ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2710/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Мельніченко Т.С., посвідчення адвоката України № 2873/10 від 30.06.2005р.; ордер серія КВ № 789391, дата видачі : 20.05.19;

від відповідача - Єлін І.Ю. директор з юридичних питань, наказ № 1 від 03.01.2019р.; протокол позачергових Загальних зборів учасників №3/2018 від 29.08.2018р.; статут.

від учасника ТОВ «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2 - не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

учасника ТОВ «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2019 року про повернення зустрічної позовної заяви

у справі № 916/2710/18

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський клуб ТЦФ»

про стягнення 189 024,13 грн.

головуючий суддя - Невінгловська Ю.М.

місце ухвалення ухвали: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 06.06.2019р. згідно ст.233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/2710/18 за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу - Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" про стягнення заборгованості за договором №ДФ-28 оренди нерухомого майна від 20.09.2005 у розмірі 178691,11 грн., пені у розмірі 9535,94 грн. та 3% у розмірі 797,08 грн. та покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №ДФ-28 від 20.09.2005р. щодо сплати орендної плати.

Ухвалою суду від 10.12.2018 року за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/2710/18 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

06.02.2019 року ОСОБА_2 в якості учасника ТОВ «Морський клуб ТЦФ» звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом, як третя особа з самостійними вимогами на предмет спору до відповідачів: ТОВ «Морський клуб ТЦФ» та ДП "АМПУ" про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до заявленої ДП «АМПУ» заборгованості ТОВ „Морський клуб ТЦФ» за договором №ДФ-28 від 20.09.2005р. у розмірі 178691,11 грн., пені у розмірі 9535,94 грн. та 3% річних у розмірі 787,08 грн. на загальну суму 189024,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.04.2019 у справі №916/2710/18 позовну заяву ОСОБА_2 . (вх. №270/19 від 06.02.2019р.) і додані до неї документи повернуто на підставі ч.6 ст.180 ГПК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлений фізичною особою ОСОБА_2 позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за первісним позовом виникли із зобов`язальних правовідносин щодо сплати орендних платежів, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права і не стосується прав і обов`язків ОСОБА_2 як учасника Товариства, а це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_2 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою з наведенням доводів про прийняття ухвали Господарського суду Одеської області від 25.04.2019 у справі №916/2710/18 з порушенням норм процесуального права, що визначають вимоги щодо предмету спору, та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи щодо реалізації ОСОБА_2 ., як учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ", його корпоративних прав шляхом звернення з позовними вимогами про встановлення нікчемності вчиненого товариством-відповідачем правочину щодо внесення змін до договору оренди державного майна, орендарем за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ".

Скаржник зазначив про невідповідність висновків судів першої інстанції правовій позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеній у Постановах від 02.05.2018 у справі №923/20/17, від 12.06.2018 у справі №927/976/17, від 18.07.2018 у справі №914/1589/17, від 14.11.2018 у справі №906/469/17 та від 04.07.2018 у справі №910/9266/14, а також правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 28.08.2018 у справі №902/458/16.

31.05.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від виконавчого директора ТОВ «Морський клуб ТЦФ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 обґрунтованою, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції незаконною, та такою, що підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції з підстав, визначених п.4 ч.1 ст.280 ГПК України.

03.06.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ДП «АМПУ» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить визнати апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.04.2019р. у справі №916/2710/18 зловживанням процесуальними правами та залишити її без розгляду, прийняти рішення про накладення на ОСОБА_2 штрафу за зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 06.06.2019 року представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник скаржника в судове засідання не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду справу чи інших заяв від нього не надходило.

Враховуючи належне повідомлення учасників справи про час, дату та місце судового засідання, явка представників сторін не визнавалась обов`язковою, а також зважаючи на обмежений строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів дійшла висновку про можливість завершення апеляційного розгляду по суті без участі представника скаржника.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, норми господарського процесуального законодавства закріплюють право фізичних осіб звертатися до господарського суду з позовами саме у випадку, коли їх справа віднесена до юрисдикції господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог, ОСОБА_2 посилається на те, що він, як учасник ТОВ «Морський клуб ТЦФ» і власник його корпоративних прав, вважає, що заявлені ДП "АМПУ" позовні вимоги впливають на його права та обов`язки, щодо розподілу прибутку товариства, як особи, на захист порушених корпоративних прав якої прийнято рішення у справі № 916/4494/15.

Разом з тим за приписами статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

При цьому позови третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини четвертої статті 180 ГПК України.

Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу. Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої та третьої статті 180 ГПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги саме щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Отже, на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

Позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Разом з тим позов ОСОБА_2 . як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, щодо встановлення нікчемності договору про внесення змін до договору оренди з підстав недотримання сторонами вимог закону про письмову форму та нотаріальне посвідчення договору та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в порядку, передбаченому статтею 1213 ЦК України, обґрунтовано порушенням корпоративних прав фізичної особи, тобто спір виник не із зобов`язальних, а з корпоративних правовідносин, учасниками яких є Товариство та фізична особа, і щодо різних предметів спору: за первісним позовом - щодо заборгованості за договором, а за позовом третьої особи із самостійними вимогами - щодо законності самого договору.

Оскільки заявлений фізичною особою ОСОБА_2 позов не взаємопов`язаний з первісним позовом, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, які відповідно врегульовані нормами зобов`язального права, це унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом.

Відповідно до приписів частини шостої статті 180 ГПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

За таких обставин, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про повернення вказаної заяви заявнику на підставі частини шостої статті 180 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали Господарського суду Одеської області від 25 квітня 2019 року у справі №916/2710/18.

Керуючись статтями ст.ст. 129, 255, 269, 270, 275, 280, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1.Апеляційну скаргу учасника ТОВ «Морський клуб ТЦФ» ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.04.2019 року у справі № 916/2710/18 залишити без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено „10" червня 2019 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф. Савицький