ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" червня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/620/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Ісак Д.П

за позовом: Фізичної особи-підприємця Миронюк Сергія Валерійовича;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Кірос ЛТД»;

про стягнення 86403,72 грн.

За участю представників:

від позивача: Палиця А.В., за ордером;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

11.03.2019р. Фізична особа-підприємець Миронюк Сергій Валерійович звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Кірос ЛТД» про стягнення 86403,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог Фізична особа-підприємець Миронюк Сергій Валерійович посилається на неналежне викання відповідачем умов договору поставки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи №916/620/19 у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.04.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/620/19; призначено справу до судового розгляду по суті на 04.06.2019р. о 13:45 год.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи, даний спір вирішено судом по суті заявлених вимог за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 04.06.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд встановив:

04.05.2016р. між Фізичною особою-підприємцем Миронюк Сергієм Валерійовичем (далі Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ «КРОС ЛТД» (далі Покупець відповідач) був укладений Договір поставки № 19/16 від 04.05.2016р., згідно умов якого позивач зобов`язався здійснити поставку Товару, а саме запчастини до вантажник автомобілів, а відповідач зобов`язувався сплатити грошові кошти за поставлений Товар на умовах передбачених в Договорі.

Як зазначає позивач, свої зобов`язання з поставки Товару на адресу відповідача, позивач виконав в повному обсязі, що підтверджується видатковими накладними:

- № 289 від 03.12.2018. на суму 4368грн. 00 коп.

- №290 від 03.12.2018р. на суму 27699 грн. 60 коп.

- №292 від 03.12.2018р. на суму 15940 грн. 46 коп.

- №299 від 03,12.2018р. на суму 14127 грн. 17коп.

- №315 від 03,12.2018р. на суму 6748 грн. 80 коп.

- №1 від 10.01,2019р. на суму 11300 грн. 02 коп.

Як зазначає позивач, загальна сума поставки, склала 80 184,05грн.

Відповідно до п. 7.1 Договору передбачено, що Покупець зобов`язується провести розрахунки за наданий товар згідно оформлених видаткових документів протягом 14 днів.

Згідно п. 8.4 Договору № 19/6 від 04.05.2016р. передбачена відповідальність Покупця за затримку оплати товару, а саме відповідач сплачує неустойку у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла протягом періоду за який стягується пеня, від суми несплаченого товару за кожний день затримки. У разі несплати суми поставленого Товару більш ніж 30 календарних днів відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 0,01 % від простроченої суми.

Позивач зазначає, що свої зобов`язання з оплати Товару відповідач не виконав, а тому Фізична особа-підприємець Миронюк Сергій Валерійовичбув вимушений звернутися до господарського суду одеської області з відповідним позовом, з метою стягнення суми основної заборгованості та пені.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд звертає увагу позивача, з приводу того, що згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Однак, у матеріалах справи не міститься копій наступних видаткових накладних:

- №315 від 03,12.2018р. на суму 6748 грн. 80 коп.

- №1 від 10.01,2019р. на суму 11300 грн. 02 коп.

Відсутність належних та допустимих доказів поставки товару, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується решти вимог, суд встановив, що позивач належним чином виконав умови договору а відповідач, в свою чергу не здійснив оплату за поставлений товар чим порушував умови господарського зобов`язання.

Відповідно до матеріалів справи, на підтвердження правової позиції Фізичної особи-підприємця Миронюк Сергій Валерійович надано до суду наступні видаткові накладні:

- № 289 від 03.12.2018. на суму 4368грн. 00 коп.

- №290 від 03.12.2018р. на суму 27699 грн. 60 коп.

- №292 від 03.12.2018р. на суму 15940 грн. 46 коп.

- №299 від 03,12.2018р. на суму 14127 грн. 17коп.

Загальна сума поставки за розрахунком суду складає 62135,23грн.

Отже, в контексті спірних правовідносин, підтверджена належними та допустимими доказами сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 62135,23грн. В решті вимога, в частині стягнення суми основної заборгованості слід відмовити.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Судом здійснено перерахунок пені, у зв`язку зі зменшенням суми основного зобовязання та встановлено, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача пені у розмірі 5147,86грн.

За приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем доказів належного виконання прийнятих на себе за Договором зобов`язань до матеріалів справи не надано.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Миронюка Сергія Валерійовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Кірос ЛТД» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Кірос ЛТД» (вул.Середньофонтанська,буд.16, Одеса, Одеська область, 65023 ) на користь Фізичної особи-підприємця Миронюка Сергія Валерійовича (вул.Середньофонтанська,буд.16 АДРЕСА_1 Одеса, Одеська область, 65023 код ЄДРПОУ: ) основну заборгованість у розмірі 62135,23 грн.; 5147,86 грн. пені та витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам 1495,89 грн.

3. В решті позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Валерійовича до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Кірос ЛТД» - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 червня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова