РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/322/19
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Євразійські паливні рішення

вул. Межигірська, 43, м. Київ, 04071,

адреса для листування: проспект С.Бандери, б.9, корп. 2А, офіс 2-301, м. Київ, 04073

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд

вул. Дорошенка, 31, м. Чернігів, Чернігівська область, 14010,

про стягнення 30011,22 грн.

Учасники справи не викликались.

Товариством з обмеженою відповідальністю Євразійські паливні рішення подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд про стягнення 30011,22грн. боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного сторонами договору поставки №15831/17 від 19.10.2018.

Ухвалою суду від 18.04.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк у 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення зазначених недоліків, шляхом подання до суду: доказів направлення копії позовної заяви та копій доданих до неї документів на правильну адресу відповідача.

На виконання вимог ухвали суду від 18.04.2019 від позивача 25.04.2019 надійшли докази того, що копія позовної заяви та копії доданих до неї документів направлялись на правильну адресу відповідача, а саме позивачем надано суду копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо місцезнаходження юридичної адреси Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд станом на 22.04.2019.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3, п.8 ч.4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову. У порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою суду від 25.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини - протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Копію відзиву та копії доданих до нього документів надіслати позивачу, а докази надсилання надати суду; позивачу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву надано право подати до суду відповідь на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу, а докази надсилання надати суду; надано право відповідачу протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив надати суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу, а докази надсилання надати суду.

Про отримання позивачем 02 травня 2019 року ухвали господарського суду від 25 квітня 2019 року свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Про отримання відповідачем 30 квітня 2019 року ухвали господарського суду від 25 квітня 2019 року свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення в матеріалах справи.

Отже, останнім днем строку для подачі відповідачем відзиву є 15 травня 2019 року.

Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк відповідач не надав та не заперечив стосовно позовних вимог, поважність причин неподання відзиву на позовну заяву суду не повідомив, заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Частиною 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними у ній матеріалами.

Згідно ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За таких обставин рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши надані докази, суд встановив:

19.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю Євразійські паливні рішення (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд (покупець) було укладено договір поставки №15831/17.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язався забезпечити покупцеві поставку товарів та послу в мережі станцій, через систему Е100, з використанням карток, а покупець зобов`язується приймати товари та послуги у власність та оплачувати їх вартість на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2. та п.1.3. договору найменування, асортимент Товару та Послуг, які Постачальник повинен поставити Покупцю визначаються усною заявкою Пред`явника картки. Умови про Товари та/або Послуги, їх ціна, строк оплати вказуються Сторонами в додатках (Специфікаціях) до цього Договору, які є його невід`ємною частиною.

Як зазначено в договорі Пред`явник картки - уповноважений представник Покупця, що пред`явив Картку для здійснення Угоди.

Картка- ідентифікаційна, бонусна, облікова, ко-брендингова пластикова картка ТОВ «Е100 УА» (іншого учасника Системи Е100), яка є бездокументарною підставою для здійснення Угод, технічним засобом обліку укладених Угод, проте не виконує платіжних функцій.

Пунктом 3 договору визначені умови поставки товарів та послуг. Зокрема зазначено, що право власності на товар переходить до покупця в момент заправлення товаром транспортного засобу. По завершенню розрахункового періоду, Постачальник відправляє на електронну адресу Покупця наступні документи: видаткову накладну/акт прийому-передачі товарів; акт наданих послуг та рахунок на оплату з деталізованими розшифруваннями (де зазначені номери Карток, за якими здійснювались Угоди, дати Угод, назви станцій на яких здійснені Угоди; кількість отриманих Товарів та Послуг). По закінченню календарного місяця Постачальник зобов`язаний відправити Покупцю оригінали документів вказаних в ч.1 цього пункту, специфікацію та акт звірки взає`морозрахунків, на актуальну адресу для листування Покупця (за винятком використання електронного документообігу).

Відповідно до п. 4.1.договору Розрахунки, за Товари/Послуги та Web-Послуги, які були поставлені/надані за цим Договором здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Згідно п. 4.3. договору датою оплати є дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Оплата здійснюється в останній день розрахункового періоду, але не пізніше 15 (П`ятнадцяти) календарних днів з моменту виникнення у Покупця обов`язку щодо оплати, на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату.

Крім того, пунктом 4.5.договору передбачено, що ціну даного Договору складає сума вартості Товару/Послуг поставлених/наданих Покупцю на підставі цього договору. Вартість товарів та/або послуг за даним договором вказується Постачальником у рахунках на оплату, видаткових накладних/актах прийому-передачі товару та актах наданих послуг.

Ціни вважаються прийнятими Покупцем та підлягають обов`язковій оплаті, якщо Постачальник протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, починаючи від дати отримання видаткових накладних/актів прийому-передачі товару та/або актів наданих послуг, не одержить від покупця письмового заперечення по даним документам.

Відповідно до п.4.8. договору протягом дії договору сторони по запиту однієї зі сторін можуть здійснити звірку взаєморозрахунків з підписанням відповідного акту. Із цією метою запитуюча сторона складає акт звірки взаєморозрахунків і направляє його другій Стороні факсом, електронним або поштовим зв`язком на адресу, телефон або актуальну електронну адресу. Якщо по закінченні п`яти робочих днів, друга Сторона не надає доказів і не висуває письмових заперечень проти даних акту звірки взаєморозрахунків, вважається, що Сторона, що одержала акт звірки, згідна з ним та дані вказані в акті звірки вважаються вірними.

Відповідно до п.5. договору Постачальник забезпечує поставку товарів та надання послуг Покупцю з використанням Картки відповідно до умов цього Договору. Крім того, надає Покупцеві інформацію про перелік і місцезнаходження Мережі станцій, що здійснюють постачання (надання)Товарів та/або Послуг відповідно до умов даного Договору, по закінченню календарного місяця надає Покупцю наступні документи:

- специфікацію;

- рахунки на оплату з деталізованими розшифровуваннями;

- видаткові накладні та/або акти прийому-передачі товарів;

- акти наданих послуг;

- акт звірки взаєморозрахунків.

Згідно з умовами договору Покупець зобов`язаний вчасно оплачувати Постачальнику отримані Товари та/або Послуги, а також ОСОБА_1 -Послуги відповідно до виставлених рахунків на оплату і згідно умов даного Договору, підписувати та повертати Постачальнику документи вказані в п. 5.1.4. цього Договору не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, своєчасно підписувати надані Постачальником акти звіряння розрахунків та повертати оригінали на адресу Постачальника не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним, забезпечити підписання Чеків/Карт чеків, отриманих після здійснення Угоди.

Згідно п. 9.1. договору даний договір набирає чинності з 01.11.2018 року та укладений на невизначений строк.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Станом на день прийняття рішення доказів розірвання договору або визнання його недійсним суду не надано.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На виконання умов укладеного між сторонами договору поставки №15831/17 від 19.10.2018, позивачем у листопаді 2018 року було поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 2579,20 грн, що підтверджується копією видаткової накладної №3655 від 30.11.2018, копією акту прийому-передачі товарів №3655 від 30.11.2018, копією специфікації (Додаток №2 до договору № 15831/17 від 19.10.2018), копією акту звірки взаєморозрахунків за листопад 2018 за договором № 15831/17 від 19.10.2018, з підписами та печатками обох сторін (в матеріалах справи).

Крім того, у грудні 2018 рокупозивачем було поставлено відповідачу, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 25 888,00 грн, що підтверджується копією видаткової накладної №5798 від 15.12.2018, копією акту прийому-передачі товарів №5798 від 15.12.2018, копією специфікації (Додаток №3 до договору № 15831/17 від 19.10.2018), копією акту звірки взаєморозрахунків за грудень 2018 за договором № 15831/17 від 19.10.2018, з підписами та печатками обох сторін (в матеріалах справи).

Зокрема, позивачем було надано відповідачу рахунки на оплату, а саме: рахунок на оплату № 3655 від 30.11.2018 на суму 2 579,20 грн і рахунок на оплату № 5798 від 15.12.2018 на суму 25 888,00 грн. Всього на суму 28 467,20 грн.

В порушення умов укладеного вище договору, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 28467,20 грн за отриманий ним товар по видаткових накладних №3655 від 30.11.2018 на суму 2579,20 грн та №5798 від 15.12.2018 на суму 25 888,00 грн.

Таким чином, за відповідачем утворилась заборгованість за отриманий та неоплачений ним товар загальною сумою 28467,20грн.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачу позивачем була направлена претензія з вимогою оплатити заборгованість у добровільному порядку (вих. №2 від 06.03.2019 року), шляхом відправлення цінного листа з описом через УДППЗ «Укрпошта». Як вбачається із наданої суду копії опису вкладення та квитанції від 07.03.2019, претензія та додатки до неї були направлена відповідачу на адресу місцезнаходження, яка зазначена у ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповіді на претензію позивач не отримував. Станом на день подачі позову відповідач заборгованість у сумі 28 467,20 грн не сплатив. Факт існування заборгованості у розмірі 28 467,20 грн відповідач не спростував, доказів сплати заборгованості суду на надав, стосовно позовних вимог не заперечив.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведених обставин, у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 28467,20 грн заборгованості за отриманий товар є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що Договором сторонами встановлений інший розмір процентів, зокрема пунктом 7.2. Договору сторони обумовили, що у випадку невиконання або неналежного виконання Покупцем свого обов`язку по оплаті придбаних Товарів та/або Послуг у встановлені цим Договором строки Покупець зобов`язаний заплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 15 (п`ятнадцять) відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня, наступного за днем, у який фактично повинна була надійти оплата.

Виходячи із положень ст. 625 Цивільного кодексу України, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

А тому, норми ст. 625 Цивільного кодексу України спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора.

Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 09.11.2016 у справі №9/5014/969/2012(5/65/2011) за змістом ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 115,53 грн 15% річних (за період з 16.12.2018 по 03.04.2019) та 1000,06,грн. - 15% річних (за період з 31.12.2018 по 03.04.2019), а також 428,43 грн інфляційних втрат (за період з 16.12. 2018 по 03.04.2019).

Суд, здійснивши перевірку розрахунків вказаних нарахувань, а саме 15% річних за період прострочення платежів та інфляційні нарахувань, дійшов висновку про наступне.

Так, перераховані судом відповідно до приписів чинного законодавства України 15% річних за вищезазначений період прострочення платежів становить 1115,59грн, а перерахований за період з 16.12. 2018 по 03.04.2019 розмір інфляційних нарахувань становить 921,74грн., а отже є більшими, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Відповідно до п.5.ч.3. ст.2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є зокрема, принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин).

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати отриманого ним товару, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, перераховані судом відповідно до приписів чинного законодавства України станом на 03.04.2019, в частині стягнення 1115,59 грн 15 %річних (115,53 грн та 1000,06грн.), а також 428,43 грн інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі зазначених норм законодавства, за наведених обставин, у їх сукупності, з урахуванням невиконання відповідачем своїх зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд (вул. Дорошенка, 31, м. Чернігів, Чернігівська область, 14010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євразійські паливні рішення (вул. Межигірська, 43, м. Київ, 04071, ; адреса для листування: проспект С.Бандери, б.9, корп. 2А, офіс 2-301, м. Київ, 04073) 28467,20 грн основного боргу, 1115,59 грн 15 % річних та 428,43 грн інфляційних втрат.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Імперія Гранд (вул. Дорошенка, 31, м. Чернігів, Чернігівська область, 14010, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Євразійські паливні рішення (вул. Межигірська, 43, м. Київ, 04071, ; адреса для листування: проспект С.Бандери, б.9, корп. 2А, офіс 2-301, м. Київ, 04073) 1921,00 грн судового збору.

4.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 10 червня 2019 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/