СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. Справа № 905/111/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О. , суддя Шевель О.В.

за участю секретаря судового засідання Скорописової Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги Акціонерного товариства "Сбербанк" (вх.№754 Д/2) та арбітражного керуючого Демчана О.І. (вх.№755 Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 (ухвалу постановлено суддею Тарапата С.С. у приміщенні господарського суду Донецької області 12.02.2019 о 15:03 год., повний текст складено та підписано 15.02.2019)

за заявою Акціонерного товариства "Сбербанк", м.Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрметалхолдинг ЛТД", м.Донецьк

про банкрутство

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 відмовлено у задоволенні усного клопотання представника боржника про витребування у АТ "Сбербанк" виписки по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус"; відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора - арбітражного керуючого Демчана О.І. про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень у межах справи №905/111/15 про банкрутство ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" від 05.09.2018 №02-01/45-36.

АТ "Сбербанк" з вказаною ухвалою не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 та прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити заяву ліквідатора ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" арбітражного керуючого Демчана О.І. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень, що укладені між ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" та ТОВ "Рітейл Хаус".

Банк, в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, зокрема, що спірні договори є двосторонніми правочинами та передбачають виконання зобов`язань кожної зі сторін правочину, а правові наслідки, які обумовлювались ними, мали полягати у збільшенні обсягу обігових коштів боржника та в передачі об`єктів нерухомості покупцю. Однак, кошти на рахунок боржника були перераховані не за всі відчужені об`єкти нерухомості, та й ті в той же день в повному обсязі перераховані на рахунок ТОВ «Висока вежа», яка володіла акціями ПАТ «Київський ювелірний завод» у розмірі більше 20% від їх загальної кількості. Таким чином, на думку заявника апеляційної скарги, правові наслідки, які мали бути результатом оспорюваних правочинів, настали лише в частині відчуження майна боржника, яке фактично було здійснено безоплатно, оскільки кошти, отримані від його відчуження, в той же день були спрямовані на пов`язаних з керівництвом та засновниками боржника осіб.

Зважаючи на те, що юридична особа покупця утворена лише в квітні 2013 року, тобто за три місяці до укладення оспорюваних правочинів, зі статутним капіталом у розмірі 10000,00 грн, а також на пов`язаність осіб керівних органів та засновників боржника, покупця та вигодонабувача (ТОВ «Висока вежа»), враховуючи, що перший із оспорюваних договорів відчуження укладений через два тижні після направлення на адресу боржника повідомлення банку про дострокове повернення всієї суми кредиту та через три дні після отримання такої ж вимоги ПАТ «Київський ювелірний завод», як майнового поручителя боржника за зобов`язаннями перед банком, він вважає очевидним наявність умислу керівників, підписантів та засновників обох сторін оспорюваних правочинів в умисному виведенні майнових активів боржника для унеможливлення стягнення банком заборгованості за кредитом.

АТ "Сбербанк" вказує на те, що незалучення до участі у розгляді справи ОСОБА_1 , як одного з власників об`єкта нерухомості, що є предметом спору у даній справі, а також не задоволення клопотання ліквідатора про витребування доказів, призвело до порушення норм процесуального права.

Заявник також звертає увагу на правові позиції Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 07.12.2018 у справі №910/7547/17 та 27.02.2018 у справі №910/4088/17, щодо правомірності визнання судами на підставі ст. 234 ЦК України фіктивними фраудаторних правочинів (тобто вчинених боржником на шкоду інтересам кредиторів), якими він вважає і є оспорювані договори відчуження у даній справі.

Крім того, до апеляційної скарги АТ "Сбербанк" надано нові докази, а саме: копії виписок SMIDA щодо власників крупних пакетів акцій ПАТ «Київський ювелірний завод», повідомлення-вимоги про дострокове повернення всієї суми заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №234-Н/07 від 28.12.2007 (вих. №34121/5/28-2 від 05.06.2013), описів вкладення у цінний лист та рекомендованих повідомлень.

Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Разом з цим, АТ "Сбербанк" не обгрунтував обставин неможливості подання додаткових доказів суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, а тому суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для їх прийняття.

Арбітражний керуючий Демчан О.І. з вказаною ухвалою також не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 про відмову у задоволенні заяви ліквідатора від 05.09.2018 №02-01/45-36 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень у межах справи №905/111/15 про банкрутство ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД"; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 18.07.2013 (предмет договору магазин промислових товарів загальною площею 67,40кв.м., що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Соборна, буд. 38), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №936; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежилого приміщення від 11.07.2013, (предмет договору нежитлові приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №235) (літ. А) загальною площею 217,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 15-А), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1082; визнати недійсним договір купівлі - продажу магазину від 15.07.2013 (предмет договору магазин "Рубін" із скупним пунктом та кіоском (вбудоване приміщення №03, 04), загальною площею 171,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, буд. 49, приміщення 03, 04), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №925; визнати недійсним договір купівлі - продажу нежилого приміщення від 11.07.2013 (предмет договору нежиле приміщення (в літ. А) площею 119,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1083; визнати недійсним договір купівлі - продажу нежитлових приміщень від 24.07.2013 (предмет договору нежитлові приміщення магазину площею 84,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/2), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1173; визнати недійсним договір купівлі - продажу нежилових приміщень від 24.07.2013 (предмет договору нежитлові приміщення сервісного центру площею 11,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/3), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1174; стягнути з ТОВ "Рітейл Хаус" на користь ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" судовий збір за подання заяви до суду першої інстанції у розмірі 10572,00 грн. та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 15858,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги ліквідатор посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм ст. 232, 234 ЦК України та порушення ст. 50, 86, 122, 236, 238 ГПК України.

Так, ліквідатор зазначає, що ним були виявлені обставини відчуження боржником у період з 01.04.2013 по 31.07.2013 усього нерухомого майна підприємства на користь ТОВ «Рітейл Хаус», ТОВ «Керуюча компанія «Едельвейс», ОСОБА_2 , при тому, що продавець за указаними договорами мав зобов`язання за кредитним договором №234-Н/07 від 28.12.2007, укладеним із АТ «СБЕРБАНК», що підтверджено рішенням господарського суду Донецької області від 24.04.2014 у справі №905/1246/14, провадження у якій було порушено 27.02.2014.

Вказані обставини, на його думку, свідчать про фіктивність 6 правочинів по відчуженню нерухомого майна підприємства, укладених в період із 11.07.2013 по 24.07.2013 із ТОВ «Рітейл Хаус», на підставі ст. 203, 215, 234 ЦК України.

Зокрема, ліквідатор вважає, що сторони оспорюваних правочинів були заінтересованими особами та не мали наміру створення правових наслідків у вигляді отримання продавцем грошових коштів від відчуження нерухомого майна, а дійсним наміром при укладенні оспорюваних договорів було виведення активів ТОВ «Укрметалхолдинг ЛТД» з метою уникнення розрахунку із наявними кредиторами. Він також стверджує, що на момент укладення правочинів засновник ТОВ «Укрметалхолдинг ЛТД» ОСОБА_3 та єдиний засновник і керівник ТОВ «Рітейл Хаус» ОСОБА_4 є пов`язаними між собою родинними зв`язками особами.

Крім того, він вказує, що посадові особи ТОВ «Керуюча компанія «Едельвейс» (єдиний засновник і директор ОСОБА_5 ) та ОСОБА_2 , на користь яких також відчужувалася інша частина майна банкрута, є заінтересованими особами по відношенню до ТОВ «Укрметалхолдинг ЛТД», так як входили до керуючих органів ПАТ «Київський ювелірний завод», яке є майновим поручителем за зобов`язаннями банкрута по поверненню отриманої від ПАТ «Сбербанк» у 2007р. суми кредиту у розмірі 30000000,00 грн.

Із зазначеного вище заявник вбачає, що ТОВ «Українські ювеліри», найменування якого було змінено на ТОВ «Укрметалхолдинг ЛТД», у період з 01.04.2013 по 31.07.2013, тобто за чотири місяці, було здійснено відчуження усіх наявних у останнього основних засобів, за рахунок яких здійснювалася підприємницька діяльність, на користь заінтересованих осіб. При наявності станом на дату відчуження нерухомого майна у ТОВ «Українські ювеліри» заборгованості перед ПАТ «СБЕРБАНК» лише на суму тіла кредиту у розмірі 30000000,00грн., боржником на погашення вказаної заборгованості кошти направлені не були. Разом з тим, після здійснення відчуження нерухомого майна, за рахунок якого ТОВ «Українські ювеліри» здійснювалася господарська діяльність, місцезнаходження останнього було змінено на м. Донецьк та його господарську діяльність було припинено, що підтверджується листом Головного управління статистики у Донецькій області від 15.02.2018 №01.1-3/489, у якому зазначено, що ТОВ «Укрметалхолдинг ЛТД» фінансова звітність за період з 2014 по 2015 роки не подавалася.

За позицією арбітражного керуючого обставини справи доводять той факт, що покупець - ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" не мав наміру отримати вигоду у вигляді грошових коштів від продажу свого нерухомого майна; укладення оскаржуваних правочинів між ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" та ТОВ «Рітейл Хаус» було здійснено з метою приховування дійсних намірів їх сторін - відчуження нерухомості з метою ухилення від сплати зобов`язань за кредитом перед АТ «Сбербанк». На думку ліквідатора, аналіз усіх обставин справи в їх сукупності дозволяє дійти висновку про те, що існують усі ознаки фіктивного правочину, передбачені ст. 234 ЦК України.

Крім того, на думку заявника апеляційної скарги, суд помилково застосував ст.232 ЦК України і зробив висновок про недоведеність заявником факту зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочинів, які оскаржуються. Ліквідатор зазначає, що в даній справі предметом спору є визнання фіктивних правочинів недійсними за ст. 203, 215, 234 ЦК України, а відтак предметом доказування були ознаки наявності/відсутності фіктивного правочину: введення в оману іншого учасника або 3-ої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.03.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Шевель О.В.) поновлено арбітражному керуючому Демчану О.І. строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Демчана О.І.; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали, запропоновано арбітражному керуючому Демчану О.І. надати додаткове обґрунтування клопотання про витребування доказів протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги арбітражного керуючого Демчана О.І. відбудеться 09.04.2019.

Відповідно до розпорядження керівника апарату щодо повторного автоматичного розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2019 у зв`язку з відпусткою судді Шевель О.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.

Згідно положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Тарасова І.В.) поновлено АТ "Сбербанк" строк на подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі № 905/111/15; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Сбербанк" на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15; встановлено учасникам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 5 днів з дня вручення даної ухвали, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги АТ "Сбербанк" відбудеться 09.04.2019.

Відповідно до розпоряджень керівника апарату щодо повторного автоматичного розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.04.2019 у зв`язку з відпусткою судді Білоусової Я.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Тарасова І.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.04.2019 об`єднано розгляд апеляційних скарг Акціонерного товариства "Сбербанк" (вх.№754 Д/2) та арбітражного керуючого Демчана О.І. (вх.№755 Д/2) на ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 в одному апеляційному провадженні; відмовлено у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Демчана О.І. про витребування доказів (вих.№02-01/45-60 від 13.03.2019); задоволено клопотання арбітражного керуючого Демчана О.І. та АТ "Сбербанк" про залучення ОСОБА_1 до участі у справі; залучено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1) до участі у справі №905/111/15; зобов`язано арбітражного керуючого Демчана О.І. та АТ "Сбербанк" терміново направити ОСОБА_1 копію заяви про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень та апеляційних скарг; задоволено частково клопотання арбітражного керуючого Демчана О.І. та АТ "Сбербанк" про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченка А.В. інформації та документів, щодо договору дарування від 12.02.2018, зобов`язано приватного нотаріуса протягом двох днів з моменту отримання ухвали надати суду належним чином засвідчену копію договору дарування ОСОБА_1 нежилого приміщення (в літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 (серія та номер 357; виданий 12.02.2018); відмовлено у задоволенні клопотань ТОВ "Рітейл Хаус", АТ "Сбербанк" та арбітражного керуючого Демчана О.І. про зупинення апеляційного провадження та відкладення розгляду справи, оголошено в судовому засіданні перерву до 23.05.2019.

03.05.2019 від ліквідатора надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання заяви про визнання недійсними договорів купівлі - продажу з додатками та апеляційних скарг ОСОБА_1 (вх.№4414).

03.05.2019 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, на виконання вимог ухвали суду надійшов лист (вх.№4416) з копією договору дарування нежилого приміщення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з чим, апеляційним господарським судом було додатково направлено копію ухвали від 09.04.2019 на відповідну адресу реєстрації ОСОБА_1

22.05.2019 від ліквідатора надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№5058).

Відповідно до розпоряджень керівника апарату щодо повторного автоматичного розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2019 та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.05.2019 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Фоміна В.О., суддя Шевель О.В.

23.05.2019 від адвоката ТОВ "Рітейл Хаус" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку необхідністю 23.05.2019 бути присутнім у м. Києві під час проведення слідчих дій у кримінальному провадженні, а також участі у справі №910/2939/19 у господарському суді м. Києва (вх.№5092).

23.05.2019 від АТ "Сбербанк" надало клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії апеляційної скарги ОСОБА_1 (вх.№5094).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 відкладено розгляд справи на 11.06.2019.

10.05.2019 від ліквідатора надійшло клопотання про розгляд справи без його участі (вх.№5662).

У судовому засіданні представник АТ "Сбербанк" підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Також підтримав апеляційну скаргу ліквідатора.

Представник ТОВ "Рітейл Хаус" проти доводів та вимог апеляційних скарг заперечував та просив залишити їх без задоволення, а ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 залишити без змін.

Інші учасники процесу у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 04.06.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД"; визнано вимоги ініціюючого кредитора - ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" у розмірі 25598171,15грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; ввести процедуру розпорядження майном та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Череватого Л.Б.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 12.08.2015 визнано вимоги кредиторів: ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" на суму основного боргу - 18782049,19грн., з яких: 6090,00грн. - вимоги першої черги; 16051230,29грн. - вимоги четвертої черги; 2724728,90грн. - вимоги шостої черги (штрафні санкції, пеня). Затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" на загальну суму основного боргу 41655491,44грн., окремо штрафні санкції, пеня - 2724728,90грн., що складається з вимог: ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії» в сумі основного боргу - 41655491,44грн., з яких: 6090,00грн. - вимоги першої черги; 41649401,44грн. - вимоги четвертої черги; штрафні санкції, пеня - 2724728,90грн. (вимоги шостої черги); Відмовлено ПАТ "Дочірній Банк Сбербанк Росії" у визнанні кредитором на суму 1218,00грн. Зазначено, що особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Такими є вимоги: Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м.Донецька Головного управління Міндоходів у Донецькій області на суму 90273,00грн. (шоста черга).

Постановою господарського суду Донецької області від 21.10.2015 визнано боржника - ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 21.10.2016, призначено ліквідатором ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" арбітражного керуючого Череватого Л.Б.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.01.2018 клопотання кредитора ПАТ "Сбербанк" від 22.01.2018 задоволено частково, припинено повноваження ліквідатора - арбітражного керуючого Череватого Л.Б., призначено ліквідатором ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" арбітражного керуючого Демчана О.І.

17.09.2018 ліквідатор Демчан О.І. звернувся до господарського суду у межах справи про банкрутство з заявою про визнання недійсними договорів купівлі-продажу:

- нежилого приміщення від 18.07.2013 (предмет договору магазин промислових товарів загальною площею 67,40кв.м., що знаходиться за адресою: м.Суми, вул. Соборна, буд. 38), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №936;

- нежилого приміщення від 11.07.2013, (предмет договору нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №235) (літ. А) загальною площею 217,8 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 15-А), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1082;

- магазину від 15.07.2013 (предмет договору магазин "Рубін" із скупним пунктом та кіоском (вбудоване приміщення №03, 04), загальною площею 171,70 кв.м., що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, буд. 49, приміщення 03, 04), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстровано в реєстрі за №925;

- нежилого приміщення від 11.07.2013 (предмет договору нежиле приміщення (в літ. А) площею 119,7кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1083;

- нежилих приміщень від 24.07.2013 (предмет договору нежитлові приміщення магазину площею 84,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/2), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1173;

- нежилих приміщень від 24.07.2013 (предмет договору нежитлові приміщення сервісного центру площею 11,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/3), який укладено між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстровано в реєстрі за №1174.

В обґрунтування заяви ліквідатор зазначив, що під час виконання ним своїх обов`язків було встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.01.2018 за банкрутом було зареєстровано нерухоме майно, яке за договорами купівлі-продажу було відчужено на користь ТОВ «Керуюча компанія Едельвейс», ОСОБА_2 , ТОВ «Рітейл Хаус». Станом на дату підписання правочинів засновником банкрута значився ОСОБА_3, у той час як єдиним засновником та керівником ТОВ «Рітейл Хаус» був син останнього ОСОБА_4 Крім того, єдиний засновник і директор ТОВ «Керуюча компанія Едельвейс» - ОСОБА_5 у період з 15.09.2009 по 15.01.2010 значилася членом наглядової ради ПАТ «Київський ювелірний завод», яке є майновим поручителем за зобов`язаннями банкрута по поверненню суми кредиту, отриманої від ПАТ «Сбербанк» в 2007 році у розмірі 30000000,00 грн. ОСОБА_2 у період з 2010 по 22.04.2011 значилася членом наглядової ради ПАТ «Київський ювелірний завод», а з вказаної дати призначена на посаду члена правління ПАТ «Київський ювелірний завод» строком на 5 років. Вказане, на думку ліквідатора, свідчить, що ТОВ «Українські ювеліри» (ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД") у період з 01.04.2013 - 31.07.2013 було здійснено відчуження усіх наявних у останнього основних засобів, за рахунок яких здійснювалася підприємницька діяльність, на користь заінтересованих осіб. При цьому, відчуження божником усіх активів пов`язане не з виробничою необхідністю такої господарської операції, а з виведенням активів для унеможливлення звернення на них стягнення, що вказує на умисне та свідоме ухилення посадовими особами ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" від фактичного виконання наявних на той час зобов`язань перед ПАТ «Сбербанк» та приховування активів. З огляду на викладене, заявник вважає, що відчуження нерухомого майна суперечить вимогам закону, оскільки правочини не спрямовані на реальне настання обумовлених ними правових наслідків, що є порушенням частин 1 та 5 ст. 203 України, а тому є підстави для визнання вказаних правочинів недійсними відповідно до ст. 234 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви ліквідатора про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, судом першої інстанції, зокрема, зазначено, що ліквідатором банкрута не доведено обставин: фіктивності правочинів, тобто того, що сторони на момент їх вчинення не мали наміру створити правові наслідки, обумовлені ними; пов`язаності сторін спірного договору; зловмисної домовленості представників однієї сторони з другою стороною. При цьому суд зазначив, що на виконання укладених договорів сторонами були вчинені відповідні дії, а наявність зобов`язань перед іншими кредиторами не забороняє боржнику здійснювати в загальному порядку відчуження власних майнових активів, якщо такі активи не знаходяться під арештом або не існує встановлена законом або судом заборона на таке відчуження.

Надаючи правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно положень ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Статтею 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, зокрема, що з дня призначення ліквідатора, він подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а згідно із частиною 3 цієї ж статті якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 07.12.2018 у справі №910/7547/17 (зокрема в пунктах 32-35) висловив правову позицію щодо правової кваліфікації правочину, укладеного з наміром завдати шкоди іншій особі.

Так, згідно з частинами 1, 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише "про людське око", знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків, які встановлені законом для цього виду правочину.

Спеціальними нормами в окремих сферах передбачено, що правочини про відчуження, обтяження активів або прийняття зобов`язань особою, вчинені особою з метою уникнення виконання іншого майнового зобов`язання цієї особи або з метою унеможливити задоволення вимоги стягувача за рахунок майна, є за певних умов нікчемними (частина третя статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") або можуть бути визнані недійсними (частина перша статті 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження"). У юридичній науці такі правочини відомі як фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду інтересам кредиторів).

Загальної норми, яка б безпосередньо встановлювала нікчемність або можливість бути визнаними недійсними договорів, які мають такий юридичний дефект, цивільне законодавство не містить.

Разом з тим у судовій практиці договір, укладений з метою уникнути виконання грошового зобов`язання, кваліфіковано як фіктивний у справах за позовами осіб, на шкоду чиїм майновим інтересам відповідачами у цих справах були за твердженнями позивачів вчинені відповідні правочини (постанови Верховного Суду України від 19.10.2016 у справі № 6-1873цс16, від 23.08.2017 у справі № 306/2952/14-ц, від 09.09.2017 у справі № 359/1654/15-ц). Отже такі правочини можуть вважатись фіктивними правочинами.

У зв`язку з цим Суд не вважає за необхідне відступати від правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми статті 234 Цивільного кодексу України, викладеного у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №910/4088/17, про те, що може бути визнаний фіктивним договір купівлі-продажу з тих підстав, що він не був виконаний з боку покупця в частині оплати придбаного майна, а справжньою метою укладення договору було штучне виведення ліквідної нерухомості з власності продавця на користь пов`язаної особи з метою уникнення звернення стягнення на майно за договором кредиту.

Об`єднана палата не погоджується з висновком колегії суддів, яка передала справу на розгляд об`єднаної палати, про те, що встановлені у справі обставини свідчать про наявність інших ознак недійсності спірного правочину, передбачених статтею 232 ЦК України, а саме вчинення правочину внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною. Як правильно зазначає колегія в ухвалі від 10.05.2018, зловмисна домовленість - це умисна змова представника однієї сторони правочину з другою стороною, внаслідок чого настають несприятливі наслідки для особи, від імені якої вчинено правочин. У визнанні правочину недійсним з відповідної підстави доведенню підлягає не наявність волі довірителя на вчинення правочину, а існування умислу представника, який усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам довірителя, передбачає настання невигідних для останнього наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

Верховний Суд також зазначає, що у цій справі позов подано стороною правочину, яка стверджує, що правочин було вчинено з пов`язаною особою з метою уникнути звернення стягнення на належне їй майно, тобто не всупереч її інтересам. Те, що внаслідок відчуження майна зобов`язання позивача перед кредитором не припинилось і розмір його не зменшився, не спростовує того, що внаслідок відчуження майна за правочином, оплата за яким не надійшла, було ускладнене або стало неможливим ефективне звернення стягнення на майно цієї особи.

Стверджувані позивачем і встановлені судами обставини вказують на те, що Договір може бути кваліфікований як правочин, який не був спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків. Встановлені обставини свідчать також про умисел обох сторін правочину приховати справжні наміри учасників правочину, а саме виведення нерухомості з власності позивача без отримання оплати за це майно під час існування майнового спору за участю позивача як одного із солідарних боржників у цьому спорі, з метою уникнути виконання відповідного грошового зобов`язання, а тому оспорюваний у цій справі правочин може бути визнаний фіктивним відповідно до статті 234 ЦК України.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. Суд звертається до правових позицій з цього приводу, викладених Верховним Судом України в постанові від 09.08.2017 у справі № 359/1654/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №910/4088/17 також висловлена правова позиція щодо застосування норми статті 234 Цивільного кодексу України.

Так, для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто сторони, укладаючи його, знають заздалегідь, що він не буде виконаний. Такий правочин завжди укладається умисно. Ознака фіктивності повинна бути властива діям обох сторін правочину.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

У даній справі правовою підставою недійсності договорів купівлі-продажу нерухомого майна ліквідатор визначає ст. 234 ЦК України, якою передбачено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Причому такі цілі можуть бути протизаконними, або фіктивний правочин може взагалі не мати правової мети. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

Факт невиконання сторонами умов правочину також не робить його фіктивним. Для визнання правочину фіктивним ознака вчинення його лише для вигляду має бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не можна визнати фіктивним.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку ліквідатор, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що його учасники не мали наміру створити обумовлені ним правові наслідки на момент вчинення такого правочину.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст. 657 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 11.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є нежиле приміщення АДРЕСА_1, за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 1668300,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку об`єкта нерухомого майна від 05.06.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість нежилого приміщення станом на 31.05.2013 становить 1390300,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1083.

За актом прийому - передачі до договору купівлі - продажу нежилого приміщення від 11.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нежиле приміщення АДРЕСА_1, заг. площею 119,70 кв.м.

11.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

26.07.2013 ТОВ "Рітейл Хаус" перерахував ТОВ "Українські ювеліри" суму у розмірі 1668300,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус" та платіжним дорученням з призначенням платежу «за покупку нежитл. приміщ. АДРЕСА_1, згідно дог. купівлі-прод. б/н від 11.07.13».

11.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №234) - ювелірний магазин, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 15-А (літ. А) за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 1663080,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку об`єкта нерухомого майна від 05.06.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість нежилого приміщення станом на 31.05.2013 становить 1385900,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному обсязі проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1082.

За актом прийому - передачі до договору купівлі - продажу нежилих приміщень від 11.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №235)- ювелірний магазин, які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Солом`янська, буд. 15-А (літ. А); заг. площею 217,80 кв.м

11.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

26.07.2013 та 29.07.2013 ТОВ "Рітейл Хаус" перерахував ТОВ "Українські ювеліри" суму у розмірі 1663080,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус" та платіжним дорученням з призначенням платежу «за покупку нежитл. приміщ. м Київ, вул. Соломенська 15А, згідно дог. купівлі-прод. б/н від 11.07.13».

15.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу магазину, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є магазин "Рубін" із скупним пунктом та кіоском (вбудоване приміщення №03, 04), яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, буд. 49, приміщення 03, 04, за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 305760,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку об`єкта нерухомого майна від 31.05.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість об`єкту нерухомого майна станом на 31.05.2013 становить 254800,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстрований в реєстрі за №925.

За актом приймання - передачі нерухомого майна до договору купівлі - продажу магазину від 15.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно, яким є магазин "Рубін" із скупним пунктом та кіоском (вбудоване приміщення №03, 04), яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, проспект Леніна, буд. 49, приміщення 03, 04, загальною площею 171,70 кв.м.

15.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

29.07.2013 ТОВ "Рітейл Хаус" перерахував ТОВ "Українські ювеліри" суму у розмірі 305760,00 грн. грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус" та платіжним дорученням з призначенням платежу «за покупку нежитл. приміщ. м. Дніпродзержинськ,пр-т Леніна, буд. 49, згідно договору купівлі-продажу б/н від 15.07.13».

18.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є нежиле приміщення - магазин промислових товарів, яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Соборна, буд. 38, за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 310800,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку нежитлового приміщення- магазину промислових товарів (загальною площею 67,40 кв.м) від 31.05.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість об`єкту нерухомого майна станом на 31.05.2013 становить 259000,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. та зареєстрований в реєстрі за №936;

За актом приймання - передачі нерухомого майна до договору купівлі - продажу нежитлового приміщення від 18.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно, яким є нежиле приміщення, магазин промислових товарів, яке знаходиться за адресою: м. Суми, вул. Соборна, буд. 38, загальною площею 67,40 кв.м.

18.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

24.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є нежитлові приміщення магазину, які знаходяться за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/2, за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 308160,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку об`єкта нерухомого майна від 31.05.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість нежитлових приміщень магазину станом на 31.05.2013 становить 256800,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1173.

За актом приймання - передачі нерухомого майна до договору купівлі - продажу магазину від 24.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення магазину, що знаходяться на першому поверсі житлового будинку літ. А-4 за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/2, загальною площею 84,6 кв.м.

24.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

30.07.2013 ТОВ "Рітейл Хаус" перерахував ТОВ "Українські ювеліри" суму у розмірі 308160,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус" та платіжним дорученням з призначенням платежу «за покупку нежитл. приміщ. магазину за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 49/2, згідно договору купівлі-продажу б/н від 24.07.13».

24.07.2013 між ТОВ "Українські ювеліри" (продавець) та ТОВ "Рітейл Хаус" (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати належне йому на праві власності майно у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти майно, яким є нежитлові приміщення сервісного центру, які знаходяться за адресою: м.Миколаїв, вул. Нікольська, буд. 49/3, за ціною та на умовах, викладених в цьому договорі. Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що продаж цей вчиняється за узгодженою сторонами вартістю 42600,00 грн. Відповідно до відомостей, викладених у звіті про оцінку об`єкта нерухомого майна від 31.05.2013, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Агенція консалтингових послуг», ринкова вартість нежитлових приміщень сервісного центру станом на 31.05.2013 становить 35500,00 грн. (п. 2.2 договору). Покупець здійснює окремі платежі або в повному проводить сплату ціни договору в термін до 31.08.2013 шляхом перерахування грошей на розрахунковий рахунок продавця (п. 2.3 договору). Відповідно до п.3.1 договору право власності на нерухоме майно у покупця виникає з дня державної реєстрації права в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоєю Л.Г. та зареєстрований в реєстрі за №1174.

За актом приймання - передачі нерухомого майна до договору купівлі - продажу магазину від 24.07.2013 продавець передав, а покупець прийняв нерухоме майно, яким є нежитлові приміщення сервісного центру, що знаходяться на прешомк поверсі житлового будинку літ. А-4 за адресою: м. Миколаїв, вул . Нікольська, буд. 49/3, загальною площею 11,3 кв.м.

24.07.2013 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ "Рітейл Хаус" зареєстровано право власності.

30.07.2013 ТОВ "Рітейл Хаус" перерахував ТОВ "Українські ювеліри" суму у розмірі 42600,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку ТОВ "Рітейл Хаус" з призначенням платежу «за покупку нежитл. приміщ. сервісного центру за адресою: м. Миколаїв, вул. Нікольська, 49/3, згідно договору купівлі-продажу б/н від 24.07.13»та платіжним дорученням.

За матеріалами справи в наступному ТОВ "Українські ювеліри" перейменовано на ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД".

Таким чином, судом встановлено та сторонами не оспорюється, що спірні договори купівлі-продажу укладено у письмовій формі, з додержання вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договори підписані уповноваженими представниками обох сторін (від ТОВ "Українські ювеліри" підписано генеральним директором Завацьким Ю.Г., від ТОВ "Рітейл Хаус" - директором ОСОБА_4), що підтверджує відповідність договорів внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них.

Окрім того, майно, що є предметом договорів купівлі-продажу від 11.07.2013, 15.07.2013, 18.07.2013 та 24.07.2013, було передано продавцем за актами приймання-передачі, право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку за покупцем, який в свою чергу повністю провів розрахунок за договорами від 11.07.2013, 15.07.2013 та 24.07.2013, що вказує на те, що сторони мали на меті при укладанні всіх вказаних правочинів настання юридичних наслідків, які обумовлені даним видом договору.

Доводи заявника, що майно було продано за заниженою ціною, є неспроможними, оскільки наявні в матеріалах справи висновки суб`єкта оціночної діяльності про ринкову вартість майна, складені станом на 31.05.2013, тобто перед укладенням спірних договорів, свідчать, що договірна ціна виявилася вищею ніж оціночна вартість.

В той же час, матеріали справи не містять доказів на спростування таких обставин.

Наданий ліквідатором висновок про вартість нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не може бути прийнятий судом на спростування вказаного, оскільки, по-перше, можливо стосується лише одного з шести проданих об`єктів; по-друге, не містить ідентифікуючої ознаки (літ А), що унеможливлює встановити, чи є це той самий об`єкт; а по-третє, був проведений у жовтні 2015, тобто більше ніж через два роки після укладення спірних договорів, в той же час матеріали справи не містять інформації, що давала б можливість визначити, які зміни відбулися (та чи відбулися вони) з оціненим майном за цей період.

Стосовно доводів заявників апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи доказів здійснення розрахунку за договором купівлі - продажу від 18.07.2013, колегія суддів зазначає таке.

Дійсно матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів за договором купівлі - продажу від 18.07.2013. Бухгалтерська довідка від 20.12.2018 за підписом директора ТОВ "Рітейл Хаус" про відсутність кредиторської заборгованості за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 18.07.2013, укладеного між ТОВ "Українські ювеліри" та ТОВ "Рітейл Хаус", не є доказом здійснення розрахунків за договором.

Разом з цим, за загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним.

Так, згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця (ст. 697 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3 договору купівлі-продажу від 18.07.2013 у разі невиконання однією із сторін умов цього договору, він може бути змінений або розірваний на вимогу другої сторони за рішенням суду.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Проте, матеріали справи не містять доказів ініціювання ліквідатором питання щодо розірвання вказаного договору та повернення відчуженого за ним майна до складу ліквідаційної маси банкрута, або звернення до суду з вимогою до третіх осіб щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.

При цьому, як було встановлено судом, договором купівлі-продажу від 18.07.2013 були створені правові наслідки, зокрема, майно було фактично передано за актом приймання-передачі та відбувся перехід права власності від ТОВ "Українські ювеліри" до ТОВ "Рітейл Хаус" на нежитлові приміщення, які є предметом даного договору, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Враховуючи також ті обставини, що:

- ліквідатор звертається із заявою, в якій об`єднано вимоги про одночасне визнання недійсними шести договорів купівлі-продажу нерухомого майна, укладених боржником з однією особою (ТОВ "Рітейл Хаус");

- обґрунтовуючи її одними й тими ж обставинами, а саме системними діями боржника, спрямованими на позбавлення останнього усього належного йому ліквідного майна задля уникнення відповідальності перед кредитором,

колегія суддів не може вважати відсутність доказів оплати лише за одним з шести вказаних договорів, як обставину, що свідчить про те, що сторони не мали на меті при укладанні «неоплаченого» правочину (а тим більше інших п`яти "оплачених" договорів) настання юридичних наслідків, які обумовлені даним видом договору.

Щодо доводів заявників апеляційних скарг стосовно того, що вчинення правочинів з відчуження об`єктів нерухомого майна мало справжньою метою виведення всього майна з власності боржника на користь пов`язаної (-их) особи (-іб) у зв`язку із зверненням стягнення на нього за кредитними вимогами, оскільки на момент вчинення правочинів він мав непогашені грошові зобов`язання перед АТ "Сбербанк", апеляційний господарський суд зазначає таке.

Судом в даному випадку не можуть досліджуватися обставини відчуження боржником майна на користь інших осіб (зокрема, ТОВ «Керуюча компанія «Едельвейс» та ОСОБА_2 ), оскільки предметом спору є лише договори, укладені з ТОВ «Рітейл Хаус». Тому, обставини "заінтересованості" або "пов`язаності" вказаних осіб, їх учасників або керівників з боржником також виходять за межі предмету доказування.

Щодо зобов`язань боржника за договором про відкриття кредитної лінії №234-Н/07 від 28.12.2007, укладеним із АТ «СБЕРБАНК», з матеріалів справи вбачається, що відповідно до п.1.4. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін №4 від 28.09.2010 до договору про відкриття кредитної лінії №234-Н/07 від 28.12.2007) останній день кредитної лінії - 27.12.2013.

Вказані обставини також встановлені рішенням господарського суду Донецької області від 24.04.2014 у справі №905/1246/14, провадження у якій було порушено 27.02.2014.

Таким чином, станом на час укладення спірних договорів строк повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №234-Н/07 від 28.12.2007 ще не настав. Доказів звернення до боржника у період до або під час їх укладання з будь-якими вимогами, що випливали б з вказаного кредитного договору, банком суду першої інстанції не надано.

Матеріали справи не містять доказів перебування майна, що було предметом спірних договорів купівлі-продажу в заставі чи іпотеці, або наявності будь-яких інших обмежень щодо розпорядження ним.

Необхідно звернути увагу, що як вбачається з наявного у справі Договору іпотеки від 28.12.2007, вимоги АТ «СБЕРБАНК», зокрема, за договором про відкриття кредитної лінії №234-Н/07 від 28.12.2007 у повному обсязі були забезпечені передачею в іпотеку іншого нерухомого майна, що належало ВАТ "Київський ювелірний завод", заставною вартістю 49234000грн. Виконавчий напис про звернення стягнення на це майно було вчинено нотаріусом лише 05.11.2013, за яким 19.11.2013 державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

В частині посилань ліквідатора на укладення договорів купівлі продажу на користь заінтересованих осіб, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно д ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» заінтересовані особи стосовно боржника - юридична особа, створена за участю боржника, юридична особа, що здійснює контроль над боржником, юридична особа, контроль над якою здійснює боржник, юридична особа, з якою боржник перебуває під контролем третьої особи, власники (учасники, акціонери) боржника, керівник боржника, особи, що входять до складу органів управління боржника, головний бухгалтер (бухгалтер) боржника, у тому числі звільнені з роботи за три роки до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, а також особи, які перебувають у родинних стосунках із зазначеними особами та фізичною особою - боржником, а саме: подружжя та їх діти, батьки, брати, сестри, онуки, а також інші особи, щодо яких наявні обґрунтовані підстави вважати їх заінтересованими; для цілей цього Закону заінтересованими особами стосовно арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) чи кредиторів визнаються особи в такому ж переліку, як і заінтересовані особи стосовно боржника.

В обґрунтування обставин заінтересованості осіб, які є сторонами спірного договору, ліквідатором, зокрема, надано витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, витяг від 09.08.2018 щодо ТОВ «Рітейл Хаус» містить інформацію, що станом на 11.07.2013 єдиним учасником та керівником є ОСОБА_4 .

Відповідно витягу від 19.02.2018 щодо ТОВ "Укрметалхолдинг ЛТД" станом на 19.02.2018 його засновником та керівником з 11.09.2013 є Дарбаідзе Грігол.

Відповідно інформації з витягу від 09.08.2018 щодо ТОВ "Українські ювеліри" станом на 21.03.2013 його учасниками є: ОСОБА_3 (частка внеску до статутного фонду - 590грн.) та ОСОБА_8 (розмір внеску до статутного фонду - 11210грн.). Загальний розмір статутного капіталу складав 11800грн. Тобто, частка ОСОБА_3 у статутному капіталі станом на 21.03.2013 складала 5%. Керівник ТОВ «Українські ювеліри» - ОСОБА_9.

Необхідно звернути увагу, що інформації щодо складу учасників ТОВ «Українські ювеліри» в липні 2013 року матеріали справи не містять, що не дає можливості пересвідчитись, чи був ОСОБА_3 учасником ТОВ «Українські ювеліри» станом на час укладення спірних договорів.

Колегія суддів зазначає, що хоча засновниками ТОВ «Українські ювеліри» та ТОВ «Рітейл Хаус» були особи з однаковим прізвищем, проте матеріали справи не містять доказів наявності родинних зв`язків між ними. Представник ТОВ «Рітейл Хаус» в своїх поясненнях не спростував та не підтвердив вказаних обставин, посилаючись на необізнаність у цьому питанні. Наявні в матеріалах справи відзиви ТОВ «Рітейл Хаус» також не містять інформації про визнання обставин родинних зв`язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати доведеними обставини наявності родинних зв`язків між учасниками ТОВ «Українські ювеліри» та ТОВ «Рітейл Хаус».

Окрім того, пунктом 5.1.4 договорів купівлі - продажу передбачено, що представники продавця та покупця мають всі належним чином оформлені повноваження для підписання договорів; реалізація цих повноважень не потребує наступного схвалення іншими органами продавця і покупця та будь - якими іншими органами чи особами. Договори укладаються представником продавця на виконання рішення органу управління - загальних зборів учасників ТОВ «Українські ювеліри» та представником покупця на виконання рішення органу управління - загальних зборів учасників ТОВ «Рітейл Хаус».

Згідно п. 18.1 Статуту ТОВ «Українські ювеліри» збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більше як 60 відсотків голосів. При вирішенні питань про визначення основних напрямків діяльності товариства, затвердження його планів та звітів про їх виконання, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосують учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників товариства (п. 18.2 Статуту). Рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у ? голосів від числа присутніх учасників.

Таким чином, навіть, якщо припустити наявність родинних зв`язків між учасниками ТОВ «Українські ювеліри» та ТОВ «Рітейл Хаус», частка ОСОБА_3 (5%) у статутному капіталі ТОВ «Українські ювеліри» (якщо він був учасником станом на час укладення спірних договорів) не давала йому можливості впливати на прийняття рішень, зокрема, щодо відчуження майна товариства.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів вважає недоведеними ліквідатором обставини заінтересованості ("пов`язаності") сторін спірних правочинів, а також спрямованості їх умислу на виведення активів з власності боржника з метою уникнення відповідальності перед кредитором. За таких обставин, ліквідатором не доведено й обставин недійсності (фіктивності) оспорюваних правочинів, а тому суд не вбачає підстав для задоволення як його заяви, так і апеляційних скарг.

Враховуючи, що суд не знайшов підстав для задоволення заяви ліквідатора по суті, заява про застосування позовної давності не розглядається.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвали господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 - без змін.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Демчана О.І. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 12.02.2019 у справі №905/111/15 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2019

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя В.О. Фоміна

Суддя О.В. Шевель