ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

закриття провадження у справі

04.06.2019м. ДніпроСправа № 904/854/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. при секретарі судового засідання Мартич А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м.Кривий Ріг

до Фізичної особи - підприємця Спіріна Анатолія Анатолійовича, м. Кривий Ріг

про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії в редакції позивача Суддя Новікова Р.Г.

Представники:

Від позивача: Демченко А.Г., довіреність №9 від 24.01.2019р., адвокат

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» м. Кривий Ріг звернулось до Фізичної особи - підприємця Спіріна Анатолія Анатолійовича м. Кривий Ріг з позовом про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії в редакції позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ухилення відповідача від укладання договору про постачання теплової енергії, норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007р., Господарський кодекс України.

Позивач зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 20.12.2007р. за зареєстрованого в реєстрі за №6983, відповідач отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Згідно з рішенням Виконавчого комітету Криворізької міської ради №35 від 10.02.2010р. житлове приміщення загальною площею 48,7кв.м., розташоване за адресою - АДРЕСА_2 буд. 38, №13 було переведене в нежитлове.

Листом №2924/13 від 10.12.2018р. на адресу відповідача був направлений підписаний позивачем проект договору на постачання теплової енергії №11704 від 07.12.2018р. разом з додатками. Але вказане поштове відправлення було повернено через сплив строку зберігання.

Зазначаючи про те, що подача тепла у приміщення відповідача відбувається систематично, у відповідача-споживача послуг наявний обов`язок укласти договір про їх надання, відповідач ухиляється укладення договору, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження. призначене підготовче засідання на 02.04.2019р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2019р. проголошено перерву в підготовчому засіданні до 16.04.2019р.

12.04.2019р. від позивача надійшла уточнена позовна заява про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії, у якій позивач просить визнати укладеним між Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» та ОСОБА_1 договір №11704 від 07.12.2018р. в редакції позивача, яка викладена у даній заяві.

Виходячи зі змісту заяви позивача №59/07 від 09.04.2019р., а також змісту раніше поданої позовної заяви та обставин справи, суд розцінює її як заяву про зміну предмету позову. Вказана заява подана у строк, передбачений частиною 3 статті 46 Господарського процесуального кодексу України та підписана повноважним представником позивача.

Враховуючи викладене, судом прийнято зазначені вище уточнення позивача та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням уточнень до позову.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2019р. оголошувалась перерва в підготовчому засіданні до 02.05.2019р.

На адресу суду 25.04.2019р. надійшла заява позивача про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Як встановлено судом, подане позивачем клопотання не підписано електронним цифровим підписом (далі - ЕЦП).

Відповідно до частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Частиною 3 статті 91 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-IV від 22.05.2003р. електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» №851-IV від 22.05.2003р. для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Приписами статті 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг» №851-IV від 22.05.2003р. оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Оскільки надіслана позивачем електронною поштою заява не містить підпису ЕЦП, отже не належать до офіційного документу.

Враховуючи обставини справи, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.05.2019р. продовжений строк підготовчого провадження, відкладене підготовче судове засідання на 04.06.2019р.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про непідвідомчість вказаного спору господарським судам з наступних підстав.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент подання позову) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (аналогічна норма права закріплена статтею 20 Господарського кодексу України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Предметом спору у цій справі є визнання укладеним з відповідачем договору про постачання теплової енергії в редакції позивача.

Відповідно до частини першої статті 24 Цивільного кодексу України людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

У статті 25 цього Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. За правилами частин другої та четвертої цієї статті цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

У статті 26 Цивільного кодексу України вказано, що всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 Цивільного кодексу України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності (частина перша статті 320 Цивільного кодексу України).

Тобто фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до частини першої статті 58 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа - підприємець у порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом (частина друга статті 50 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 128 Господарського кодексу України громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур фізична особа за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус «фізична особа - підприємець» сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

Натомість згідно з частиною восьмою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи - підприємця така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 14.03.2018р. у справі №2-7615/10 (провадження №14-17цс18), від 08.05.2018р. у справі №757/45133/15-ц (провадження №14-114цс18), від 05.06.2018р. у справі №522/7909/16-ц (провадження №14-150цс18), від 15.05.2019р. у справі №904/10132/17 (провадження №12-43гс19)).

Згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 є власником приміщення загальною площею 48,7кв.м., розташоване за адресою - АДРЕСА_3 , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу 20.12.2007р. за зареєстрованого в реєстрі за №6983.

Зазначене майно придбано ОСОБА_1 як фізичною особою.

Листом №2924/13 від 10.12.2018р. на адресу відповідача був направлений підписаний позивачем проект договору на постачання теплової енергії №11704 від 07.12.2018р. разом з додатками. Але вказане поштове відправлення було повернено через сплив строку зберігання.

У зв`язку з тим, що договір на постачання теплової енергії не був підписаний відповідачем, Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулося до господарського суду з відповідним позовом.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки на час виникнення спірних правовідносин передбачав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2006р.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії врегульовані у Правилах користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №119 від 03.10.2007р. (далі - Правила).

Відповідно до пункту 3 Правил споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Отже, Правила розрізняють фізичних осіб - власників будівлі як споживачів теплової енергії та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) - як споживачів теплової енергії.

Відповідач в даній справі є власником нежитлового приміщення на підставі договору купівлі-продажу саме як фізична особа, а не фізична особа - підприємець, тому виступає у спірних правовідносинах як власник нежитлової будівлі - споживач теплової енергії.

Доказів здійснення відповідачем як фізичною особою господарської діяльності у вказаному приміщенні і необхідності укладення договору про постачання теплової енергії як господарського, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011р. (із змінами та доповненнями) сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на підстави закриття провадження в цій справі, у позивача наявне право на повернення суми сплаченого судового збору за умови подання відповідного клопотання на адресу суду. На даний момент таке клопотання відсутнє.

Керуючись статтями 73, 74, 76 - 79, 86, 231, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі 904/854/19 за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» м.Кривий Ріг до Фізичної особи - підприємця Спіріна Анатолія Анатолійовича, м. Кривий Ріг про визнання укладеним договору на постачання теплової енергії в редакції позивача.

Роз`яснити позивачеві, що розгляд вказаного спору віднесено до юрисдикції суду загальної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили 04.06.2019р. та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст підписаний 07.06.2019р.

Суддя Р.Г. Новікова