ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Черкаси справа № 925/414/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М., за участю представників сторін: позивача Юхимця В.М. за довіреністю, відповідача не з`явились, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянувши справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Золотоніський район електричних мереж до Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця» про стягнення 46063 грн. 39 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Золотоніський район електричних мереж звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця»(далі відповідач) про стягнення, на підставі договору про постачання електричної енергії № 151 від 07.05.2015 року, 46001 грн. 73 коп. боргу за активну електричну енергію, 61 грн. 66 коп. боргу за реактивну електричну енергію, що разом складає 46063 грн. 39 коп., та відшкодування судових витрат.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором про постачання електричної енергії № 151 від 07.05.2015 року щодо оплати використаної відповідачем активної та реактивної електричної енергії.

Ухвалою суду від 19.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/414/19, справу призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, зобов`язано відповідача у встановлений строк надіслати суду відзив на позов, а позивача - відповідь на відзив. Крім того, відповідачу роз`яснено його право в порядку ст. 250 ГПК України на подання заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Копії ухвали суду від 19.04.2019 направлені сторонам рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресами, зазначеними позивачем у позовній заяві, їм вручені, що підтверджується повідомленнями відділень поштового зв`язку про вручення, які приєднані до матеріалів справи (а. с. 49-50).

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в засідання суду явку свого представника не забезпечив, письмовий відзив на позовну заяву не подав, проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними для спрощеного провадження.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 3 статті 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Позивач в особі свого представника в засіданні суду позов підтримав в повному обсязі, просив суд позовні вимоги задовольнити.

Згідно з ч. 6 ст. 233 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов повністю з таких підстав.

07.05.2015 року між позивачем - публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» від імені якого діє структурний підрозділ Золотоніський район електричних мереж, як постачальником, та відповідачем Дочірнім підприємством «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця», як споживачем, було укладено договір про постачання електричної енергії № 151 (далі Договір, а.с. 16-19), за умовами п.п. 1.1. якого, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 790 кВт величини якої по об`єктах споживача визначені в п. 6 додатку «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно за умовами цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1. Договору, під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Згідно пункту 2.3.3 Договору, споживач зобов`язався оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Пунктом 2.3.4 Договору, сторони передбачили, що споживач зобов`язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно з п.п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4 Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається в розрахунковому документі окремим рядком.

Відповідно до п.п. 7.1 Договору, облік електроенергії, спожитої споживачем та (або) субспоживачами, приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно - технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх показники не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяги спожитої електроенергії визначаються постачальником шляхом розрахунку згідно з вимогами додатка «Порядок розрахунків».

Згідно з п.п. 9.1. Договору, сторони погодили наступні додатки до Договору: додаток № 1 «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»; додаток №№ 2.1-2.3. «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»; додаток № 3 «Порядок розрахунків»; доданок № 4 «Графік зняття показників засобів обліку електричної енергії»; додаток № 5 «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії»; додаток № 6 «Повідомлення особи про обробку її персональних даних»; додаток № 7 «Порядок участі споживача в графіках обмеження електроспоживання та графіках відключень»; додаток № 8 «Розрахунок втрат електричної енергії в мережах споживача»; додаток № 10 «Акт про використану електричну енергію»; додаток № 11 «Акт про прийняття-передавання товарної продукції»; додаток № 12 «Перелік уповноважених осіб»; Додаток № 13 «Реквізити споживача»; додаток № 14 «Акт про пломбування розрахункової схеми обліку електричної енергії», а також повідомлення про встановлення договірних величин споживання електричної потужності є невід`ємними частинами цього договору (а.с. 20-42).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

У додатку № 3 «Порядок розрахунків» до Договору його сторони передбачили, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії дорівнює плановому періоду та становить один місяць, а саме: з 25 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважати прирівняними.

Додатком № 5 до Договору «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002 № 19, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.02.2002 року за № 93/6381 визначено порядок нарахування плати за перетікання реактивної електричної енергії.

Відповідно до наведених формул в Додатку № 5 позивачем визначено плату за реактивну електроенергію.

Із актів про використану (активну, реактивну) електричну енергію (прийому-передачі товарної продукції) за період з листопада 2018 року по січень 2019 року (а.с. 13-15), вбачається, що позивач поставив, а відповідач прийняв активної електроенергії на суму 46001 грн. 73 коп. та реактивну електричну енергію на суму 61 грн. 66 коп. Акти підписані постачальником і споживачем та скріплені їхніми печатками.

Відповідач оплату за спожиту у листопаді2018 року - січні 2019 року електричну енергію своєчасно та в повному обсязі не здійснив.

Згідно з розрахунком позивача борг відповідача за активну електроенергію становить 46001 грн. 73 коп., та за реактивну електроенергію становить 61 грн. 66 коп., вимога про його стягнення є предметом спору у справі, що розглядається.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із договору про постачання електричної енергії № 151 від 07.05.2015 року, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

З огляду на викладені обставини справи, умови договору і наведені норми законодавства суд вбачає, що заборгованість зі сплати вартості поставленої електричної енергії у листопаді 2018 року - січні 2019 року у розмірі 46001 грн. 73 коп. за активну електроенергію та 61 грн. 66 коп. за реактивну електроенергію, підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, відповідачем не спростовано. Ця заборгованість підлягає стягненню в судовому порядку.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Черкаський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» в особі філії «Золотоніська дорожньо-експлуатаційна дільниця», місцезнаходження: 19702, Черкська обл., м. Золотоноша, вул. Визволення, 68, р/р НОМЕР_1 в АТ «Укрінбанк», МФО 300142, ідентифікаційний код 26156538 на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Золотоніський район електричних мереж, місцезнаходження: 19700, Черкська обл., м. Золотоноша, вул. Богодухівська, 43, розподільчий рахунок № 7790 в філії Черкаське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, ідентифікаційний код 25204643:

46001 грн. 73 коп. боргу за активну електричну енергію з зарахуванням на розрахунковий рахунок № 7790 в філії Черкаське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, код 25204643;

61 грн. 66 коп. боргу за реактивну електричну енергію, 1921 грн. судових витрат з зарахуванням на рахунок № 7220 в філії Черкаське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 354507, код 25204643.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 07.06.2019 року.

Суддя В.М. Грачов