ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2873/18
м. Одеса, проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан

на рішення Господарського суду Одеської області

від 13 лютого 2019 року (повний текст складено 14.02.2019р.)

по справі № 916/2873/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус

про стягнення 93530,00 грн.,-

суддя суду першої інстанції: Степанова Л.В.

дата і місце прийняття рішення: 13.02.2019р., м. Одеса, проспект Шевченка, 29, Господарський суд Одеської області

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус заборгованості у сумі 93530,00грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Товариство з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан посилається на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус зобов`язань щодо своєчасної оплати товару поставленого відповідно до видаткових накладних №А-00000635 від 18.08.2017р. на суму 28907,64грн., №А-00000649 від 29.08.2017р. на суму 50486,81грн. та №А-00000651 від 30.08.2017р. на суму 10914,40грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2873/18 (суддя Степанова Л.В.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан до Товариства з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус про стягнення 93530,00 грн.

У вказаному рішенні суд першої інстанції прийшов до висновку про припинення зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус перед Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан на суму 90308,36 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, суд вказав, що так як між сторонами припинилися грошові зобов`язання, вимоги позивача про стягнення з відповідача 423,00 грн. 3% річних та 2799,00грн. інфляційних збитків є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ ЗТМ Аріан звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою позивач просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2873/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Так, апелянт зазначає, що лист від 19.11.2018р. не є заявою про залік однорідних вимог та зазначає, що фактично вимоги сторін не були зустрічними та однорідними, та як наслідок не могли бути зараховані.

Крім того, скаржник зауважує, що на момент звернення позивача до суду акт заліку зустрічних однорідних вимог не був підписаний, про що свідчить направлення даного акту на адресу позивача лише 12.02.2019р.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2873/18 залишено без руху, встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду докази сплати судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі протягом 7 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

04.04.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, до якої скаржником додано платіжне доручення про сплату судового збору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Завод технічних масел Аріан на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2873/18, вирішено розглянути справу №916/2873/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

07.05.2019р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Трейдингова компанія Інгус до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким відповідач не погоджується з її доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до видаткової накладної №А-00000635 від 18.08.2017р. позивач поставив на адресу відповідача присадки Lz 7067 (концентрат) в кількості 81,000кг та Lz 7067 С в кількості 120,000кг на загальну суму 28907,64грн., згідно видаткової накладної №А-00000649 від 29.08.2017р. позивач поставив на адресу відповідача присадку ПМС-200А в кількості 1,010кг, присадку Kusapour 300 в кількості 33,500кг, присадку ДФ-11 в кількості 155,400кг, присадку Lz 7067 в кількості 118,700кг на загальну суму 10914,40грн., згідно видаткової накладної №А-00000651 від 30.08.2017р. відповідачу було поставлено оливу базову ізопарафінову HVI-2 в кількості 421,080кг на загальну суму 10914,40грн.

Факт отримання товару підтверджується довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей №58 від 18.08.2017р., №61 від 29.08.2017р. та №62 від 30.08.2017р.

04.10.2018р. позивач направив на адресу відповідача вимогу, якою просив останнього сплатити вартість отриманого товару на загальну суму 90308,36грн. у семиденний строк з дня її отримання.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 04.10.2018р., зазначена вимога була отримана відповідачем 12.10.2018р.

Матеріали справи свідчать, що 19.11.2018р. за вих.№149/а позивач звернувся до відповідача з листом про надання згоди на зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому погодився на пропозицію відповідача та перерахував на рахунок відповідача 291747,18грн. за оливу за вирахуванням 90308,36грн. (боргу відповідача перед позивачем).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт заліку зустрічних однорідних вимог від 08.11.2018р., в якому згідно п.5, керуючись ст. 601 ЦК України, сторони домовилися зарахувати зустрічні однорідні вимоги у сумі 90308,84 грн. та встановили, що з моменту підписання акту зобов`язання сторін зазначені в акті відсутні.

Позивач зазначає, що відповідач своїх зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару на суму 90308,84 грн., у зв`язку з чим позивач нарахував останньому 423,00 грн. 3% річних та 2799,00грн. інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб шляхом підписання видаткових накладних.

Статтею 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення містяться у ст. 712 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно видаткової накладної №А-00000635 від 18.08.2017р. поставив на адресу відповідача присадки Lz 7067 (концентрат) в кількості 81,000кг та Lz 7067 С в кількості 120,000кг на загальну суму 28907,64грн., згідно видаткової накладної №А-00000649 від 29.08.2017р. позивач поставив на адресу відповідача присадку ПМС-200А в кількості 1,010кг, присадку Kusapour 300 в кількості 33,500кг, присадку ДФ-11 в кількості 155,400кг, присадку Lz 7067 в кількості 118,700кг на загальну суму 10914,40грн., згідно видаткової накладної №А-00000651 від 30.08.2017р. відповідачу було поставлено оливу базову ізопарафінову HVI-2 в кількості 421,080кг на загальну суму 10914,40грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Приймаючи до уваги вищевикладені норми законодавства та наявні в матеріалах справи документи, судова колегія зазначає, що у відповідача перед позивачем виникло зобов`язання з оплати за поставлений згідно видаткових накладних товар.

Разом з тим, колегія суддів вказує наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено колегією суддів, 19.11.2018р. за вих.№149/а позивач звернувся до відповідача з листом про надання згоди на зарахування зустрічних однорідних вимог, в якому погодився на пропозицію відповідача та перерахував на рахунок відповідача 291747,18 грн. за оливу за вирахуванням 90308,36грн. (боргу відповідача перед позивачем).

Крім того, в матеріалах справи наявний акт заліку зустрічних однорідних вимог від 08.11.2018р., відповідно до п.5 в якого сторони, керуючись ст. 601 ЦК України, домовилися зарахувати зустрічні однорідні вимоги у сумі 90308,84грн. та встановили, що з моменту підписання акту зобов`язання сторін зазначені в акті відсутні.

Так, вказаний містить посилання на видаткові накладні №А-00000635 від 18.08.2017р. на суму 28907,64грн., №А-00000649 від 29.08.2017р. на суму 50486,81грн., №А-00000651 від 30.08.2017р. на суму 10914,40грн., за якими позивач просить стягнути заборгованість з відповідача.

Припинення зобов`язання зарахуванням є однією з підстав припинення зобов`язання. Загальні підстави припинення зобов`язань визначені у статті 598 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявлено однією із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною.

Зарахування є одностороннім правочином, для нього достатньо заяви однієї сторони. При цьому, чинним законодавством не передбачено спеціальних вимог щодо форми заяви про зарахування зустрічних вимог як одностороннього правочину, тому її слід вважати зробленою, а зобов`язання припиненим внаслідок заліку зустрічних однорідних вимог, в момент направлення такої заяви іншій стороні у зобов`язанні.

Судова колегія зауважує, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів приходить до висновку, що заява про зарахування зустрічних вимог була вчинена позивачем шляхом направлення на адресу відповідача листа від 19.11.2018р. про надання згоди на зарахування зустрічних однорідних вимог. Водночас, підтвердженням зарахування зустрічних вимог за поставлений згідно видаткових накладних товар є акт заліку зустрічних однорідних вимог від 08.11.2018р., який підписаний представниками обох сторін.

Судова колегія критично ставиться до тверджень апелянта стосовно того, що на момент подання позову вказаний акт заліку зустрічних однорідних вимог не був підписаний представником ТОВ Завод технічних масел Аріан, оскільки дане посилання спростовується самим актом, який датований 08.11.2019р. та не містить жодних відсилок щодо дати підписання.

Крім того, доводи скаржника про те, що фактично вимоги не були однорідними, оскільки товар відповідачем на адресу позивача не доставлявся, а вже зберігався, не заслуговують на увагу та суперечать приписам чинного законодавства, згідно з якими однорідність вимог не стосується підстави виникнення таких вимог та допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (див. рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 п.58).

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р. по справі №916/2873/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова відповідно до ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у 20-денний строк у встановлених ч.3 ст. 287 ГПК України випадках.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Колоколов С.І.

Суддя Разюк Г.П.