УХВАЛА

м. Київ

07.06.2019Справа № 910/7374/19

Суддя Господарського суду міста Києва Алєєва І.В., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову

до подання позовної заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до Державного підприємства «Держвуглепостач»

про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, які належать Державному підприємству «Держвуглепостач», в межах ціни позову 272 694 347 грн. 32 коп., що обліковуються в банківських або в інших фінансово кредитних установах, за виключенням коштів, що знаходяться на рахунках призначених для виплати заробітної плати та для обліку коштів соціального страхування в національній валюті.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявник вказує, що ДП «Держвуглепостач» не виконує свої зобов`язання за кредитним договором № 32-К/17-VIP від 29.11.2017 (з урахуванням змін та доповнень до нього) зі своєчасного повернення кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого у позичальника утворилась заборгованість у сумі 272 694 347 грн. 32 коп. Заявник, зокрема звертає увагу суду, що ДП «Держвуглепостач» не виконує умови кредитного договору щодо зобов`язання щомісячного спрямування виручки від реалізації на поточні рахунки, відкриті в банку в розмірі 100 % та звертає увагу суду на погіршення доходу позичальника протягом 2018-2019 років у порівнянні з попередніми роками.

При цьому, заявник обґрунтовує необхідність застосування обраних засобів забезпечення у вигляді накладення арешту на грошові кошти ДП «Держвуглепостач» заявник обґрунтовує потребою в гарантуванні реального виконання рішення суду.

Враховуючи, що заяву про забезпечення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» було подано до суду до подання позовної заяви, останнім було зазначено про намір звернутись в подальшому до Господарського суду міста Києва з позовом до ДП «Держвуглепостач» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову до подання позовної заяви, господарський суд зазначає наступне.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 138 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвіднесення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту на майно та грошові кошти боржника.

Достатньо обґрунтованою підставою для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана тим, що у заявника наявні підстави вважати, що відповідач намагатиметься у майбутньому уникнути виконання рішення, оскільки відповідач ухиляється від повернення заявникові кредитних коштів.

Господарський суд наголошує, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення або порушення прав або інтересів заявника не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Так само, і сам факт наявності кредитної заборгованості не є безумною підставою для вжиття судом заходів забезпечення позову до подання позову про стягнення такої заборгованості.

Посилання заявника на погіршення у ДП «Держвуглепостач» отримання чистого доходу від реалізації продукції у 2018-2019 роках по відношенню до інших років є безпідставним, з огляду на те, що самим заявником до заяви про забезпечення позову додано звіти про фінансові результати ДП «Держвуглепостач», за якими чистий дохід від реалізації продукції державного підприємства становить за: 2016 рік - 3 037 224, 2017 рік - 5 045 317, 2018 рік - 5 214 233, 2019 рік 320 087. Зазначене підтверджує про зростання у ДП «Держвуглепостач» чистого доходу від реалізації продукції з 2016 року по 2018 рік включно. Посилання на погіршення фінансового стану у 2019 році необґрунтовано доказами, оскільки чистий дохід від реалізації продукції згідно звіту про фінансові результати показано лише за перший квартал звітного періоду.

Щодо інших доводів заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд зазначає, що вони стосуються розгляду справи по суті.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про забезпечення позову, суд вважає їх необґрунтованими, оскільки, заявник не надав належних доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду в разі задоволення його позову, що є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України.

Суддя І.В. Алєєва