ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/65/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання - Чеголя Є.О.

від ТОВ «Лузанівка» - адвокат Трусов А.С., довіреність б/н від 18.12.2018;

Представник Фізичної особи-підприємця Лунгу Івана Мариновича в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка»

на рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2019

суддя - Погребна К.Ф.

Час і місце ухвалення: 11:09:24 год., м. Одеса

Дата складання повного тексту 03.04.2019

у справі № 916/65/19

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка»

до відповідача Фізичної особи - підприємця Лунгу Івана Мариновича

про стягнення 52 214,90 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Лунгу Івана Мариновича про стягнення 52 214,90грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором суборенди устаткування №85 від 15.04.2014, а саме здійснення відповідачем несанкціонованого та неузгодженого з орендарем переміщення устаткування.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.03.2019 у задоволені позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що з наданого до позовної заяви в якості доказів несанкціонованого та неузгодженого з позивачем переміщення устаткування, акту від 30.08.2018, вбачається ревізором ТОВ «Лузанівка» Іванцовим Олександром Олександровичем, 30.08.2018, проведена перевірка торгівельної точки ФОП Вердієв Мурад Джамалович за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 2, палатка «Білий Ведмідь» де відповідно договору суборенди устаткування №148 від 16.06.2015, поставлено обладнання, перераховане в акті приймання-передачі від 16.08.2015. На час огляду, обладнання по вищезазначеній адресі не виявлено.

Поряд з цим, місцевий господарський суд зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що стороною укладеного договору суборенди устаткування є ФОП Лунгу І.М. , договір укладений 15.04.2014 за №85, обладнання передавалось за актами прийому-передачі від 15.04.2014 та 01.07.2014, що свідчить про надання позивачем акту перевірки відносно іншої особи та за іншим договором. Місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не доведено суду наявність обставин, які в силу умов укладеного між сторонами є підставою автоматичного розірвання договору та повернення устаткування позивачу на протязі трьох робочих днів, та як наслідок за їх невиконання нарахування штрафу в розмір 100% заставної вартості устаткування зазначеної в Актах прийому-передачі від 15.04.2014 та 01.07.2014 в розмірі 52 214,90грн.

Не погодившись з означеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» звернулось до Південно - західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: визнати поважними причини неподання до суду першої інстанції копії акту від 31.08.2019 про порушення відповідачем умов договору суборенди устаткування № 85, залучити його до матеріалів справи та дослідити у якості доказу; скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2019 та винести нове рішення, яким стягнути з ФОП Лунгу І.М. га користь ТОВ «Лузанівка» суму штрафних санкцій в розмірі заставної вартості устаткування, що становить 48 617,90 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» зазначає, що подання Акту від 30.08.2018 до позовної заяви, як доказу несанкціонованого переміщення обладнання, було помилковим. Адже в тексті самої позовної заяви було згадано акт від 31.08.2018 про перевірку саме Відповідача. Крім того відповідачу разом із копією позовної заяви було надіслано й копію акту про перевірку саме його торгівельного місця. В додатках до позовної заяви був вказаний саме акт від 31.08.2018, тому Позивач був впевнений, що надав саме його.

Таким чином, скаржник зазначає, що до суду першої інстанції у зв`язку із технічною помилкою не було подано доказ, який підтверджує порушення Відповідачем положень Договору, хоча насправді акт існує і на нього Позивач посилався у позовній заяві та надіслав Відповідачу. Доказ не було подано саме до суду по технічним причинам тому його і не було досліджено.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» вважає, що акт не було долучено до позовної заяви із поважних причин та зазначений акт має бути досліджений судом апеляційної інстанції, як доказ порушення Відповідачем умов Договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.03.2019 у справі № 916/65/19.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.05.2019 призначено справу № 916/65/19 до розгляду на 11.06.2019 о 10:00 год.

10.06.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ФОП Лунгу І.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просить суд залишити без змін рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2019 у справі № 916/65/19, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судове засідання 11.06.2019 з`явився представник позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Фізичної особи-підприємця Лунгу Івана Мариновича в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлявся належним чином.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.04.2014 між ТОВ «Лузанівка» (Орендар) та ФОП Лунгу І.М. (Суборендар) був укладений договір суборенди устаткування №85, за умовами якого Орендар бере на себе зобов`язання передати у суборенду, а Суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію (устаткування) згідно акту прийому-передачі (Додаток №1). Перелік устаткування, яке може бути передано у суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.1.2 договору устаткування передається Суборендарю без сплати його заставної вартості.

Відповідно до п.1.3 договору устаткування постачається централізовано і за рахунок Орендаря.

Згідно з п.1.4 договору Суборендар може отримати устаткування шляхом самостійного вивозу такого устаткування зі складу Орендаря.

Відповідно до п.1.5 договору право власності на устаткування залишається у Орендаря.

Згідно з п.1.6 договору при розірванні договору, Суборендар зобов`язаний повернути Орендарю устаткування у справному стані.

Згідно з п.1.7 договору устаткування має використовуватись тільки для торгівельних марок, які належать ПАТ «Сан ІнБев Україна».

Відповідно до п.2.1.2 договору Орендар зобов`язаний проводити контроль за експлуатацією устаткування Суборендарем.

Згідно з п.п. 2.2.7-2.2.11 договору Суборендар зобов`язаний:

- не передавати устаткування третій стороні без згоди на це Орендаря;

- утримувати устаткування згідно санітарних норм;

- надавати у будь-який час безперешкодний доступ представників Орендаря до устаткування, з можливістю його оглянути та перевірити стан належної експлуатації устаткування;

- у разі припинення поставок товару Орендарем (припинення дії договору постачання), Суборендар зобов`язаний упродовж трьох робочих днів повернути устаткування, попередньо узгодивши умови повернення устаткування з Орендарем. Орендар інформує Суборендаря про припинення договору (поставок товару) шляхом направлення листа Суборендарю (п.5.2);

- під час проведення інвентаризації устаткування представником Орендаря, Суборендар зобов`язаний надати усе устаткування, яке йому було передано за цим договором, а також підписати акт інвентаризації та завірити його печаткою (особистим підписом у разі взагалі відсутності такої) у продовж п`яти робочих днів.

Відповідно до п.2.2.13 Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в цьому договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та неузгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі Суборендар зобов`язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Згідно з п.3.1.3 договору у разі не повернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному (пошкодженому) стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

Відповідно до п.5.1 договору у всьому іншому, що не передбачено цим договором, сторони керуються чинним законодавством України.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв устаткування згідно переліку загальною заставною вартістю 52 214,90 грн., про що сторонами підписано акт прийому-передачі від 15.04.2014. В акті зазначено, що місцем розташування устаткування є « 11 ст. Б.Ф. заезд до шлагбаума».

Також на виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв устаткування згідно переліку загальною заставною вартістю 7 194 грн., про що сторонами підписано акт прийому-передачі від та акт прийому-передачі від 15.04.2014 (Додаток №1 до договору суборенди устаткування №85 від 12.08.2015) В акті зазначено, що місцем розташування устаткування є 11 ст. Б.Ф. палатка «Чернігів».

Позивач вказує, що 31.08.2018 ревізором ТОВ «Лузанівка» було проведено перевірку, за насідками якої складений відповідний акт, згідно якого передане устаткування за адресами поставки, вказаними у Актах прийому-передачі, не було виявлено.

Зазначений факт обумовив нарахування позивачем штрафу в розмір 100% заставної вартості устаткування зазначеної в Актах прийому-передачі від 15.04.2014 та 01.07.2014 в розмірі 52 214,90 грн.

Посилаючись на вищенаведені обставини Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» звернулось з відповідним позовом до господарського суду Одеської області за захистом порушеного права.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до наступного.

За змістом статей 15 та 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частина друга статті 16 ЦК України передбачає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений не тільки договором або законом, але й судом у визначених законом випадках.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 2 ст. 5 ГПК України).

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У п.1 ч.2 статті 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Як зазначено вище, 15.04.2014 між ТОВ «Лузанівка» (Орендар) та ФОП Лунгу І. М . (Суборендар) укладений договір суборенди устаткування №85, за умовами якого Орендар бере на себе зобов`язання передати у суборенду, а Суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію (устаткування) згідно акту прийому-передачі (Додаток №1). Перелік устаткування, яке може бути передано у суборенду, його комплектність та заставна вартість зазначаються у акті прийому-передачі, який є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п.2.2.13 Суборендар зобов`язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в цьому договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та неузгодженого з Орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушенням технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі Суборендар зобов`язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Згідно з п.3.1.3 договору у разі не повернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному (пошкодженому) стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100% заставної вартості устаткування.

Як зазначалось вище, позивач вказував, що 31.08.2018 ревізором ТОВ «Лузанівка» було проведено перевірку, за насідками якої складений акт, згідно якого передане устаткування за адресами поставки, вказаними у Актах прийому-передачі, не було виявлено. Зазначений факт обумовив нарахування позивачем штрафу в розмір 100% заставної вартості устаткування зазначеної в Актах прийому-передачі від 15.04.2014р. та 01.07.2014р. в розмірі 52 214,90грн.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п.п.1,3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, в якості доказів несанкціонованого та неузгодженого переміщення устаткування відповідачем позивач в позивній заяві посилається на акт перевірки від 31.08.2018, проте до матеріалів справи доданий акт від 30.08.2018.

Так, з наданого до позовної заяви в якості доказів несанкціонованого та неузгодженого з позивачем переміщення устаткування, акту від 30.08.2018, вбачається ревізором ТОВ «Лузанівка» Іванцовим Олександром Олександровичем, 30.08.2018, проведена перевірка торгівельної точки ФЛП Вердієв Мурад Джамалович за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога 2, палатка «Білий Ведмідь» де відповідно договору суборенди устаткування №148 від 16.06.2015, поставлено обладнання, перераховане в акті приймання-передачі від 16.08.2015. На час огляду, обладнання по вищезазначеній адресі не виявлено.

З матеріалів справи вбачається, що стороною укладеного договору суборенди устаткування є ФОП Лунгу І.М. , договір укладений 15.04.2014 за №85, обладнання передавалось за актами прийому-передачі від 15.04.2014р. та 01.07.2014, що свідчить про надання позивачем акту перевірки відносно іншої особи та за іншим договором.

Отже, акти перевірки від 30.08.2017 правомірно не прийняті до уваги судом першої інстанції в якості доказів, який свідчить про наявність обставин несанкціонованого та неузгодженого з позивачем переміщення устаткування, оскільки відповідний акт складено відносно іншої особи та за іншим договором, який не є предметом розгляду дійсної справи.

Крім того, колегія суддів зауважує, так позивач зазначає, що порушення Відповідачем умов Договору встановлені на підставі перевірки, результати якої оформлені актом від 30.08.2018, проте відповідно до умов укладеного договору суборенди устаткування №85 від 15.04.2014, сторонами не визначено порядок здійснення перевірки торгівельної точки, Акт перевірки складено в односторонньому порядку, представниками відповідача не підписаний, не зазначено хто з працівників відповідача був присутній при проведенні перевірки, отже позивачем не доведено несанкціонованого та не узгодженого з Орендарем переміщення устаткування.

Таким чином, позивачем не доведено наявність обставин, які в силу умов укладеного між сторонами є підставою автоматичного розірвання договору та повернення устаткування позивачу на протязі трьох робочих днів, та як наслідок за їх невиконання нарахування штрафу в розмір 100% заставної вартості устаткування зазначеної в Актах прийому-передачі від 15.04.2014 та 01.07.2014 в розмірі 52 214,90 грн.

Колегія суддів не визнає поважними причини неподання до суду першої інстанції копії акту від 31.08.2019 про порушення відповідачем умов договору суборенди устаткування № 85 та відмовляє у залученні, останнього до матеріалів справи, відповідно до наступного.

Так, до апеляційної скарги Товариством з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» додано Акт перевірки від 31.08.2018, стосовно неможливості та своєчасності подання документу до суду першої інстанції, позивачем зазначено, що подання Акту від 30.08.2018 до позовної заяви, як доказу несанкціонованого переміщення обладнання, було помилковим, належний Акт перевірки від 31.08.2018 не було подано до суду по технічним причинам.

У статті 80 ГПК України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи.

Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті). Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 ГПК).

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з позовною заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу статтею 269 ГПК, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).

Позивачем не наведено в апеляційній скарзі обґрунтованих доводів та доказів неможливості подання вказаного Акту перевірки від 31.08.2018 під час розгляду справи у суді першої інстанції, з причин, що об`єктивно не залежали від нього, оскільки позивачем зазначено, що подання іншого Акту перевірки до позовної заяви, як доказу несанкціонованого переміщення обладнання, було помилковим, отже такі дії не можна визнати об`єктивними та такі дії не є винятковими.

Колегія суддів встановила, що доданий позивачем до апеляційної скарги новий доказ, не був предметом розгляду судом першої інстанції, виняткових випадків не подання останнього судом не встановлено, у зв`язку з чим, Акт перевірки від 31.08.2018 не оцінюються судовою колегією апеляційної інстанції при апеляційному провадженні у справі.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2019 у справі № 916/65/19 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка».

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2019 у справі № 916/65/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лузанівка» залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Лузанівка».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 12.06.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

суддя О.Ю. Аленін

суддя Л.В. Лавриненко