за позовом Колективного підприємства "Їдальня №33" до Федерації профспілок Хмельницької області про визнання права власності на 66/100 приміщення їдальні по вул. Соборній, 55 в м. Хмельницькому. Предмет в означеній справі стосується визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, який є аналогічним із об`єктом, право власності на який оспорюється у справі №924/648/13. Хмельницьку міську раду ухвалою господарського суду Хмельницької області від 12.10.2009р. у справі №4/358 залучено в якості відповідача.

Хмельницькою міською радою було прийнято рішення від 22.04.1992р. №6 та розпорядження Хмельницького міськвиконкому від 04.10.1994р. №186-р "Про державну реєстрацію договору купівлі-продажу державного майна, зданого в оренду організації орендарів Хмельницького виробничо-торгівельного підприємства громадського харчування їдальні №33". В подальшому, 23 березня 2000 року міськвиконкомом було прийнято рішення за підписом міського голови про передачу спірного майна Федерації професійних спілок Хмельницької області.

Таким чином, починаючи з 1992 року, 2000 року, 2009 року позивачу могло і повинно було бути відомо про наявність спірного майна та необхідність вжиття відповідних заходів щодо реалізації своїх прав на таке майно, разом з тим рада не здійснювала своєчасно належних дій щодо обліку та контролю за використанням такого комунального майна. Крім того, судом встановлено, що відповідач відкрито володіє спірним нерухомим майном, проте позивач протягом достатньо тривалого періоду у часі (починаючи з 1992 року до травня 2017 року) жодного разу не вживав заходів реагування з метою захисту свого порушеного права в судовому порядку.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи та обов`язкові вказівки касаційного суду в постанові, судом апеляційної інстанції не встановлено поважних причин пропуску строку позовної давності.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Хмельницька міська рада, правомірно звернувшись з даним позовом до суду лише 10.10.2017р., пропустила загальний строк позовної давності встановлений цивільним законодавством для захисту цивільних прав, а тому дана обставина є безумовною підставою для відмови в задоволені позову з підстав спливу позовної давності.

Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За наведеного судова колегія погоджується із висновком місцевого господарського суду про відмову у позові.

Таким чином, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження, ґрунтуються на його власній оцінці та спростовуються наведеними та встановленими судом обставинами справи.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.2019р. у даній справі прийняте з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Хмельницької міської ради на рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.19р. у справі № 924/944/17 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 27.03.19р. у справі №924/944/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку, встановленому ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу №924/944/17 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений "14" червня 2019 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.