ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2019 р. Справа № 914/2417/18

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Мирутенко О.Л.,

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, вих.№840 від 27 лютого 2019 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 11 лютого 2019 року (підписане 18.02.2019 року), суддя Манюк П.Т.

у справі №914/2417/18

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова, м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Енерго-Альянс», м. Червоноград, Львівська область

про стягнення 110 600,10 грн.

в с т а н о в и в :

27 грудня 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Енерго-Альянс» про стягнення грошових коштів в сумі 110 600,10 грн., які є завищенням вартості товару, виявленим в ході фінансового аудиту.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11 лютого 2019 року у справі №914/2417/18 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факту порушення його прав відповідачем, оскільки, підписавши додаткові угоди №1 та №2 до договору про закупівлю товару від 10.05.2017 року №58, позивач добровільно погодив поставку вугілля по збільшеній ціні за одиницю товару, скориставшись своїм правом на свободу договору, закріпленим у статті 627 ЦК України. Поряд з тим, суд у рішенні вказує, що додаткові угоди №1 та №2 до договору підписані сторонами без зауважень, договір виконаний обома сторонами відповідно до погоджених ними умов, при цьому, з матеріалів справи не вбачається, що договір в частині визначення ціни було визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення. Відтак, оскільки інші зміни до договору, в тому числі в частині коригування (зменшення) вартості товару ані за погодженням сторін, ані у судовому порядку не вносилися, суд дійшов висновку, що вимога позивача про повернення відповідачем частини, сплачених у відповідності до умов договору, коштів не відповідає вимогам законодавства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11 лютого 2019 року у справі №914/2417/18 та прийняти нове рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 110 600,10 грн. Зокрема, зазначає, що постачальник гарантував, що цінова пропозиція залишатиметься незмінною протягом 100 днів з 10 квітня по 19 липня 2017 року, однак, 19 червня та 12 липня 2017 року внесено зміни до договору, в тому числі і в частині ціни. Внесення змін про збільшення ціни відбувалось за зверненням постачальника, який обґрунтовував свої вимоги висновками Львівської торгово-промислової палати від 14 червня 2017 року №19/09/690 та від 11 липня 2017 року №19-09/809, однак, за результатами фінансового аудиту спростовано вказані висновки, які на думку аудиторів не відповідають вимогам об`єктивності щодо ринкових на той час цін на вугілля, а тому укладення додаткових угод про збільшення розміру вартості одиниці товару призвело до неефективного використання бюджетних коштів в сумі 110 600,10 грн.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі №914/2417/18.

Ухвалою суду від 12 квітня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

22 квітня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (б/н від 17.04.2019 року), в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що у договорі та додаткових угодах, укладених між сторонами, відсутня умова щодо відсутності у постачальника права на підняття ціни кам`яного вугілля. Разом з цим, право на узгодження умов договору щодо підняття ціни товару, шляхом підписання додаткових угод, передбачено також ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

Суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2017 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Львова (в тексті договору покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Енерго-Альянс» (в тексті договору постачальник) укладено договір про закупівлю товару №58, відповідно до умов якого, а саме: п.п.1.1 та 1.2 постачальник зобов`язався поставити покупцю товар тверде паливо (вугілля кам`яне марки ГКОМ (13-100) в кількості 445 тонн, визначений за цінами, зазначеними у специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Згідно з п.3.1 договору ціна останнього становить 867 750 грн.

Відповідно до специфікації до договору сторонами погоджено загальну вартість товару в кількості 445 тонн на суму 867 750 грн, та ціну за 1 тонну вугілля 1 950 грн.

У п.3.3 Договору сторони погодили, що можуть внести зміни до договору щодо зміни ціни у випадках, передбачених договором та Законом України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015 року №922-VIII (із змінами), шляхом підписання сторонами додаткової угоди до договору, яка є його невід`ємною частиною.

19 червня 2017 сторони уклали додаткову угоду №1 до Договору, якою внесли зміни до п.1.2 та п. 3.1 договору, а саме: щодо кількості товару та його вартості. Сторони погодили поставку товару у кількості 312,618 тонн, вартість 1 тонни 2 145 грн. без ПДВ та загальну вартість товару в розмірі 670 565,61 грн без ПДВ. За ціною погодженою у додатковій угоді №1 відповідачем поставлено, а позивачем отримано та оплачено 32,6 тонни вугілля на загальну суму 69 927 грн.

12 липня 2017 року сторони уклали додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до умов якої погодили поставку товару у кількості 254,5618 тонн, вартість за 1 тонну 2 359,50 грн без ПДВ та загальну ціну договору на суму 867 750 грн. без ПДВ. На підставі умов, погоджених у додатковій угоді №2, 14 липня 2017 року відповідачем поставлено, а позивачем отримано та оплачено 130,8 тонн товару на загальну суму 308 622,60 грн. та 17 липня 2017 року 123,8 тонн товару на загальну суму 292 016, 44 грн.

Внаслідок проведеного аудиту відповідності та фінансового аудиту Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова за період з 01 квітня 2016 року по 30 вересня 2017 року, а також додаткового фінансового аудиту за період з 01 квітня 2016 року по 31 грудня 2017 року, представниками Західного територіального внутрішнього аудиту складено аудиторські звіти №234/5/61 від 21 грудня 2017 року та №234/5 від 26 червня 2018 року, у яких зазначено про виявлені фінансові порушення з боку позивача, зокрема, щодо закупівлі вугілля кам`яного за цінами, вищими ніж передбачено умовами конкурсної пропозиції переможця, що призвело до перевищення ціни закупівлі на суму 110 600,10 грн.

Як зазначив позивач, така позиція аудиту обґрунтована спростуванням висновків Львівської торгово-промислової палати №19-09/690 від 14 червня 2017 року та №19-09/809 від 11 липня 2017 року, які на думку аудиторів, не відповідають вимогам об`єктивності щодо ринкових на той час цін на вугілля, тому укладення позивачем додаткових угод до договору про закупівлю товару призвело до неефективного використання бюджетних коштів в сумі 110 600,10 грн.

У листі-претензії (вих.№3429 від 14 серпня 2018 року) позивач просив відповідача повернути на рахунок Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова 110 600,10 грн.

Листом (вих.№21/08-1 від 21 серпня 2018 року) відповідач зазначив, що не вбачає підстав для повернення позивачу коштів в розмірі 110 600,10 грн., оскільки, пропозиції щодо зміни ціни на вугілля відбувалися відповідно до рекомендацій Львівської торгово-промислової палати, до якої відповідач звертався за визначенням ринкової вартості кам`яного вугілля ГКОМ (13-100), при цьому, збільшення вартості вугілля відбувалося в розмірі (в межах 10%), передбаченому положеннями договору та п.2 ч.4 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі».

У зв`язку з наведеним, в грудні 2018 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова звернувся до суду з цим позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Енерго-Альянс» 110 600,10 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.2 ст.180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України.

Частиною 1 ст.653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У відповідності до ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договір про закупівлю договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари (ч.1 ст.1 ЗУ «Про публічні закупівлі»).

Згідно з ч.1 ст.36 вказаного Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі» передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі;

5) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

6) зміни ціни у зв`язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни;

8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини п`ятої цієї статті.

Такі ж умови щодо можливої зміни істотних умов договору сторони погодили і у п.11.1 договору про закупівлю товару №58 від 10 травня 2017 року.

Судом встановлено, що сторонами договору вносились зміни до договору в частині збільшення ціни за одиницю товару, однак таке збільшення не перевищувало 10% від погодженої в договорі ціни, що не суперечить вимогам ч.4 ст.36 ЗУ «Про публічні закупівлі» та п.11.1 укладеного між сторонами договору.

В даному випадку колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач, підписавши додаткові угоди №1 та №2 до договору про закупівлю товару №58 від 10 травня 2017 року, добровільно погодив поставку вугілля по збільшеній ціні за одиницю товару, скориставшись своїм правом на свободу договору, закріпленим у статті 627 ЦК України.

Судом встановлено, що додаткові угоди до договору підписані сторонами без будь-яких зауважень, договір виконаний обома сторонами відповідно до погоджених ними умов. У матеріалах справи відсутні докази того, що договір в частині визначення ціни визнано в установленому порядку недійсним повністю або частково з підстав її завищення.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів, які б підтверджували обставини, наведені позивачем у позовній заяві та апеляційній скарзі (щодо проведеного фінансового аудиту).

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, якими останній обґрунтовує позовні вимоги, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення з відповідача 110 600,10 грн. не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 11 лютого 2019 року у справі №914/2417/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Матеріали справи №914/2417/18 повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Мирутенко О.Л.