ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2019 року м.Дніпро Справа № 908/1379/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.,

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: Білич Н.С., довіреність № 51 від 01.01.2019 р., адвокат;

від відповідача: Вініченко С.В., довіреність №18-154 від 20.12.2018 р., адвокат;

від відповідача: Вошколуп В.Г., довіреність №18-150 від 20.12.2018 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" та Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 року, ухвалене колегією суддів у складі: головуючого судді Колодій Н.В., суддів Азізбекян Т.А., Корсун В.Л., повний текст якого складений 26.02.2019, у справі №908/1379/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя

про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 61 080 626,79 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (далі Позивач) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (далі Відповідач):

- інфляційні витрати за прострочення оплати за активну електричну енергію за період з 13.03.2015 30.06.2015 в сумі 56 184 476,79 грн.;

- інфляційні втрати за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з 14.01.2015 20.05.2015 в сумі 110 202,42 коп.;

- 3% річних за прострочення оплати за активну електричну енергію за період з 13.03.2015 по 22.06.2015 в розмірі 4 782 742,58 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з 14.01.2015 по 20.05.2015 в сумі 3 204,65 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії №3 від 01.11.2012 в частині своєчасної оплати рахунків за активну електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 року у справі №908/1379/17 позовні задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" суму інфляційних витрат в розмірі 4 969 791 грн. 96 коп., суму 3% річних в розмірі 2 005 428 грн. 38 коп., суму судового збору в розмірі 104 628 грн. 31 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині стягнення 298 071,39 грн інфляційних втрат та 183 742,64 грн 3% річних, що загалом становить суму 481814,03 грн., Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, просить рішення господарського суду скасувати в цій частині, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення суми інфляційних втрат в розмірі 298 071,39 грн та суми 3% річних в розмірі 183 742,64 грн, в решті рішення господарського суду залишити без змін.

Зазначає, що суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення погодився з висновком експерта про те, що вказані суми 3 % річних в розмірі 183 742,64 грн. та інфляційні втрати в розмірі 298 071,39 грн. виходять за межі заявлених ВАТ "Запоріжжяобленерго" позовних вимог.

Проте, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції помилково стягнув з AT "Запорізький завод феросплавів" суму інфляційних витрат в розмірі 4 969 791,96 грн та суму 3 % річних в розмірі 2 005 428,38 грн, які включають в себе в тому числі наведені 3 % річних в сумі 183 742,64 грн та інфляційні втрати в сумі 298 071,39 грн за період прострочення з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, нараховані експертом на заборгованість за активну електроенергію, спожиту у січні і лютому 2015 року, які виходять за межі заявлених позовних вимог.

Позивач, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", відзив на апеляційну скаргу Відповідача не надав.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 у справі № 908/1379/17; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 15.04.2019.

Крім того, не погодившись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду змінити в мотивувальній та резолютивних частинах, з обґрунтуванням, наведеним у апеляційній скарзі, стягнути з відповідача на користь позивача 30 604 243,19 грн інфляційних втрат та 4 785 947,58 грн 3% річних, відповідно, змінити рішення в частині розподілу судових витрат.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що при розрахунку інфляційних витрат господарським судом безпідставно не взято до уваги лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р., відповідно до якого сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Оскільки Відповідач взяв на себе обов`язок здійснювати оплату рахунків за фактично спожиту електричну енергію та рахунки по плановим платежам, то суд дійшов до необґрунтованого висновку про неможливість нарахування 3 % річних на рахунки по плановим платежам, так як частина друга статті 625 ЦК України передбачає нарахування 3 % річних та інфляційних втрат саме за порушення грошового зобов`язання, що в даному випадку й було порушено Відповідачем.

Крім того, судом було неправомірно відмовлено в задоволені позову в частині стягнення 3 % річних за прострочення оплати активної електричної енергії, спожитої в січні та лютому 2015 року, розрахунок якого було здійснено до 18.03.2015, з посиланням на укладену між сторонами додаткову угоду від 19.03.2015 до Договору про розстрочку такого боргу, оскільки сторони 19.03.2015 року визначились з продовженням строків оплати відповідних рахунків, і умови вищезазначеної додаткової угоди не розповсюджувалися на правовідносини сторін на минуле. Таким чином, з моменту виникнення прострочення боргу та до 18.03.2015 такої угоди між сторонами не існувало, і правомірним є проведення нарахування до моменту укладення додаткової угоди.

Також, суд не перевірив та не надав належну оцінку висновку експерта, оскільки не врахував той факт, що експерт не мав жодних підстав надавати оцінку умовам договору в правовій площині норм права, що і призвело до неправильного висновку.

Акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" у відзиві на апеляційну скаргу Позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Зазначає, що наведений Позивачем порядок розрахунку інфляційних втрат суперечить вимогам закону, а сам новий розрахунок позивача, доданий до апеляційної скарги, виходить за межі позовних вимог та розрахований помилково, оскільки відповідно до пункту 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", якщо розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

Водночас періоди нарахування інфляційний втрат по рахункам №№ 3/12р, 3/3а, 3/4а та 3/5а охоплюють проміжки часу, які виходять за межі періодів нарахування інфляційних втрат, наведених в розрахунках до позовної заяви, а саме, позивач в апеляційній скарзі на відміну від позовної заяви починає нараховувати інфляційні втрати з початку місяців, в яких були виписані рахунки на оплату.

Крім того, показники індексу інфляції, застосовані позивачем при розрахунках інфляційних втрат по рахункам №№ 3/12р, 3/3а, 3/4а, не відповідають даним Державної служби статистики України, наведеним на його офіційному сайті.

Вважає, що суд першої інстанції правильно погодився із висновком експерта, який при розрахунку 3% річних врахував новий порядок погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію за період з січня по лютий 2015 року та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року, встановлений додатковою угодою № 15 від 19.03.2015 року, оскільки сторони добровільно на власний розсуд змінили порядок розрахунків за вказані періоди, що свідчить про відсутність порушень грошових зобов`язань відповідачем за цими періодами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2019 (у складі колегії суддів: головуючого судді (доповідача) Іванова О.Г., суддів Дарміна М.О., Березкіної О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 у справі № 908/1379/17; приєднано апеляційну скаргу Позивача до апеляційної скарги Відповідача для сумісного апеляційного розгляду; судове засідання з розгляду апеляційної скарги призначено на 15.04.2019.

У зв`язку з перебуванням судді члена колегії Дарміна М.О. у відрядженні, судове засідання, призначене на 15.04.2019, не відбулося.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2019 розгляд апеляційних скарг призначено у судове засідання на 15.05.2019.

В судовому засіданні 15.05.2019 за клопотанням обох сторін з метою врегулювання спору шляхом укладання мирової угоди оголошено перерву до 30.05.2019.

В судовому засіданні 30.05.2019 року Центральним апеляційним господарським судом були оголошені вступна та резолютивна частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Відповідача підлягає повному задоволенню, а апеляційна скарги Позивача підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Між Публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" та Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" укладено договір про постачання електричної енергії №3 від 01.11.2012 з подальшими змінами та доповненнями (т. 1 а.с. 10-20).

Сторонами договору узгоджено умови постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію.

Згідно до п. 2.3.4. договору споживач зобов`язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку №4 "Порядок розрахунків за активну електричну енергію" та додатка №5 "Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії". Пунктом 2.3.5. договору встановлено, що споживач зобов`язаний здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника електричної енергії та електроустановками споживача згідно з додатком №6 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії".

Відповідно до п. 3 додатку №4 до договору, передбачено, що у разі відсутності попередньої оплати, оплата споживаної протягом розрахункового періоду електричної енергії проводиться споживачем плановими платежами по рахункам або платіжним-вимогам дорученням, які направляє йому постачальник електричної енергії за плановий період: з 1 по 21 число місяця на суму 70% від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати споживачем до 12 числа розрахункового періоду; від вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії, з кінцевим терміном оплати споживачем до 28 числа розрахункового періоду.

Також, п. 6 даного додатку встановлено, що за підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок або платіжну вимогу доручення для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних наданого споживачем "Акта про спожиту протягом розрахункового періоду" з урахуванням сум платежів, що надійшли від споживача.

Рахунки направляються постачальником споживачу поштою рекомендованим листом, нарочним або видаються уповноваженому представнику споживача під розпис у пронумерованому, прошнурованому та скріпленому печаткою постачальника журналі (п. 9 додатка №4).

Крім того, п. 10 додатка №4 передбачено, що споживач зобов`язаний у термін, що не перевищує 5 операційних днів з дня отримання рахунка або платіжної-вимоги доручення, здійснити оплату рахунка або платіжної вимоги - доручення що направляються йому постачальником електричної енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної - вимоги доручення вважається, зокрема, при направленні нарочним - дата вручення споживачу.

Також, аналогічні умови передбачені додатком №6 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії" (т. 1 а.с. 15-16).

Позивач зазначив, що відповідачем було порушено умови договору в частині своєчасної оплати рахунків за активну електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, що підтверджується наступним.

Так, у січні 2015 року ПАТ "ЗОЕ" було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/12р від 05.01.2015 за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в грудні 2014 року в розмірі 1 171 164,47 грн.

- №3/1п2 від 22.01.2015 другий плановий платіж за спожиту електроенергію у січні 2015 року на суму 59 886 540,00 грн.

У лютому 2015 року ПАТ "ЗОЕ" було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/1р від 03.02.2015 за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у січні 2015 року в розмірі 1 352 474,46 грн.

- №3/1 а від 03.02.2015 на суму 206 454 024,50 грн. (підсумки розрахункового періоду січня 2015 р.)

- №3/2п1 від 03.02.2015 перший плановий платіж за спожиту електроенергію у лютому 2015 р. на суму 118 157 256,00 грн.

У березні 2015 року ПАТ ЗОЕ було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/2р від 03.03.2015р. за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у лютому 2015 р. в розмірі 1 086 177,83 грн.

- №3/2а від 03.03.2015р. на суму 166 135 208,62 грн. (підсумки розрахункового періоду лютого 2015 р.);

- №3/3п1 від 02.03.2015р. перший плановий платіж за спожиту електроенергію у березні 2015 р на суму 135 790 452,00 грн.

- №3/3п2 від 02.03.2015 р. другий плановий платіж за спожиту електроенергію у березні 2015 р. на суму 58 195 908,00 грн.

У квітні 2015 року ПАТ "ЗОЕ" було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/3р від 02.04.2015 за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у березні 2015 року в розмірі 1 501 810,09 грн.

- № 3/3а від 02.04.2015 на суму 201 368 842, 60 грн. (підсумки розрахункового періоду березень 2015р.)

- №3/4п1 від 01.04.2015 перший плановий платіж за спожиту електроенергію у квітні 2015р. на суму 129 272 371,20 грн.

- №3/4п2 від 01.04.2015 другий плановий платіж за спожиту електроенергію у квітні 2015р. на суму 55 402 444,80 грн.

- №3/5п1 від 27.04.2015 перший плановий платіж за спожиту електроенергію у травні 2015 р. на суму 151 955 664,00 грн.

- №3/5п2 від 27.04.2015 другий плановий платіж за спожиту електроенергію у травні 2015р. на суму 65 123 856,00 грн.

У травні 2015 року ПАТ ЗОЕ було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/4р від 05.05.2015 за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії у квітні 2015 р. в розмірі 1 373 794,36 грн.

- №3/4а від 05.05.2015 на суму 188 582 666,41 грн. (підсумки розрахункового періоду квітня 2015 р.)

У червні 2015 року ПАТ "ЗОЕ" було виставлено ПАТ "ЗФЗ" наступні рахунки:

- №3/5а від 03.06.2015 на суму 92 441 237,86 грн. (підсумки розрахункового періоду травня 2015 р).

- №3/6п1 від 03.06.2015 перший плановий платіж за спожиту електроенергію у червні 2015 в розмірі 155 629 303,20 грн. (т. 1 а.с. 62-80).

Проте, як вказує позивач, відповідач в порушення умов договору виставлені рахунки оплатив з порушення термінів оплати, що призвело до подачі даного позову.

З метою встановлення об`єктивних обставин у справі № 908/1379/17 судом була призначена судова економічна експертиза. На вирішення були поставлені наступні питання:

Чи правильно сформовані ВАТ "Запоріжжяобленерго" рахунки на оплату ПуАТ "Запорізький завод феросплавів" спожитої активної електричної енергії у січні 2015 р., лютому 2015р., березні 2015 р. квітні 2015р., травні 2015р., червні 2015р., а також наданих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в період з 14.01.2015р. по 20.05.2015р. за договором на постачання електричної енергії від 01.11.2012 р. № 3?

Чи підтверджується документально несвоєчасність (порушення термінів) сплати ПуАТ "Запорізький завод феросплавів" спожитої активної електричної енергії у січні 2015 р., лютому 2015р., березні 2015 р. квітні 2015р., травні 2015р., червні 2015р., а також наданих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в період з 14.01.2015р. по 20.05.2015р. за договором на постачання електричної енергії від 01.11.2012 р. № 3? Яка кількість днів та сума прострочення за кожним рахунком?

Чи підтверджується розрахунок ВАТ "Запоріжжяобленерго" суми 3% річних за несвоєчасну оплату спожитої ПуАТ Запорізький завод феросплавів активної електричної енергії у січні 2015 р., лютому 2015р., березні 2015 р. квітні 2015р., травні 2015р., червні 2015р., а також наданих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в період з 14.01.2015р. по 20.05.2015р. за договором на постачання електричної енергії від 01.11.2012 р. № 3?

Чи підтверджується розрахунок ВАТ "Запоріжжяобленерго" суми інфляційних втрат за несвоєчасну оплату спожитої ПуАТ "Запорізький завод феросплавів" активної електричної енергії у січні 2015 р., лютому 2015р., березні 2015 р. квітні 2015р., травні 2015р., червні 2015р., а також наданих послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в період з 14.01.2015р. по 20.05.2015р. за договором на постачання електричної енергії від 01.11.2012 р. № 3?

Відповідно до висновку експерта № 451/452-17 за результатами проведення судової економічної експертизи:

По першому питанню.

За результатами проведеного дослідження встановлено, що виставлені ВАТ "Запоріжжяобленерго" на адресу ПАТ "Запорізький завод феросплавів" рахунки за фактично спожиту активну електричну енергію за період січень-червень 2015 року сформовані відповідно до даних відображених ПАТ "Запорізький завод феросплавів" у "Актах про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію" з використання відповідних діючих тарифів на момент виставлення зазначених рахунків згідно до Додатку № 4 "Порядок розрахунку за активну електричну енергію" до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012. За результатами арифметичних підрахунків відхилень не встановлено.

За результатами проведеного дослідження підтвердити або спростувати правильність формування рахунків ВАТ "Запоріжжяобленерго", виставлених на адресу ПАТ "Запорізький завод феросплавів" за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії за період грудень 2014 року - квітень 2015 року згідно до Додатку № 6 "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії" до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 не надається за можливе, оскільки у наданих на дослідження рахунках:

- обсяг поставленої продукції визначено як - послуга у кількості 1 шт., при цьому не вказано обсяги споживання реактивної енергії ПАТ "Запорізький завод феросплавів" відображені у "Довідках про об`єми перетікань реактивної електричної енергії по ПС "Ф-1"", "Актах про обсяги перетікання реактивної енергії із мереж Постачальника в мережі Споживача протягом розрахункового періоду" та "Актах про обсяги перетікання реактивної енергії із мереж Споживача в мережі Постачальника протягом розрахункового періоду";

- не вказано, чи застосовувалась надбавка за недостатнє оснащення електричної мережі Споживача засобами компенсації реактивної потужності;

- не вказано чи застосовувалась знижка плати' за споживання і генерацію реактивної електричної енергії у разі участі споживача в добовому регулюванні режимів електричної мережі Постачальника електрично енергії протягом розрахункового періоду;

- не вказано яким чином визначена ціна продажу одиниці продукції.

По другому питанню:

За даними результатів дослідження документально підтверджуються несвоєчасність (порушення термінів) сплати ПАТ "Запорізький завод феросплавів" рахунків за фактично спожиту активну електричну енергію у січні 2015 p., лютому 2015 p., березні 2015 р. квітні 2015 p., травні 2015 p., червні 2015 p., а також рахунків за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії в період з 14.01.2015 по 20.05.2015 за договором на постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012.

Детально розрахунок кількості днів та суми прострочення наведено в Таблиці №11 висновку.

По третьому питанню

За даними результатів дослідження встановлено, що розрахунки ВАТ "Запоріжжяобленерго" суми 3% річних у сумі 4 785 947,58 грн., з яких за прострочення оплати за активну електричну енергію в період з 13.03.2015 по 22.06.2015 в сумі 4 782 742,93 грн. та за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії в період з 14.01.2015 по 20.05.2015 в сумі 3 204,65 грн. не підтверджується.

Розбіжність результатів експертного дослідження з розрахунками суми 3% річних проведеними ВАТ "Запоріжжяобленерго" до позовної заяви складає 2 780 519.20 грн. (4 785 947,58 - 2 005 428,38), в зв`язку з тим, що:

- при визначенні суми 3% річних ВАТ "Запоріжжяобленерго" проведено нарахування 3% річних на заборгованість по рахункам з плановими платежами, а не на заборгованість по рахункам за фактично спожиту активну електричну енергію за розрахунковий період;

- у позовній заяві № 001-33/10370 від 26.03.2017 вказано, що період нарахування суми 3% річних за прострочення оплати за активну електричну енергію проводився за період 13.03.2015 по 22.06.2015, однак при розрахунку суми 3% річних за прострочення оплати по рахунку № 3/3а від 02.04.2015 враховано період з 01.07.2015 по 01.07.2015, по рахунку № 3/4а враховано період з 02.07.2015 по 26.10.2015;

- при визначенні суми 3% річних ВАТ "Запоріжжяобленерго" не враховано умови Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від

01.11.2012, якою визначено новий порядок погашення заборгованості за спожиту активну електричку енергію, яка виникла в період з січня по лютий 2015 року в розмірі 372 589 233,12 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, яка виникла в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 2 526 459.59 грн.

По четвертому питанню

За даними результатів дослідження встановлено, що розрахунки ВАТ "Запоріжжяобленерго" нарахування інфляційних втрат у сумі 56 294 679,21 грн., з них за прострочення оплати за активну електричну енергію в період з 13.03.2015 по 30.06.2015 в сумі 56 184 476,79 грн. та за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії в період з 14.01.2015 по 20.05.2015 в сумі 110 202,42 грн. не підтверджуються.

Розбіжність результатів експертного дослідження з розрахунками інфляційних втрат проведеними ВАТ "Запоріжжяобленерго" до позовної заяви складає 51324 887,25 грн. (56 294 679,21 - 4 969 791,96), в зв`язку з тим що:

- при визначенні суми інфляційних втрат ВАТ "Запоріжжяобленерго" проведено розрахунок інфляційних нарахувань на заборгованість по рахункам з плановими платежами, а не па заборгованість по рахункам за фактично спожиту активну електричну енергію за розрахунковий період;

- розрахунок інфляційних нарахувань проведено за періоди, що менше одного місяця, та з урахуванням місяців, в яких платежі мали бути здійснені;

- при визначенні суми інфляційних втрат ВАТ "Запоріжжяобленерго" не враховано умови Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012, якою визначено новий порядок погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка виникла в період з січня по лютий 2015 року в розмірі 372 589 233,12 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, яка виникла в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 2 526 459,59 грн. (т. 5 а.с. 87-123).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився із розрахунком інфляційних витрат та 3% річних, наведеним у висновку експерта. При цьому зазначив, що при проведенні судової експертизи експерт на виконання вказівок суду обґрунтовано міг керуватися роз`ясненнями постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" щодо порядку обчислення індексу інфляції.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

В ході розгляду цієї справи по суті представниками сторін визнано, що зазначений вище договір та додаткові угоди до нього є чинними. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять.

Правовідносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору поставки є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Згідно зі ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Таким чином, відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі Договору поставки товару, є господарськими зобов`язаннями, а згідно з приписами статей 193 ГК України, 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В порушення умов договору Відповідач своєчасно не оплатив рахунки за активну електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, що підтверджується матеріалами справи, та не спростовується Відповідачем.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на час розгляду справи судом першої інстанції відповідач повністю розрахувався з позивачем за активну електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, але з порушенням строків передбачених Додатком № 4 до Договору, що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості, який наявний в матеріалах справи (т. 1 а.с. 81-84).

Згідно ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами; до відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підтвердження понесення інфляційних втрат та в обґрунтування здійснених нарахувань 3% річних у зв`язку із простроченням відповідачем строку оплати за активну електричну енергію та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії позивачем надані до матеріалів справи відповідні розрахунки (т. 1 а.с. 81-84).

На підставі положень ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та вимагає стягнути з відповідача:

- інфляційні витрати за прострочення оплати за активну електричну енергію за період з 13.03.2015 30.06.2015 в сумі 56 184 476,79 грн.;

- інфляційні втрати за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з 14.01.2015 20.05.2015 в сумі 110 202,42 коп.;

- 3% річних за прострочення оплати за активну електричну енергію за період з 13.03.2015 по 22.06.2015 в розмірі 4 782 742,58 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати послуг з компенсації перетікання реактивної

електроенергії за період з 14.01.2015 по 20.05.2015 в сумі 3 204,65 грн.

Аналізуючи розрахунок Позивача, колегія суддів констатує, що при визначенні суми інфляційних втрат та 3% річних ВАТ "Запоріжжяобленерго" проведено розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних на заборгованість по рахункам як з плановими платежами (рахунки №3/1п2 від 22.01.2015; №3/2п1 від 03.02.2015; №3/3п1 від 02.03.2015; №3/3п2 від 02.03.2015; №3/4п1 від 01.04.2015; №3/4п2 від 01.04.2015; №3/5п1 від 27.04.2015; №3/5п2 від 27.04.2015; №3/6п1 від 03.06.2015), так і на заборгованість по рахункам за фактично спожиту активну електричну енергію за розрахунковий період.

Рішенням господарського суду стягнуто заборгованість з інфляційних нарахувань та 3% річних, нараховану лише по рахункам за фактично спожиту активну електричну енергію.

Колегія суддів погоджується з даним висновком та, відповідно, не погоджується з доводами апеляційної скарги Позивача про те, що оскільки Відповідач взяв на себе обов`язок здійснювати оплату рахунків за фактично спожиту електричну енергію та рахунки по плановим платежам, то суд дійшов до необґрунтованого висновку про неможливість нарахування 3 % річних на рахунки по плановим платежам, з огляду на наступне.

В Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, проведеному Верховним судом України зазначено, що формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Проте, за умовами договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 року факт постачання електроенергії оформлюється актом про спожиту протягом розрахункового періоду активну електричну енергію, який складається за результатами місяця.

На підставі вказаного акту постачальник виписує споживачеві остаточний рахунок або платіжну вимогу-доручення для остаточного розрахунку, який споживач має оплатити протягом 5 операційних днів з дня отримання (п.п. 6, 10 Додатку № 4 до Договору).

Відповідно, до закінчення місяця, протягом якого відбувалося постачання електроенергії та складення за його результатами споживачем та постачальником відповідного акту, який підтверджує постачання електроенергії у відповідному місяці, у постачальника відсутні будь-які матеріальні втрати, як і підстави для отримання будь-яких компенсацій за користування грошовими коштами, оскільки товар фактично в повному обсязі ще не поставлений, невідомий обсяг електроенергії, поставленої протягом місяця, та її вартість, а отже, відсутній сам факт постачання товару.

Таким чином, нарахування відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасну сплату попередньої оплати чи рахунків з плановими платежами до фактичної поставки товару, буде суперечити самому змісту та призначенню ст. 625 ЦК України, яка орієнтує саме на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів та інфляційних витрат.

В той же час, умовами Договору не передбачена відповідальність за несвоєчасну оплату рахунків з плановими платежами.

На підставі викладеного, господарський суд правомірно відмовив в задоволенні позову в частині стягнення відсотків річних та інфляційних витрат за несвоєчасну оплату вищезазначених планових рахунків: №3/1п2 від 22.01.2015; №3/2п1 від 03.02.2015; №3/3п1 від 02.03.2015; №3/3п2 від 02.03.2015; №3/4п1 від 01.04.2015; №3/4п2 від 01.04.2015; №3/5п1 від 27.04.2015; №3/5п2 від 27.04.2015; №3/6п1 від 03.06.2015.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати.

Згідно з положеннями ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Крім того, відповідно до частини 2 Інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012 р. за №01-06/928/2012 передбачено, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Листом Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р надано "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ".

Так, відповідно до даного Листа при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (постанова Вищого господарського суду України від 01.02.2012 № 52/30).

В той же час, відповідно до абз. 2 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Таким чином, Лист Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р та абз. 2 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" по різному визначають початок періоду, з якого починається нарахування інфляційних витрат.

На думку колегії суддів, оскільки за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, то у випадку обов`язку боржника сплатити суму боргу на початку місяця (умовно з 1 по 15 день), нарахування інфляційних втрат з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, не відповідатиме змісту ст. 625 ЦК України, оскільки не забезпечить відшкодування матеріальних втрат кредитора від знецінення його грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, що мали місце протягом більшої частини місяця, у якому мав бути здійснений платіж.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Позивача про те, що при розрахунку інфляційних витрат господарським судом безпідставно не взято до уваги лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р., відповідно до якого сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Згідно Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 сторони визначились з порядком погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка виникла в період з січня по лютий 2015 р. в розмірі 372 589 233,12 грн. за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, яка виникла в період з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. в розмірі 2 526 459,59 грн.; суми інфляційних нарахувань в розмірі 7 080 263,61 грн., суми пені 7 737 233,01 гри, суми 3% річних 512 399,54 грн. на таких умовах:

Споживач зобов`язується здійснювати погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка виникла в період з січня по лютий 2015 р. в розмірі 372 589233,12 грн. суми інфляційних нарахувань в розмірі 7 080 263.61 грн., суми пені 7 727 233,81 грн., суми 3% річних 512 399,54 грн. рівними частинами щомісячно в період з

Термін оплатиСума активної електроенергії, грн.Сума 3% річних, грн.Сума пені, грн.Сума інфляційних нарахувань, грн.Всього, грн.
до 30 квітня 46,64102 479,911 547 446,611 416 052,7377 583 825,89
до 31 травня 201574 517 846,62102 479,911 547446,601 416 052,7277 583 825,85
до 30 червня 201574 517 846,62102 479,911 547 446,601 416 052,7277 583 825,85
до 31 липня 46,62102 479,911 547 446,601 416 052,7277 583 825,85
до 31 серпня 201574 517 846,62102 479,90і 547 446,601 416 052,7277 583 825,85
Всього:372 589 233,12512 399,547 737233,017 080 263,61387 9 129,28

Споживач зобов`язується здійснити погашення заборгованості за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, яка виникла в період з грудня 2014 по лютий 2015 р. в розмірі 2 526 459.59 грн. в термін до 31 березня 2015 року.

Таким чином, умовами Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012, сторони визначили новий порядок погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка виникла в період з січня по лютий 2015 року в розмірі 372 589 233,12 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, яка виникла в період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в розмірі 2 526 459,59 грн.

Доводи апеляційної скарги Позивача про те, що сторони 19.03.2015 року визначились з продовженням строків оплати відповідних рахунків, і умови вищезазначеної додаткової угоди не розповсюджувалися на правовідносини сторін на минуле; з моменту виникнення прострочення боргу та до 18.03.2015 такої угоди між сторонами не існувало, і правомірним є проведення нарахування до моменту укладення додаткової угоди, є безпідставними, оскільки суперечать змісту Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012.

При цьому, період прострочення погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, яка поставлена в період з січня по лютий 2015 р. на суму 372 589 233,12 грн. (рахунки 3/1а, 3/2а), починається з 30.04.2015, а період прострочення погашення заборгованості за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, які надані в період з грудня 2014 по лютий 2015 р. на суму 2 526 459.59 грн. (рахунки 3/12р, 3/1р, 3/2р) починається з 31.03.2015.

В той же час, з розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат, які додавались ВАТ "Запоріжжяобленерго" до позовної заяви, і на підставі яких позивачем заявлені до стягнення суми грошових коштів (т. 1 а.с. 81-84), вбачається, що:

- суми 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, поставлену в період з січня по лютий 2015 р. на суму 372 589 233,12 грн. (рахунки 3/1а, 3/2а), нараховані за період прострочення з 13.03.2015 по 18.03.2015;

- суми 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, які надані в період з грудня 2014 по лютий 2015 р. (рахунки 3/12р, 3/1р, 3/2р) на суму 2 526 459.59 грн. нараховані за період прострочення з 14.01.2015 по 24.03.2015.

Таким чином, суми 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за спожиту активну електричну енергію, поставлену в період з січня по лютий 2015 р. на суму 372 589 233,12 грн. (рахунки 3/1а, 3/2а) та за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії, які надані в період з грудня 2014 по лютий 2015 р. (рахунки 3/12р, 3/1р, 3/2р) на суму 2 526 459.59 грн., нараховані на період часу, коли відповідно до Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 Відповідач ще не порушив грошове зобов`язання, тобто, до початку періоду прострочення, що виключає можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

При цьому, як у висновку експерта (сторінки 33, 34 висновку), так і в тексті мотивувальної частини судового рішення (стор. 7, 8 рішення) зазначено про те, що 3 % річних в сумі 183 742,64 грн та інфляційні втрати в сумі 298 071,39 грн за період прострочення з 01.06.2015 по 30.06.2015, нараховані експертом на заборгованість по рахункам № 3/1а від 03.02.15 та № 3/2а від 03.03.15 за активну електроенергію, спожиту у січні і лютому 2015 року, відповідно до умов додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 року до договору постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012 року, виходять за межі заявлених ВАТ "Запоріжжяобленерго" позовних вимог.

Так дійсно, з розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат, які додавались ВАТ "Запоріжжяобленерго" до позовної заяви, і на підставі яких позивачем заявлені до стягнення суми грошових коштів, вбачається, що суми 3 % річних та інфляційних втрат за період прострочення з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року на суми заборгованості за електроенергію за січень, лютий 2015 року згідно наведених рахунків та додаткової угоди позивачем до стягнення не заявлялись, тобто, в позовні вимоги не входять.

Вказані суми 3 % річних та інфляційних втрат були розраховані експертом відповідно до завдань експертного дослідження і увійшли до підсумкових сум нарахувань, зазначених у висновку експерта, що чітко вбачається з таблиць розрахунків, наведених на сторінках 33, 34 висновку експерта, однак, вказані суми не могли стягуватися судом у межах даної справи, оскільки такі суми до стягнення позивачем не заявлялись, а отже, виходять за межі позовних вимог, на що звернув увагу експерт у своєму висновку.

Суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення погодився з доводами експерта про те, що вказані суми 3 % річних в розмірі 183 742,64 грн та інфляційні втрати в розмірі 298 071,39 грн виходять за межі заявлених ВАТ "Запоріжжяобленерго" позовних вимог.

Проте, в резолютивній частині рішення суд першої інстанції помилково стягнув з AT "Запорізький завод феросплавів" суму інфляційних витрат в розмірі 4 969 791,96 грн та суму 3% річних в розмірі 2 005 428,38 грн, які включають в себе, в тому числі, наведені 3 % річних в сумі 183 742,64 грн та інфляційні втрати в сумі 298 071,39 грн. за період прострочення з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року, нараховані експертом на заборгованість за активну електроенергію, спожиту у січні і лютому 2015 року, які виходять за межі заявлених позовних вимог.

З наведених обставин та норм законодавства вбачається, що рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 року в частині стягнення з AT "Запорізький завод феросплавів" сум інфляційних втрат в розмірі 298 071,39 грн та 3 % річних в розмірі 183 742,64 грн винесене з порушенням матеріального та процесуального права, оскільки в цій частині суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені норми матеріального права, рекомендації Верховного Суду України та Вищого господарського суду України, беручи до уваги розрахунок позивача (межі зазначеного ним у позовній заяві періоду), дні фактичної сплати відповідачем суми боргу, положення частини п`ятої ст. 254 Цивільного кодексу України, колегія суддів відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши правильність розрахунку Позивача, вважає, що правильний розрахунок інфляційних втрат та пені є наступним.

№ рахункуСума заборгованості (грн.)Період простроченняСума 3% річних (грн.)Сума інфляційних витрат (грн.)
3/3а201 368 842,60 150 668 842,60з 10.04.2015 по 14.04.2015 з 15.04.2015 по 22.06.201582 754,32 854 478,0925 574 577,56 (нарахована на суму заборгованості 150 668 842,60 грн. за період прострочення з 10.04.2015 по 30.06.2015)
3/4а188 582 666,41з 14.05.2015 по 22.06.2015619 997,814 919 744,60 (за період прострочення з 14.05.2015 по 30.06.2015)
3/5а25 600237,86з 12.06.2015 по 22.06.201523 145,42102 400,95 (за період прострочення з 12.06.2015 по 30.06.2015)
3/3р1 501 810,09з 10.04.2015 по 14.04.2015617,180
3/4р1 373 794,36з 14.05.2015 по 20.05.2015790,400
Всього 1 581 783,1030 596 723,11

Примітка:

- вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за рахунками: 3/1а, 3/2а, 3/12р, 3/1р, 3/2р задоволенню не підлягають, оскільки Позивачем невірно визначений період прострочення;

- вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасне погашення заборгованості за рахунками: №3/1п2 від 22.01.2015; №3/2п1 від 03.02.2015; №3/3п1 від 02.03.2015; №3/3п2 від 02.03.2015; №3/4п1 від 01.04.2015; №3/4п2 від 01.04.2015; №3/5п1 від 27.04.2015; №3/5п2 від 27.04.2015; №3/6п1 від 03.06.2015, задоволенню не підлягають, оскільки це суперечити самому змісту та призначенню ст. 625 ЦК України, а умовами Договору не передбачена відповідальність за несвоєчасну оплату рахунків з плановими платежами.

- у позовній заяві № 001-33/10370 від 26.03.2017 вказано, що період нарахування суми 3% річних за прострочення оплати за активну електричну енергію проводився за період 13.03.2015 по 22.06.2015, однак, при розрахунку суми 3% річних за прострочення оплати по рахунку № 3/3а від 02.04.2015 враховано період з 01.07.2015 по 01.07.2015, по рахунку № 3/4а враховано період з 02.07.2015 по 26.10.2015.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги Позивача про те, що суд не перевірив та не надав належної оцінки висновку експерта, не врахував той факт, що експерт не мав жодних підстав надавати оцінку умовам договору в правовій площині норм права, що і призвело до неправильного висновку, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Отже, висновок експерта є рівноцінним з іншими видами доказів. Висновок експерта не є обов`язковим для суду, оскільки жоден доказ не має заздалегідь установленої сили. Експертний висновок оцінюється судом сукупно з іншими доказами.

Як будь-які інші докази, висновок експерта оцінюється не лише на предмет його допустимості, належності, а й на предмет достовірності. При цьому, змістовний бік оцінки достовірності висновку експерта полягає, в тому числі, й у відповідності даних, одержаних під час дослідження і описаних у дослідницькій частині висновку, підсумковому висновку.

Як зазначається у п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 27.11.2006 № 01-8/2651 "Про деякі питання призначення судових експертиз" (із змінами і доповненнями, внесеними інформаційними листами Вищого господарського суду України від 9 жовтня 2009 року № 01-08/564, від 23 березня 2010 року № 01-08/202) у перевірці й оцінці експертного ви сновку господарським судам слід враховувати викладене в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 р. № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах".

Так, у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" зазначається, що при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати, серед іншого:

- чи не вийшов експерт за межі своїх повноважень;

- узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи.

При перевірці й оцінці висновку експерта № 451/452-17 за результатами проведення судової економічної експертизи колегія суддів з`ясувала:

- що експертом надано відповіді саме на ті питання, які поставлені в ухвалі суду;

- під час призначення та проведення судової експертизи було додержано вимоги законодавства;

- повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним;

- дослідницька частина висновку та підсумковий висновок судової експертизи узгоджуються між собою;

- експертний висновок є обґрунтованим та узгоджується з іншими матеріалами справи.

Та обставина, що експерт у дослідницькій частині висновку при дослідженні матеріалів справи для відповіді на 3 та 4 питання дав оцінку умовам та змісту Додаткової угоди № 15 від 19.03.2015 до договору про постачання електричної енергії № 3 від 01.11.2012, не свідчить про те, що він вийшов за межі своїх повноважень, а також про те, що предметом висновку експерта було питання права.

На підставі викладеного апеляційна скарга Відповідача підлягає повному задоволенню, а апеляційна скарги Позивача підлягає частковому задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. Слід прийняти нове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 1 581 783 грн 10 коп. три відсотки річних; 30 596 723 грн 11 коп. інфляційних втрат, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Зважаючи на результати вирішення спору, за якими рішення відбулось частково на користь позивача та частково на користь відповідача, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у даній справі необхідно розподілити між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог у наступній пропорції: 52,68 % - на користь позивача; 47,32% - на користь відповідача.

У зв`язку з чим необхідно стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" 5129 грн 87 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

А також стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 295 008,00 грн. судового збору за подання позовної заяви та 189 648 грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 у справі № 908/1379/17 задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя на рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 у справі №908/1379/17 задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 у справі №908/1379/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя до Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в сумі 61 080 626,79 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя 1581783 грн 10 коп. три відсотки річних; 30 596 723 грн 11 коп. інфляційних втрат; 295 008,00 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя на користь Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя 5129 грн 87 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів", м. Запоріжжя на користь Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", м. Запоріжжя 189 648 грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 07.06.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна