ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2019 року, м. Херсон, справа № 923/69/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Закуріна М. К., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРЦ Фабрика "

до фізичної особи-підприємця Докучаєвої Тетяни Володимирівни

про стягнення 549 714,29 грн,

за участі:

секретаря судового засідання Бєлової О.С.,

представників сторін:

позивача - Лущай В.О.,

відповідача - Юріної А.Р.,

у с т а н о в и в:

Дії та аргументи Позивача

30.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРЦ Фабрика» звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця Докучаєвої Тетяни Володимирівни про стягнення 510412,89 грн, з яких: 260185,11 грн заборгованості з орендної плати, 61418,84 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг, 109592,27 грн штрафу, 50813,82 грн пені, 777,41 грн річних та 4614,20 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з оплати комунальних послуг, 3464,38 грн річних та 19546,86 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з орендної плати.

Заявою від 06.03.2019 Позивач збільшив розмір позовних вимог та просить суд стягнути з Відповідача 549714,29 грн, з яких: 260185,11 грн заборгованості з орендної плати, 72211,38 грн заборгованості зі сплати комунальних послуг, 123703,67 грн штрафу, 65020,61 грн пені, 1169,23 грн річних та 5042,56 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з оплати комунальних послуг, 4212,86 грн річних та 18168,87 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з орендної плати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги Позивач вказав, що:

- 05.09.2017 між ним та Відповідачем був укладений договір оренди приміщення - частини будівлі торгівельно-розважального комплекту на першому поверсі, загальною площею 61,13 м кв, за умовами якого Відповідач на умовах оренди отримав вказане майно у користування та зобов`язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату, комунальні послуги та інші платежі,

- не дивлячись на умови договору Відповідач власних обов`язків зі сплати орендної плати та наданих комунальних послуг за період з серпня 2018 року по лютий 2019 року не виконав, у зв`язку з чим заборгував 260185,11 грн орендної плати та 72211,38 грн комунальних послуг,

- у зв`язку з невиконанням Відповідачем грошових зобов`язань Позивачем нараховані 109592,27 грн штрафу, 50813,82 грн пені, 777,41 грн річних та 4614,20 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з оплати комунальних послуг, 3464,38 грн річних та

19546,86 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з орендної плати.

Поряд з цим, спростовуючи заперечення Відповідача щодо заявленого позову, Позивач зазначив, що:

- будь-яких листів від Відповідача щодо розірвання договору оренди він не отримував, у журналі вхідної кореспонденції лист Відповідача 30.07.2018 не зареєстрований, а тому ця обставина спростовує твердження про направлення листа з пропозицією про розірвання договору,

- складені працівниками Відповідача акти про неможливість використання об`єкту оренди через недопущення їх до орендованого приміщення самим Позивачем не є належними доказами, оскільки в них відсутні підписи представника Позивача, а також вони складені в одній і тій же послідовності, що вказує на їх створення в один і той же час перед подачею відзиву на позов,

- разом з тим, на підставі пункту 11.12 договору він скористався передбаченою можливістю обмеження доступу Відповідача до об`єкту оренди задля прискорення вирішення питання про усунення порушень договору і таке обмеження він вважає оперативно-господарською санкцією,

- на адресу Відповідача неодноразово направлялися листи про наявну заборгованість, а також про припинення договору оренди,

- одночасне стягнення штрафу, пені та інфляційних не є порушенням статті 61 Конституції України, оскільки сторони є вільними в укладенні договору та визначені його умов.

Дії та аргументи Відповідача

Відповідачем названі вимоги не визнаються з посиланням на наступні обставини.

Так, за його твердженнями:

- у відповідності до положень пункту 9.2. договору оренди 30.07.2018 ним уповноваженому представнику Позивача був вручений лист-повідомлення про дострокове припинення договору з 01.11.2018 та два примірника акту приймання-передачі майна з оренди,

- у свою чергу Позивач не надав відповіді на лист та листом від 25.10.2018 № 587 повідомив про недопущення до приміщення, а безпосередньо 29.10.2018 не допустив до орендованого приміщення, мотивуючи це наявною заборгованістю з орендної плати, чим унеможливив його використання,

- у зв`язку з неможливістю використання приміщення орендна плата нарахована безпідставно,

- заборгованість з оплати комунальних послуг відсутня, оскільки вона може бути погашена за рахунок забезпечувального платежу, який внесений у сумі 48904 грн,

- одночасне нарахування штрафу та пені є порушенням статті 61 Конституції України.

Процесуальні дії та судові рішення

Ухвалою суду від 01.02.2019 відкрите провадження у справі за правилами загального провадження. Цією ж ухвалою сторонам установлені строки для надання відзиву на позов та відповіді на відзив. У свою чергу, сторонами надані відзив на позов та відповідь на відзив.

Безпосередньо підготовче провадження проведене у підготовчому засіданні, яке відбулося 06.03.2019, 26.03.2019 та 14.05.2019, а розгляд справи по суті 11.06.2019.

Під час підготовчого засідання судом ухвалами від 06.03.2019 та 14.05.2019 відмовлено у задоволені заяв Позивача про забезпечення позову щодо накладення арешту на майно та грошові кошти Відповідача.

Поряд з цим, ухвалою від 14.05.2019 з метою реалізації задоволеного клопотання Позивача про витребування у Відповідача оригіналів листа-повідомлення про дострокове розірвання договору, акту про недопущення від 29.10.2018 та акту про відмову від підписання акту приймання-передачі від 01.11.2018 судом зобов`язано Відповідача надати до суду відповідні оригінали з метою їх дослідження під час розгляду справи по суті.

Установлені судом обставини спору

05.09.2017 між Позивачем, що виступає у якості орендодавця, та Відповідачем, як орендарем, був укладений договір оренди приміщення.

Основними умовами цього договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного спору, є наступні:

- «Орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове оплачуване користування у відповідності з умовами цього договору нежитлове приміщення, а саме частину будівлі ТРЦ на 1 поверсі, загальною площею 61,13 м кв …» (пункт 1.1.),

- «Орендодавець зобов`язаний: … 2.1.8. у випадку закінчення строку дії даного договору, або його дострокового припинення, прийняти від орендаря об`єкт оренди у відповідності з умовами даного договору …» (пункт 2.1.),

- «Орендар зобов`язаний: … 2.3.13. своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, компенсацію комунальних і експлуатаційних платежів, інших платежів, передбачених даним договором - у відповідності з умовами договору …» (пункт 2.3.),

- «Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31 липня 2020 року …» (пункт 3.1.),

- «Строк оренди починає перебіг з моменту передачі об`єкта оренди за актом прийому-передачі та закінчується у дату припинення договору. У випадку дострокового припинення оренди та будь-якому іншому випадку, дата акту прийому-передачі повернення об`єкта оренди від орендаря орендодавцю або акту про звільнення приміщення вважається останнім днем оренди» (пункт 3.2.),

- « … Орендар передає орендодавцю об`єкт оренди в день закінчення строку дії даного договору або дострокового припинення даного договору. Передача об`єкту оренди оформлюється актом прийому-передачі об`єкту оренди …, який складається у двох примірниках та підписується сторонами … Об`єкт оренди вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами акту № 2 …» (пункт 4.3.),

- «Орендар зобов`язаний вносити плату за користування об`єктом оренди в розмірах, у порядку та в строки, обумовлені даним договором» (пункт 5.2.1.),

- «Орендар зобов`язується сплачувати орендну плату авансом щомісяця в національній валюті України шляхом перерахування на поточний рахунок орендодавця не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому. Оплата здійснюється на підставі рахунків, виставлених Орендодавцем» (пункт 5.2.4.),

- «Сторони домовились, що розмір орендної плати за користування 1 метром квадратним об`єкта оренди складає: …у період з 01.04.2018 до дати припинення строку орендного користування - 666,66 грн, крім того ПДВ у розмірі згідно законодавства …» (пункт 5.2.7.),

- «Оплату спожитих на об`єкті оренди комунальних послуг орендар сплачує орендодавцю щомісячно на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги» (пункт 5.3.5.),

- «Компенсацію експлуатаційних витрат сплачує орендодавцю щомісячно на підставі рахунків орендодавця в строк до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги. Орендодавець надає відповідний рахунок у строк до 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому були спожиті такі комунальні послуги» (пункт 5.3.6.),

- «Сторони домовились, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату, маркетингові платежі, комунальні платежі та експлуатаційні витрати ТРЦ не пізніше строків, зазначених в даному договорі, незалежно від факту одержання орендарем відповідних рахунків. Якщо відповідні рахунки не будуть отримані у строки, передбачені даним договором, орендар зобов`язаний звернутися з метою їх одержання до орендодавця до настання строку оплати або сплатити орендну плату, маркетингові платежі, комунальні послуги та експлуатаційні і комунальні витрати ТРЦ у розмірі відповідних сум, сплачених орендарем за попередній місяць …» (пункт 5.3.7.),

- «Орендар також зобов`язаний протягом 5 робочих днів з моменту виставлення рахунку орендодавцем сплачувати орендодавцю щомісячні платежі за маркетингові послуги, що надаються орендодавцем з метою залучення найбільшої кількості відвідувачів (покупців) до ТРЦ, які не перевищують суми, що у гривневому еквіваленті дорівнює 0,83 долари США без ПДВ …» (пункт 5.7.),

- «Сторони мають право на дострокове припинення даного договору в односторонньому порядку за умови письмового повідомлення іншої сторони про припинення даного договору за 3 місяці до дати такого припинення, при цьому забезпечувальний платіж, сплачений орендарем орендодавцеві за останній календарний місяць оренди, не повертається, а зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць орендного користування» (пункт 9.2.),

- «Виконання грошових зобов`язань орендаря, що виникають з договору оренди … мають бути постійно забезпечені сумою, що дорівнює розміру місячної орендної плати за цим договором, сплаченої за останній місяць оренди ... З метою забезпечення виконання даного договору орендар протягом 5 банківських днів з моменту підписання … договору перераховує на поточний рахунок орендодавця забезпечувальний платіж в сумі 40 753,33 грн, крім того ПДВ 20 % - 8150,67 грн, а разом 48904 грн …, який зараховується в рахунок орендної плати за останній місяць оренди …» (пункт 10.1.),

- «У випадку невиконання (прострочення) орендарем будь-якого із його зобов`язань за договором оренди … орендодавець має право погасити таку заборгованість орендаря за рахунок забезпечувального платежу …» (пункт 10.2.),

- «Сплачена сума забезпечувального платежу зараховується в рахунок плати за оренду … та плати на компенсацію комунальних, експлуатаційних витрат та витрат з обслуговування за останній місяць оренди …» (пункт 10.3.),

- «У випадку несвоєчасної або не в повному обсязі оплати орендної плати або компенсації комунальних, експлуатаційних витрат та витрат з обслуговування та поповнення забезпечувального платежу, орендар сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочення» (пункт 11.2.),

- «… до орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань:

11.2.1.1. якщо період прострочення перевищує 30 календарних днів, то орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю штраф у розмірі 20 % від простроченої суми грошового зобов`язання;

11.2.1.2. якщо період прострочення перевищує 60 календарних днів, то крім штрафу, передбаченого у п. 11.2.1.1., орендар додатково зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов`язання …» (пункт 11.2.),

- «У випадку затримки платежів більш, ніж на 10 календарних днів підряд орендодавець має право обмежити доступ орендаря до об`єкту оренди до моменту повного погашення заборгованості орендарем, включаючи штрафні санкції» (пункт 11.12.).

На виконання умов договору між вказаними особами 05.09.2017 складений акт прийому-передачі, за змістом якого Відповідачу передане обумовлене майно в оренду.

Проте, за обліковими даними Позивача Відповідачем зобов`язання зі сплати орендної плати та комунальних витрат здійснені не у повному обсязі.

Зокрема, Позивач 25.10.2018 надіслав Відповідачу листа за вих. № 587, в якому висловив вимогу про сплату заборгованості з орендної плати у сумі 182382,44 грн, яка виникла станом на 25.10.2018, а також вказав про можливе обмеження доступу до об`єкту оренди з 29.10.2018 до повного погашення заборгованості.

Безпосередня реалізація обмеження доступу до орендованого приміщення підтверджується складеними працівниками Відповідача 29.10.2018 та 01.11.2018 актами про недопущення та неможливість використання об`єкта оренди. Ці акти складені трьома особами за їх підписами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Позивач з 29.10.2018 обмежив доступ Відповідача до об`єкту оренди.

У подальшому Позивач 21.11.2018 надіслав Відповідачу листа № 616 та зажадав погашення заборгованості: з орендної плати у сумі 149406,12 грн, комунальних послуг у сумі

15602,75 грн, експлуатаційних витрат у сумі 20447,50 грн, з оплати маркетингових послуг у сумі 6815,83 грн.

Поряд з цим, Позивач 04.12.2018 надіслав Відповідачу претензію за вих. № 625, вказавши, що заборгованість складає: з орендної плати - 200692,31 грн, комунальних послуг - 15602,75 грн, експлуатаційних витрат у сумі 20447,50 грн, з оплати маркетингових послуг у сумі 6815,83 грн, штраф - 97423,35 грн.

Як слідує з розрахунку, наданого Позивачем, відповідач умови договору щодо сплати орендної плати у період з 21.08.2018 по 04.02.2019 (включно) не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 260185,11 грн, а саме станом на: 21.08.2018 у сумі

49488,61 грн, на 21.09.2018 - 49488,61 грн, на 21.10.2018 - 50528,90 грн, на 21.11.2018 -

51286,19 грн, на 21.12.2018 - 52004,20 грн, 21.01.2019 (по 04.02.2019) - 7488,60 грн.

За тим же розрахунком, за обліковими даними Позивача, Відповідач не здійснив оплату:

- маркетингових платежів у сумі 12181,42 грн, а саме станом на: 16.08.2018 на суму

1635,55 грн, 16.09.2018 - 1728,72 грн, 16.10.2018 - 1729,87 грн, 16.11.2018 - 1721,69 грн, 16.12.2018 - 1735,54 грн, 16.01.2019 - 1692,59 грн, 05.02.2019 - 1937,46 грн;

- комунальних послуг з енергозабезпечення у сумі 23485,71 грн, а саме станом на: 16.08.2018 на суму 4735,13 грн, 16.09.2018 - 4472,46 грн, 16.10.2018 - 3392,16 грн, 16.11.2018 - 3003 грн, 16.12.2018 - 1898,27 грн, 16.01.2019 - 2 942 грн, 05.02.2019 - 3042,69 грн;

- комунальних послуг - експлуатаційних витрат у сумі 36544,25 грн, а саме станом на: 16.08.2018 на суму 4906,64 грн, 16.09.2018 - 5186,16 грн, 16.10.2018 - 5189,62 грн, 16.11.2018 - 5165,08 грн, 16.12.2018 - 5206,61 грн, 16.01.2019 - 5077,75 грн, 05.02.2019 - 5812,39 грн.

Через наявність заборгованості з грошових зобов`язань Позивачем нараховані до сплати Відповідачу 123703,67 грн штрафу, 65020,61 грн пені, 1169,23 грн річних та 5042,56 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з оплати комунальних послуг, 4212,86 грн річних та 18168,87 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з орендної плати.

Поряд з викладеним суд зазначає, що Відповідач, заперечуючи заявлені до нього вимоги, вказав на лист-повідомлення про дострокове припинення договору оренди від 30.07.2018, за змістом якого запропонував достроково припинити договір оренди починаючи з 01.11.2018.

За твердженнями Відповідача цей лист, а також два екземпляри акту прийому-передачі отримані працівником Позивача у той же день та на ньому зроблена відмітка: «Отримано 30.07.2018».

Проте, суд констатує, що Відповідач не вказав на прізвище конкретної особи, яка отримала вказаного листа, а безпосередньо Позивачем цей факт заперечується.

Зокрема, як слідує з витягу з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції ТОВ «ТРЦ Фабрика» 30.07.2018 та в інші ближні до цієї дати дні вхідна кореспонденція від Відповідача не реєструвалася.

Отже суд приходить до висновку про недоведення Відповідачем факту звернення до Позивача з пропозицією про дострокове розірвання договору оренди.

Оцінки суду установлених обставин та норм діючого законодавства

Щодо правової природи договору та договірних відносин

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між сторонами на його підставі, з огляду на вказані правові положення, свідчать, що за своєю юридичною природою між ними укладений договір оренди майна.

Так, за статтею 283 ГК України: «За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності» (частина 1); «У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ)» (частина 2); «Об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання» (частина 3).

Поряд з цим у відповідності до статті 286 того ж Кодексу орендар сплачує орендодавцеві незалежно від наслідків своєї господарської діяльності орендну плату, яка є фіксованим платежем та встановлюється сторонами у грошовій формі.

Зі змісту приписів статті 1, частини другої статті 9, частини другої статті 759, частини третьої статті 760 ЦК України та частини другої статті 4, частини шостої статті 283 ГК України випливає, що Цивільним кодексом України встановлені загальні положення про найм (оренду), а особливості регулювання майнових правовідносини, які виникають між суб`єктами господарювання і пов`язані з укладенням, виконанням та припиненням договорів оренди, передбачені Господарським кодексом України. Отже, якщо останній не містить таких особливостей, то застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Так, за приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Зі змісту наведених правових норм слідує висновок, що орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату у встановлений строк, а безпосередньо між сторонами такого правочину виникають правовідносини оренди (найму).

Щодо строку дії договору

У відповідності частини 7 статті 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Безпосередньо порядок розірвання господарського договору установлений положеннями статті 188 ГК України, 651 та 651 ЦК України, а розірвання договору найму на вимогу наймача - положеннями статті 784 ЦК України.

Так, за статтею 188 ГК України розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі якщо сторони не досягли згоди щодо розірвання договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Статтею 784 ЦК України встановлено, що наймач має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймодавець передав у користування річ, якість якої не відповідає умовам договору та призначенню речі; наймодавець не виконує свого обов`язку щодо проведення капітального ремонту речі.

Натомість статтями 651 та 652 ЦК України регулюються підстави для розірвання договору, якими є істотне порушення договору та істотна зміна обставин.

Отже, для розірвання договору у односторонньому порядку необхідна наявність як законодавчих, так і договірних умов.

У даному випадку у пункті 9.2. договору сторонами обумовлена можливість дострокового припинення (розірвання) договору за ініціативою Відповідача шляхом направлення письмового повідомлення за три місяці до дати такого припинення, а у відповідності до абзацу 2 пункту 4.3. договору передача об`єкта оренди оформлюється актом прийому-передачі. Об`єкт оренди вважається повернутим з моменту підписання акту № 2 або звільнення приміщення.

Таким чином, умовою розірвання договору за погодженням обох сторін є письмове повідомлення про таке розірвання.

Проте, Відповідачем не доведено, що ним на адресу Позивача направлялося відповідне повідомлення та воно було отримане. Безпосередньо його лист від 30.07.2018 не вказує про це, оскільки в ньому відсутні необхідні та достатні докази, які б свідчили про сам факт його отримання Позивачем.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що договір оренди між сторонами на даний час не розірваний та він продовжує свою дію, оскільки укладений до 31.07.2020.

Щодо наявності договірних зобов`язань у зв`язку з обмеженням доступу до об`єкта оренди

За змістом частин 1 та 2 статті 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Зокрема, пунктом 11.12. договору сторонами обумовлено застосування оперативно-господарської санкції у вигляді обмеження доступу Відповідача до орендованого приміщення у випадку затримки платежів більш ніж на 10 календарних днів до моменту повного погашення заборгованості.

Частинами 2 та 3 статті 237 того ж Кодексу передбачено, що порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Проте, у даному випадку Відповідач не звертався до суду з вимогами про скасування застосованої Позивачем санкції.

Згідно з частиною 6 статті 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Отже, суд приходить до висновку, що застосована Позивачем оперативно-господарська санкція не є підставою для звільнення Відповідача від сплати орендних та інших платежів, оскільки її застосування було викликане діями самого Відповідача, за які він відповідає особисто.

Аналогічне застосування правових норм здійснене Верховним Судом у справі № 910/1522/16 (постанова від 14.02.2018).

Щодо заборгованості з орендної плати та компенсаційних витрат

Як зазначено вище Відповідач за договором оренди зобов`язаний сплачувати щомісячну оренду плату не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому, а сама оплата здійснюється на підставі рахунків, виставлених Позивачем.

У цьому контексті суд зазначає, що свобода договору є одним з основоположних принципів цивільного права. У частині 1 статті 627 ЦК України зазначено, що сторони, відповідно до статті 6 цього Кодексу, є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови, визначені угодою сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства (частина 1); господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди з усіх його істотних умов; істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (частина 2).

Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків і платежів.

У даному випадку сторони домовилися здійснювати розрахунки у певний строк, але після отримання рахунків, а тому суд вважає за необхідне навести положення діючого законодавства, які урегульовують правовідносини щодо обов`язковості виставлення рахунків на оплату та їх сплати.

Так, статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони (частина 2); не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7).

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тобто, відповідно до цієї норми у випадку, коли у договорі виконання зобов`язання пов`язане із вказівкою на подію, яка неминуче має настати, у контрагента виникає обов`язок виконати грошове зобов`язання лише з настанням такої події, якою може бути виставлення рахунку для оплати.

Таким чином, обставиною, яка підлягає доказуванню (серед іншого) у межах даної справи, є саме факт прострочення Відповідачем встановлених договором строків оплати як орендної плати, так і компенсаційних витрат у контексті наявності виставлених рахунків.

Водночас, суд зазначає, що договірні умови стосовно визначення розміру щомісячних сплат без виставлення рахунку можливі для обрахунку лише орендної плати, оскільки, як зазначено вище, вони зафіксовані у договорі певними сумами та можливістю розрахунку відносно індексу інфляції (по відношенню до орендної плати). Крім того, умовами пункту 5.2.4. договору визначено конкретну дату сплати орендної плати - не пізніше 20 числа місяця, який передує розрахунковому.

Разом з тим, самостійне визначення Відповідачем послуг з енергозабезпечення, експлуатаційних та маркетингових витрат, а також встановлення дати початку виконання зобов`язання лише виходячи з положень договору унеможливлене через вказівку про початок перебігу такого строку з моменту виставлення рахунку, а також доведення позивачем самого факту виставлених рахунків.

Отже, суд приходить до висновку, що виставлення Позивачем рахунків для оплати Відповідачем послуг з енергозабезпечення, експлуатаційних та маркетингових витрат є передумовою їх оплати та виконання самим Позивачем обов`язку щодо їх направлення з розрахунком певних сум.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що Позивачем не доведено шляхом надання відповідних доказів факту виставлення рахунків на оплату Відповідачем послуг з енергозабезпечення, експлуатаційних та маркетингових витрат за спірний період, а тому у відповідності до статті 530 ЦК України строк виконання зобов`язання з їх оплати не настав.

При цьому положення пункту 5.3.7. договору щодо сплати таких платежів у незалежності від одержання рахунку до уваги судом не приймаються, оскільки вони стосуються випадку неодержання Відповідачем виставленого рахунку, а не відсутності необхідності у його виставлені з боку Позивача.

Натомість, Відповідач не сплатив орендну плату за період з 21.08.2018 по 04.02.2019 (включно) у сумі 260185,11 грн, чим допустив порушення статті 193 ГК України.

Враховуючи заперечення Відповідача щодо можливості часткового погашення заборгованості за рахунок забезпечувального платежу, суд зазначає, що у відповідності до пункту 10.2. договору у випадку невиконання будь-якого грошового зобов`язання Позивача, дійсно, має право погасити таку заборгованість Відповідача за рахунок забезпечувального платежу, який внесений у сумі 48904 грн згідно з квитанцією від 11.09.2017.

Погашення заборгованості за рахунок забезпечувального платежу пов`язане з будь-яким невиконаним зобов`язанням зі сплати платежів, а тому суд приходить до висновку, що сам Позивач наділений правом вибору першості у погашенні заборгованості з конкретного виду платежу та не виключно з погашення заборгованості з орендної плати.

У даному випадку Позивач не висловився щодо погашення заборгованості зі сплати орендної плати за рахунок забезпечувального платежу, а тому суд вважає за неможливе самостійно визначати порядок використання такого платежу, при тому, що Позивачем надавалися й експлуатаційні послуги, вартість яких Відповідачем не сплачена.

За таких обставин заперечення Відповідача у цій частині не прийняті до уваги.

Щодо відповідальності за невиконання зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум пені та штрафу, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Безпосередньо правові наслідки порушення грошових зобов`язань передбачені приписами статей 230-237 ГК України та статей 549 - 552, 611 ЦК України.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме «штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання» (частина 2), «пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання» (частина 3).

Разом з тим, у відповідності до приписів частини 2 статті 551 того ж Кодексу, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов`язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов`язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов`язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

При цьому за частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Так, в пунктах 11.2., 11.2.1.1. та 11.2.1.2. договору сторони встановили можливість застосування неустойки у випадку невиконання та неналежного виконання зобов`язань по договору Відповідачем відповідно: пені - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених платежів за кожний день прострочення; штрафу - у розмірі 20 % від простроченої суми грошового зобов`язання у випадку, якщо період прострочення перевищує 30 календарних днів, та додатково у розмірі 20% від простроченої суми грошового зобов`язання якщо період прострочення перевищує 60 календарних днів.

Зокрема, Позивачем пеня нарахована:

- на суму несплаченої орендної плати у розмірі 50620,46 грн за період з 21.08.2018 по 05.03.2019, виходячи від загальної суми заборгованості 260185,11 грн,

- на суму несплачених маркетингових витрат у розмірі 229,18 грн за період з 16.08.2018 по 05.03.2019, виходячи від загальної суми заборгованості 12181,42 грн,

- на суму несплачених послуг з енергозабезпечення у розмірі 4683,44 грн за період з 16.08.2018 по 05.03.2019, виходячи від загальної суми заборгованості 23485,71 грн,

- на суму несплачених експлуатаційних витрат у розмірі 7287,53 грн за період з 16.08.2018 по 05.03.2019, виходячи від загальної суми заборгованості 36544,25 грн.

Проте, нарахування пені на суми послуг з енергозабезпечення, експлуатаційних та маркетингових витрат є неправомірним через відсутність самого зобов`язання зі сплати цих витрат, про що зазначено у попередньому розділі.

Водночас, нарахування пені в іншій частині здійснено без урахування періодичності нарахування самих сум та періодів такої заборгованості, оскільки загальна сума боргу зі сплати орендних платежів у розмірі 260185,11 грн виникла не з 21.08.2018.

У зв`язку з цим, правильним нарахуванням пені щодо несвоєчасності сплати орендної плати є наступний розрахунок:

- за зобов`язаннями станом на 21.08.2018 пеня складає 9006,93 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн) Період простроченняКількість днів прострочення Розмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в день Сума пені за період прострочення
49488,6121.08.2018- 06.09.201817 17,5%0,096% 806,73
49488,6107.09.2018- 25.10.20184918%0,099% 2391,72
49488,6126.10.2018-13.12.20184918%0,099%2391,72
49488,6114.12.2018- 31.01.20194918%0,099%2391,72
49488,6101.02.2019- 21.02.20192118%0,099%1025,02

При цьому судом враховано шестимісячний термін можливого нарахування пені у відповідності до частини 6 статті 232 ГК України.

- за зобов`язаннями станом на 21.09.2018 пеня складає 8 102,57 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
49488,6121.09.2018- 25.10.20183518%0,099%1708,37
49488,6126.10.2018- 13.12.20184918%0,099%2391,72
49488,6114.12.2018- 31.01.20194918%0,099%2391,72
49488,6101.02.2019- 05.03.20193318%0,099%1610,75

- за зобов`язаннями станом на 21.10.2018 пеня складає 6 764,38 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
50428,9021.10.2018- 25.10.2018518%0,099%248,69
50248,9026.10.2018- 13.12.20184918%0,099%2437,17
50248,9014.12.2018- 31.01.20194918%0,099%2437,17
50248,9001.02.2019- 05.03.20193318%0,099%1641,36

- за зобов`язаннями станом на 21.11.2018 пеня складає 5 311,28 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
51286,1921.11.2018- 13.12.20182318%0,099%1163,42
51286,1914.12.2018- 31.01.20194918%0,099%2478,60
51286,1901.02.2019- 05.03.20193318%0,099%1669,26

- за зобов`язаннями станом на 21.12.2018 пеня складає 3846,89 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
52004,2021.12.2018- 31.01.20194218%0.099%2154,26
52004,2001.02.2019- 05.03.20193318%0,099%1692,63

- за зобов`язаннями станом на 21.01.2019 пеня складає 324,98 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
7488,6021.01.2019- 31.01.20191118%0,099%81,25
7488,6001.02.2019- 05.03.20193318%0,099%243,74

Всього пеня на суму заборгованості зі сплати орендної плати складає 33 357,03 грн.

Таким чином правомірним є нарахування пені у сумі 33357,03 грн на суму заборгованості зі сплати орендної плати. Інша сума пені, нарахована позивачем, є безпідставною.

Аналізуючи правомірність нарахування Позивачем штрафів суд зазначає наступне.

Відповідно до розрахунку штрафу за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати Позивачем він обрахований виходячи з його розміру 40 % ( 20 % + 20%) від загальної суми заборгованості у сумі 252696 грн, яка вникла станом на 21.12.2018 та він складає 101078,60 грн.

У даному контексті суд зазначає, що здійснений розрахунок судом перевірений та він є правомірним.

Отже, Відповідач на підставі договірних умов та законодавчих положень повинен сплатити 101078,60 грн штрафу за невиконання зобов`язання зі сплати орендної плати.

Водночас, нарахування Позивачем штрафу у сумі 3759,07 грн за несплату маркетингових витрат, 7588,81 грн за несплату комунальних платежів з електрозабезпечення та у сумі 11 277,19 грн за несплату експлуатаційних витрат є неправомірним, оскільки відсутнє саме зобов`язання по їх сплаті станом на час розгляду справи в суді.

Аналізуючи заперечення Відповідача в частині неможливості одночасного нарахування штрафу та пені суд зазначає, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України.

Відповідно до частини 3 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Заборона застосування пені та штрафу прямо не випливає із закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне урегулювання у договорі. При цьому слід враховувати презумпцію правомірності правочину, визначену статтею 204 ЦК України.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Таким чином, у даному випадку не йдеться про притягнення особи до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як форм її сплати.

За таких обставин, нарахування Позивачем одночасно пені та штрафу є правомірним, а заперечення Відповідача у зв`язку з цим до уваги не приймаються.

Щодо відповідальності за невиконання грошового зобов`язання

Вирішуючи правомірність нарахованих та заявлених до стягнення сум інфляційних та річних, суд зазначає, що у відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування за загальним правилом здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Разом з тим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

У даному випадку Позивачем заявлено до стягнення 1169,23 грн річних та 5042,56 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з оплати комунальних послуг, а також 4212,86 грн річних та 18168,87 грн інфляційних, нарахованих на заборгованість з орендної плати.

Проте, нарахування цих сум здійснено без урахування періодичності виникнення зобов`язань зі сплати, а тому правомірним розрахунком є наступний.

Щодо несвоєчасності сплати орендної плати інфляційні складають:

- за зобов`язаннями станом на 21.08.2018 інфляційні складають 3720,15 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСума боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.08.2018 - 05.03.201949488,611,0753720,54

- за зобов`язаннями станом на 21.09.2018 інфляційні складають 2728,42 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСума боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.09.2018 - 05.03.201949488,611,0552728,42

- за зобов`язаннями станом на 21.10.2018 інфляційні складають 1890,82 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСума боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.10.2018 - 05.03.201950428,901,0371890,82

- за зобов`язаннями станом на 21.11.2018 інфляційні складають 1188,32 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСум боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.11.2018 - 05.03.201951286,191,0231188,32

- за зобов`язаннями станом на 21.12.2018 інфляційні складають 782,66 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСума боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.12.2018 - 05.03.201952004,201,015782,66

- за зобов`язаннями станом на 21.01.2018 інфляційні складають 37,44 грн, з розрахунку

Період заборгованостіСума боргу (грн)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
21.02.2019 - 05.03.20197488,601,00537,44

Отже, загальна сума інфляційних за зобов`язаннями щодо сплати орендної плати складає 10348,20 грн, а саме: 3720,54 грн + 2728,42 грн + 1890,82 грн + 1188,32 грн + 782,66 грн + 37,44 грн = 10348,20 грн.

Нарахування інших сум інфляційних, а саме за несплату комунальних послуг з енергозабезпечення, маркетингових та експлуатаційних витрат, є неправомірним, оскільки відсутнє саме зобов`язання по їх сплаті станом на час розгляду справи в суді.

Щодо несвоєчасності сплати орендної плати річні складають:

- за зобов`язаннями станом на 21.08.2018 річні складають 801,31 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
49488.6121.08.2018 - 05.03.20191973 %801.31

- за зобов`язаннями станом на 21.09.2018 складають 675,21 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
49488.6121.09.2018 - 05.03.20191663 %675.21

- за зобов`язаннями станом на 21.10.2018 річні складають 563,7 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
50428.921.10.2018 - 05.03.20191363 %563.70

- за зобов`язаннями станом на 21.11.2018 річні складають 442,61 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
51286.1921.11.2018 - 05.03.20191053 %442.61

- за зобов`язаннями станом на 21.12.2018 річні складають 320,57 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
52004.221.12.2018 - 05.03.2019753 %320.57

- за зобов`язаннями станом на 21.01.2019 річні складають 27,08 грн, з розрахунку

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
7488.621.01.2019 - 05.03.2019443 %27.08

Отже, загальна сума річних за зобов`язаннями щодо сплати орендної плати складає 2 830,48 грн, а саме: 801,31 грн + 675,21 грн + 563,7 грн + 442,61 грн + 320,57 грн + 27,08 грн = 2830,48 грн.

Нарахування інших сум річних, а саме за несплату комунальних послуг з енергозабезпечення, маркетингових та експлуатаційних витрат, є неправомірним, оскільки відсутнє саме зобов`язання по їх сплаті станом на час розгляду справи в суді.

Висновки суду з предмету судового розгляду

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, суд вважає, що:

- відповідач допустив порушення умов договору оренди в частині сплати орендної плати у період з 21.08.2018 по 04.02.2019, у зв`язку з чим повинен сплатити 260185,11 грн заборгованості з орендної плати, 33357,03 грн пені, 101078,60 грн штрафу, 10348,20 грн інфляційних та 2830,48 грн річних, які нараховані за несвоєчасну сплату орендної плати;

- безпосередньо Відповідачем не доведено факту звернення до Позивача з пропозицією про дострокове розірвання договору оренди, у зв`язку з чим між сторонами у період з 21.08.2018 по 04.02.2019 існували правовідносини за укладеним договором оренди;

- одночасне нарахування штрафу та пені є правомірним,

- виставлення Позивачем рахунків для оплати Відповідачем послуг з енергозабезпечення, експлуатаційних та маркетингових витрат є передумовою їх оплати та виконання самим Позивачем обов`язку щодо їх направлення з розрахунком певних сум, а тому ним не доведено шляхом надання відповідних доказів факту виставлення рахунків на оплату таких витрат за спірний період, у зв`язку з чим строк виконання зобов`язання з їх оплати не настав;

- нарахування пені, штрафу, інфляційних та річних за несплату комунальних послуг з енергозабезпечення, маркетингових та експлуатаційних витрат, є неправомірним, оскільки відсутнє саме зобов`язання по їх сплаті станом на час розгляду справи в суді.

- застосована Позивачем оперативно-господарська санкція у вигляді обмеження доступу до об`єкту оренди не є підставою для звільнення Відповідача від сплати орендних платежів, оскільки її застосування було викликане діями самого Відповідача, за які він відповідає особисто.

З огляду на зроблені висновки позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково у вказаних сумах. Інші вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат

Судовими витратами у даній справі є витрати позивача на сплату судового збору відповідно до платіжних доручень № 1808 від 28.01.2019 у сумі 7627,12 грн та № 1998 від 05.03.2019 у сумі 589,52 грн, які у відповідності до приписів частини 2 статті 129 ГПК України підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі

6095,10 грн (виходячи з 74,18 % задоволених вимог).

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України ,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Докучаєвої Тетяни Володимирівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЦ Фабрика» (73000 м. Херсон, вул. Залаегерсег, буд. 18; ідентифікаційний код 37541696) - 260185,11 грн заборгованості з орендної плати, 33357,03 грн пені, 101078,60 грн штрафу, 10348,20 грн інфляційних, 2830,48 грн річних, які нараховані за несвоєчасну сплату орендної плати, та 6095,10 грн компенсації по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене - 12.06.2019

Суддя М.К. Закурін