РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/5053/19

За позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі"

до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва"

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача Півень Д.О. (адвокат);

від відповідача не з`явилися.

В судовому засіданні 18.06.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представника позивача, що повне рішення буде складено 18.06.2019 року.

СУТЬ СПОРУ:

18 квітня 2019 року до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські Електромережі" (позивач) надійшла позовна заява № 3/06/1483 від 16.04.2019 року до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (відповідач) про стягнення заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію у розмірі 90 815,76 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 76 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як споживач, не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за договором про постачання електричної енергії № 20121 від 01.02.2016 року, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5053/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 21.05.2019 року.

В судових засіданнях 21.05.2019 року та 11.06.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 18.06.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 18.06.2019 року не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, а також правом взяти участь у розгляді справи, не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

На виконання вимог Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 року № 2019, який набув чинності 11.06.2017 року, Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Київенерго» від 13.11.2017 року прийнято рішення про реорганізацію Публічного акціонерного товариства «Київенерго» шляхом виділу з нього Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі».

Згідно п. 2.3. Статуту Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі», товариство є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині переданих йому майна, прав та обов`язків згідно з розподільним балансом, а також в частині прав та обов`язків, що визначені частиною 13 розділу XVIII «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії».

Таким чином, Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» є правонаступником прав і обов`язків Публічного акціонерного товариства «Київенерго» в частині здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами.

01.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (надалі - постачальник) та Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (надалі - відповідач, споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 20121 (надалі - договір), умовами якого передбачено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об`єктами споживача згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід`ємною частиною. Точка продажу електричної енергії: на межі балансової належності електроустановок споживача.

Відповідно до п. 2.3. договору, споживач зобов`язується, зокрема ознайомитися з ПКЕЕ, виконувати умови цього договору, дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок споживача (години використання струймоприймачів), відповідно додатків до договору «Перелік об`єктів споживача» та «обсяги очікуваного споживання електричної енергії споживача»; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка до договору «Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

За умовами п. 4.2.3 договору, споживач сплачує постачальнику вартість недоврахованої електроенергії, розраховану виходячи із приєднаної потужності струмоприймачів та кількості годин їх використання відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 №562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656 (далі - Методика), за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням, у разі таких дій споживача: самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії; пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку: споживання електроенергії поза засобами обліку; інших умов, визначених Методикою.

В п. 4.4. договору визначено, що у разі виявлення однією із сторін порушень умов договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження. Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитися від складання та підписання акта. У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта в ньому має бути запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше трьох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

В додатку 6А до договору (акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін) визначено, що на балансі позивача перебуває ГРЩ щит ж/б № 3б, 3в по вул. Бударіна.

16.01.2018 працівниками Структурного відокремленого підрозділу "Київські електричні мережі" Публічного акціонерного товариства "Київенерго" була проведена перевірка дотримання позивачем вимог Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) об`єкта за адресою: м. Київ, вул. Бударіна №3Б.

За результатами вказаної перевірки, відповідачем в присутності представника позивача було складено акт про порушення №047812 від 16.01.2018, яким встановлено порушення Правил користування електричною енергією - порушення ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", пп. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електромережі з метою безоблікового споживання електричної енергії.

16.01.2018 року комісією у складі трьох представників Структурного відокремленого підрозділу "Київські електричні мережі" ПАТ "Київенерго", у присутності представника позивача, проведено перевірку дотримання позивачем вимог Правил користування електричною енергією (ПКЕЕ) об`єкта за адресою: м. Київ, вул. Бударіна №3Б, за наслідками якого складено Акт про порушення № 047812, яким встановлено порушення ст. 27 Закону України "Про електроенергетику", пп. 1.3, 5.1, 6.40, 10.2 Правил користування електричною енергією, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електромережі з метою безоблікового споживання електричної енергії. Підключення виконано від поверхового розподільчого щита (15 поверх) ж/б № 3Б по трьох фазах в помешкання № 93. Також, у вказаному акті зазначено про відмову представник позивача від підпису.

У додатку до Акта про порушення № 047812 зазначено, що встановлений в квартирі №93 лічильник не є розрахунковим засобом обліку з огляду на відсутність укладеного з власником зазначеної квартири договору на постачання електричної енергії.

В подальшому, вказане порушення усунуто, що підтверджується Актом про усунення порушення ПКЕЕ № 047812 від 17.01.2018 року.

01.03.2018 року відбулось засідання комісії по розгляду Акту про порушення № 047812 від 16.01.2018 року, за результатами якого вирішено провести нарахування згідно з п. 2.9 за формулою 2.7 Методики. Потужність 24,35 кВт, тривалість роботи струмоприймачів протягом доби 12 год. 7 днів на тиждень за період порушення з 17.07.2017 року по 17.01.2018 року, з огляду на яке за розрахунком відповідача за недораховану електроенергію підлягає до сплати 90 815,76 грн. Вказані обставини відображені у протоколі № 247 від 01.03.2018 року. Вказаний протокол також містить відмітку споживача про незгоду з проведеними нарахуваннями з посиланням на необхідність покладення такої відповідальності на споживача з квартири № 93.

02.03.2018 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 20121011 на суму 90 815,76 грн., термін сплати якого до 02.04.2018 року. Вказаний рахунок отриманий уповноваженим представником відповідача Осєчковим В.Є. за довіреністю № 04-юр від 01.01.2018 року.

Втім, відповідач вказаний вище рахунок не оплатив.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення договору про постачання електричної енергії № 20121 від 01.02.2016 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом.

Пунктами 4, 13 частини 2 статті 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку, а також неукладення договорів відповідно до вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року (надалі - Правила) передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Пунктом 5.1 встановлено, що договір на постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов`язків сторін.

За змістом частини 2 статті 275 Господарського кодексу України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Згідно з підпунктами 15 та 16 пункту 8.1 Правил постачальник електричної енергії має право контролювати додержання споживачами та субспоживачами вимог цих Правил відповідно до умов укладених договорів, а також складати акти про невідповідність дій (бездіяльності) споживача умовам договору про постачання електричної енергії та порушення вимог законодавства України в електроенергетиці.

За змістом пункту 6.41 Правил у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок самовільного підключення електроустановок струмоприймачів відповідача до електричної мережі з метою безоблікового споживання електричної енергії в помешкання № 93 (15 поверх) у ж/б № 3/Б за адресою: вул. Бударіна, про що ПАТ «ДТЕК Київські Електромережі» було складено Акт про порушення № 047812 від 16.01.2018 року, від підпису якого уповноважена особа відповідача відмовилась.

Відповідно до п. 6.41 Правил у разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Пунктом 6.42 Правил передбачено, що на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Не погоджуюсь із вказаним рішенням, Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про визнання недійсним рішення комісії Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" про розгляд акту про порушення ПАТ "Київенерго" № 047812 від 16.01.2018 року, оформленого протоколом № 247 від 01.03.2018 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року у справі № 910/2809/18 у задоволенні позову відмовлено. Приймаючи рішення, господарський суд дійшов висновків, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується порушення Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва", як споживачем електричної енергії, Правил користування електричною енергією.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року апеляційну скаргу Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року у справі № 910/2809/18 залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року у справі №910/2809/18 - без змін.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачі, відповідачі, треті особи, тощо.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року № 18 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Таким чином, обставини самовільного підключення електроустановок струмоприймачів відповідача до електричної мережі з метою безоблікового споживання електричної енергії в помешкання № 93 (15 поверх) у ж/б № 3 / Б за адресою: вул. Бударіна, як такі, що в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиціальне значення для даної справи, встановлені рішенням Господарського суду міста Києва від 14.06.2018 року у справі №910/2809/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 року, не підлягає доказуванню в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

В ст. 599 Цивільного кодексу України встановлено, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладені вище обставини, оскільки, відповідач у визначений законодавством спосіб не спростував підтверджених матеріалами справи тверджень позивача про існування заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію у розмірі 90 815,76 грн., жодних доказів на підтвердження того, що відповідачем було сплачено суму вказаної заборгованості матеріали справи не містять, факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем належним чином доведений та документально підтверджений, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за самовільно спожиту електричну енергію у розмірі 90 815,76 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 року встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву на позов, справа згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України буде розглянута за наявними в ній матеріалами.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 46 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного доказу на спростування доводів позивача, або доказів суду не надав.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Судом також встановлено, що позивачем у позовній заяві зазначено попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести на професійну правничу допомогу в орієнтовному розмірі 1800,00 грн. Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1800,00 грн. викладена позивачем в п. 2 прохальної частини позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

В ч.ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.06.2018 року між Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Київські електромережі" (клієнт) та ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір про надання юридичних послуг № 490-18, відповідно до п. 1.1. якого, клієнт доручає, а виконавець зобов`язується надати клієнту правову допомогу, в тому числі, за окремими дорученнями клієнта, в обсязі та на умовах, передбачених цим договором та відповідних додатках до нього (далі - послуги).

За умовами п.п. 2.1., 2.3. договору вартість послуг встановлюється за погодженням сторін шляхом підписання додаткових угод до цього договору. Клієнт оплачує послуги, що надаються виконавцем за цим договором, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на картковий рахунок виконавця в порядку, визначеному у додатковій угоді, яка є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору приймання послуг за цим договором підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі наданих послуг, не рідше одного разу на місяць. Виконавець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів після завершення звітного місяця підписати та направити клієнту Акт приймання-передачі наданих послуг.

Додатковою угодою № 7 від 29.03.2019 року продовжено строк дії договору до 30.04.2019 року включно, в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання.

Суд зауважує, що відшкодування витрат на правничу допомогу здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В той же час суд відзначає, що матеріали справи не містять Акту приймання-передачі наданих послуг на суму 1800,00 грн., додаткової угоди про порядок оплати наданих послуг (п. 2.3. договору), як і не надано платіжних документів про оплату таких послуг, відтак у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат, у зв`язку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (, адреса: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (, адреса: 04655, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 20, розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання р/р № НОМЕР_1 у ТВБВ №10026/0104 у філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», МФО 322669, Одержувач - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі") заборгованість за самовільно спожиту електричну енергію - 90 815,76 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот п`ятнадцять гривень 76 копійок).

3. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва" (, адреса: 03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17) на користь Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські електромережі" (, адреса: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20) 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) судового збору, які зарахувати на поточний рахунок р/р № НОМЕР_2 у ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, Одержувач - ПрАТ "ДТЕК Київські електромережі".

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.06.2019р.

Суддя О.В. Котков