Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/276/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф"

до Комунального підприємства "Аптека" Дубенської міської ради

про стягнення заборгованості в сумі 166 632 грн. 25 коп.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

19 квітня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Комунального підприємства "Аптека" Дубенської міської ради про стягнення заборгованості у розмірі 166 632 грн. 25 коп., з яких 147 473 грн. 89 коп. заборгованість за договором від 04.10.2016 №1601, 14 556 грн. 22 коп. пеня, 1 213 грн. 02 коп. 3% річних, 3 389 грн. 12 коп. інфляційні втрати. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору щодо поставки лікарських засобів №1601 від 04.10.2016, у частині своєчасної оплати товару.

Ухвалою суду від 23.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14.05.2019.

14.05.2019 розгляд справи було відкладено на 06.06.2019.

В судовому засіданні 06.06.2019 представник позивача заявив клопотання про оголошення перерви для усунення недоліків позовної заяви та можливості доплати судового збору.

Вказане клопотання судом задоволено та оголошено перерву в судовому засіданні до 16:30 год. 06.06.2019.

06.06.2019 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів доплати судового збору до матеріалів справи, а саме: оригінал квитанції №N12HX4261M від 06.06.20109. Суд ухвалив приєднати дані документи до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 06.06.2019 після оголошення перерви не з`явився.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які наявні в матеріалах справи.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.202 ГПК України).

Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представників сторін за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 04 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф" (надалі продавець; позивач) та Комунальним підприємством "Аптека" Дубенської міської ради (надалі покупець; відповідач) було укладено договір №1601 (надалі договір; арк.с. 24-28).

Згідно з п. 1.1. договору продавець зобов`язується протягом строку дії даного договору поставити і передати у власність покупця лікарські засоби, надалі товар, в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у видаткових накладних, що складаються на кожну партію товару, що поставляється, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити його на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору товар за даним договором постачається окремими партіями у відповідності з видатковими накладними на підставі узгоджених замовлень покупця. Замовлення передається продавцю в будь-якій зрозумілій сторонами формі: особисто, електронною поштою, за допомогою факсимільного зв`язку.

За умовами п. 2.4. договору датою поставки вважається дата передачі продавцем товару покупцю. Право власності на партію товару переходить покупцю в момент отримання останнім товару. Моментом отримання товару вважається відмітка покупця про отримання товару на видатковій накладній постачальника.

Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що ціни на товар, який поставляється на умовах даного договору, визначені в гривнях, погоджені сторонами при узгодженні замовлення, та вказуються у видаткових накладних, і включають вартість тари, упаковки, маркування та поставки товару на умовах DDP-склад покупця за адресою: м. Дубно, вул. Львівська, 73 згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів - "ІНКОТЕРМС", в редакції 2000 року. Загальна сума цього договору визначається на підставі фактично поставленого (переданого у власність покупця) товару та дорівнює сумі всіх виписаних продавцем та підписаних уповноваженою особою покупця видаткових накладних (п. 3.2. Договору).

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки між сторонами за даним договором здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця.

Згідно з п. 4.2. договору розрахунки за кожну партію товару, що відвантажується у відповідності до замовлення покупця, здійснюється останнім в повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки товару. Всі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України.

Товар вважається переданим продавцем та прийнятим покупцем за кількістю з моменту підписання сторонами видаткової накладної, за якістю відповідно до сертифікатів якості товару, наданих продавцем (п. 6.1. Договору).

Пунктом 9.4. договору сторони погодили, що у випадку прострочення оплати товару відповідно до умов даного договору, покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день такого прострочення.

Відповідно до п. 10.1. договору даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016 року, але в будь-якому випадку не раніше повного виконання сторонами своїх зобов`язань та проведення остаточних розрахунків між сторонами по даному договору. Після закінчення дії даного договору, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається пролонгованим на наступний рік з щорічною пролонгацією (п. 10.2. договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу лікарські засоби згідно наступних видаткових накладних (арк.с. 29-113): №РНк-004980 від 06.11.2018 на суму 9 989 грн. 11 коп.; №РНк-005096 від 13.11.2018 на суму 7 745 грн. 29 коп.; №РНк-005110 від 13.11.2018 на суму 574 грн. 01 коп.; №РНк-005111 від 13.11.2018 на суму 6 006 грн. 32 коп.; №РНк-005112 від 13.11.2018 на суму 8 464 грн. 12 коп.; №РНк-005230 від 20.11.2018 на суму 5 611 грн. 96 коп.; №РНк-005231 від 20.11.2018 на суму 11 952 грн. 55 коп.; №РНк-005358 від 27.11.2018 на суму 10 077 грн. 48 коп.; №РНк-005359 від 27.11.2018 на суму 5 493 грн. 43 коп.; №РНк-005455 від 04.12.2018 на суму 15 655 грн. 15 коп.; №РНк-005586 від 11.12.2018 на суму 7 479 грн. 59 коп.; №РНк-005710 від 18.12.2018 на суму 10 108 грн. 30 коп.; №РНк-005713 від 18.12.2018 на суму 30 грн. 77 коп.; №РНк-005714 від 18.12.2018 на суму 5 061 грн. 82 коп.; №РНк-005720 від 18.12.2018 на суму 541 грн. 21 коп.; №РНк-005880 від 27.12.2018 на суму 13 810 грн. 89 коп.; №РНк-005881 від 27.12.2018 на суму 1 338 грн. 75 коп.; №РНк-000043 від 03.01.2019 на суму 243 грн. 95 коп.; №РНк-000044 від 03.01.2019 на суму 9 816 грн. 61 коп.; №РНк-000159 від 09.01.2019 на суму 10 773 грн. 01 коп.; №РНк-000226 від 15.01.2019 на суму 5 555 грн. 04 коп.; №РНк-000364 від 22.01.2019 на суму 217 грн. 27 коп.; №РНк-000365 від 22.01.2019 на суму 8 073 грн. 89 коп. Відповідач, по об`єму та якості поставленого товару, письмових претензій не висловив.

Відповідач погасив частину заборгованості по видатковій накладній РНк-004980 від 06.11.2018 на суму 7 146 грн. 63 коп., внаслідок чого по цій накладній залишився борг 2 842 грн. 48 коп. (9 989 грн. 11 коп. - 7 146 грн. 63 коп. = 2 842 грн. 48 коп.). Часткові розрахунки між сторонами по даному договору підтверджуються наявними у справі банківськими виписками, оборотно-сальдовою відомістю та актами звірки розрахунків (арк.с. 115-147).

Решта видаткових накладних залишились не оплачені відповідачем.

Таким чином, загальна сума боргу за поставлені лікарські засоби становить 147 473 грн. 89 коп., докази погашення вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Крім того, керуючись пунктом 9.4. договору та ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу з 14 556 грн. 22 коп. пені, 1 213 грн. 02 коп. 3% річних та 3 389 грн. 12 коп. інфляційних втрат.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються з приписами ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, в порушення умов договору у визначений строк оплату за поставлений позивачем товар в сумі 147 473 грн. 89 коп. не здійснив, доказів оплати коштів суду не подав, вимоги позивача не спростував, а отже за приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф" до Комунального підприємства "Аптека" Дубенської міської ради про стягнення 147 473 грн. 89 коп. заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підлягають задоволенню.

Оскільки відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати поставленого товару на підставі пункту 9.4. договору позивачем здійснено нарахування пені в сумі 14 556 грн. 22 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача згідно наданого розрахунку.

Пунктом 9.4. договору визначено, що у випадку прострочення оплати товару відповідно до умов даного договору , покупець сплачує продавцеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день такого прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як вказано у ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені за договором від 04.10.2016 суд встановив, що останній є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 14 556 грн. 22 коп.

Як унормовано приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Судом перевірено нараховані позивачем 1 213 грн. 02 коп. - 3% річних та визнано наданий обрахунок законними та арифметично правильним. Відтак, у цій частині позов також слід задоволити.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом враховується наступне.

За змістом пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, індекс інфляції має нараховуватись в наступному місяці за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж та на заборгованість, яка існувала повний місяць.

Умовами п. 4.2. договору визначено, що розрахунки за кожну партію товару, що відвантажується у відповідності до замовлення покупця, здійснюється останнім в повному обсязі протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки товару.

Зважаючи на викладене, відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок за товар поставлений згідно видаткової накладної №РНк-004980 від 06.11.2018 по 06.12.2018 (включно); №РНк-005096 від 13.11.2018 по 13.12.2018 (включно); №РНк-005110 від 13.11.2018 по 13.12.2018 (включно); №РНк-005111 від 13.11.2018 по 13.12.2018 (включно); №РНк-005112 від 13.11.2018 по 13.12.2018 (включно); №РНк-005230 від 20.11.2018 по 20.12.2018 (включно); №РНк-005231 від 20.11.2018 по 20.12.2018 (включно); №РНк-005358 від 27.11.2018 від 20.11.2018 по 27.12.2018 (включно); №РНк-005359 від 27.11.2018 по 27.12.2018 (включно); №РНк-005455 від 04.12.2018 по 03.01.2019 (включно); №РНк-005586 від 11.12.2018 по 10.01.2019 (включно); №РНк-005710 від 18.12.2018 по 17.01.2019 (включно); №РНк-005713 від 18.12.2018 по 17.01.2019 (включно); №РНк-005714 від 18.12.2018 по 17.01.2019 (включно); №РНк-005720 від 18.12.2018 по 17.01.2019 (включно); №РНк-005880 від 27.12.2018 по 26.01.2019 (включно); №РНк-005881 від 27.12.2018 по 26.01.2019 (включно); №РНк-000043 від 03.01.2019 по 02.02.2019 (включно); №РНк-000044 від 03.01.2019 по 02.02.2019 (включно); №РНк-000159 від 09.01.2019 по 08.02.2019 (включно); №РНк-000226 від 15.01.2019 по 14.02.2019 (включно); №РНк-000364 від 22.01.2019 по 21.02.2019 (включно); №РНк-000365 від 22.01.2019 по 21.02.2019 (включно);

Враховуючи несплату відповідачем за отриманий товар у вищезазначений період у позивача виникло право на нарахування інфляційних:

- на заборгованість згідно видаткових накладних №РНк-004980 від 06.11.2018, №РНк-005096 від 13.11.2018, №РНк-005110 від 13.11.2018, №РНк-005111 від 13.11.2018, №РНк-005112 від 13.11.2018 з січня 2019 року ; №РНк-005230 від 20.11.2018, №РНк-005231 від 20.11.2018, №РНк-005358 від 27.11.2018, №РНк-005359 від 27.11.2018 з січня 2019 року;

- на заборгованість згідно видаткових накладних №РНк-005455 від 04.12.2018, №РНк-005586 від 11.12.2018, №РНк-005710 від 18.12.2018, №РНк-005713 від 18.12.2018, №РНк-005714 від 18.12.2018, №РНк-005720 від 18.12.2018, №РНк-005880 від 27.12.2018, №РНк-005881 від 27.12.2018 з лютого 2019 року;

- на заборгованість згідно видаткових накладних №РНк-000043 від 03.01.2019, №РНк-000044 від 03.01.2019, №РНк-000159 від 09.01.2019, №РНк-000226 від 15.01.2019, №РНк-000364 від 22.01.2019, №РНк-000365 від 22.01.2019 з березня 2019 року.

Однак позивач не врахував рекомендації, викладені у п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013, та невірно здійснив нарахування інфляційних.

Здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" перерахунок інфляційних втрат суд вважає, що розмір інфляційних за даний період становить 1 211 грн. 72 коп. В іншій частині позовних вимог про стягнення 2 177 грн. 40 коп. інфляційних слід відмовити, оскільки розрахунок здійснений з порушенням чинного законодавства України та застосовано невірний розмір сукупного індексу інфляції.

Отже, інфляційні втрати підлягають до стягнення з відповідача у сумі 1 211 грн. 72 коп. Відтак у частині стягнення 2 177 грн. 40 коп. інфляційних - позов до задоволення не підлягає.

Відповідно до пункту 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Отже, враховуючи усе викладене вище у сукупності, суд прийшов до висновку що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф" підлягає задоволенню частково, в частині стягнення із Комунального підприємства "Аптека" Дубенської міської ради 147 473 грн. 89 коп. заборгованості за договором від 04.10.2016 №1601, 14 556 грн. 22 коп. пені, 1 213 грн. 02 коп. 3% річних та 1 211 грн. 72 коп. інфляційних втрат.

В частині вимог про стягнення 2 177 грн. 40 коп. інфляційних втрат - у позові необхідно відмовити.

Судові витрати понесені позивачем у виді судового збору сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача - 2 466 грн. 82 коп. у якості відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Аптека" Дубенської міської ради (35600, Рівненська обл., м. Дубно, вул. Львівська, 73, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фарма Лайф" (79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 2, ) 147 473 (сто сорок сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 89 коп. заборгованості за Договором від 04.10.2016 №1601, 14 556 (чотирнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят шість) грн. 22 коп. пені, 1 213 (одна тисяча двісті тринадцять) грн. 02 коп. 3% річних, 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 72 коп. інфляційних втрат та 2 466 (дві тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 82 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині вимог про стягнення 2 177 грн. 40 коп. інфляційних втрат.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 11 червня 2019 року.

Суддя А.М. Горплюк