ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/441/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

позивача - не з`явився,

відповідача-1 - не з`явився,

відповідача-2 - Василенко А. В. (адвокат, дов. від 21.06.2018), Шпортила Я. І. (адвокат, дов. від 05.09.2018),

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 (суддя Пінчук В. І). і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 (судді: Дідиченко М. А. (головуючий), Пономаренко Є. Ю., Руденко М. А.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777"

до 1) Споживчого товариства "Лелека",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячний квартал"

про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У березні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" (далі - ТОВ "Автокар-777") звернулося до господарського суду з позовом про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.06.2013, укладеного між Споживчим товариством "Лелека" (далі - СТ "Лелека") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сонячний квартал" (далі - ТОВ "Сонячний квартал"), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 06.06.2013 і зареєстрованого у реєстрі за № 1413;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 06.06.2013 і зареєстрованого у реєстрі за № 1414;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 06.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 06.06.2013 і зареєстрованого у реєстрі за № 1415;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 07.06.2013 та зареєстрованого у реєстрі за № 1428;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 07.06.2013 та зареєстрованого у реєстрі за № 1429;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 07.06.2013 та зареєстрованого у реєстрі за № 1430;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 07.06.2013, укладеного між СТ "Лелека" та ТОВ "Сонячний квартал", посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. 07.06.2013 та зареєстрованого у реєстрі за № 1438.

2. Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю набуття ТОВ "Сонячний квартал" права власності на об`єкти нерухомого майна за спірними договорами, у зв`язку з чим порушено права та інтереси ТОВ "Автокар-777".

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019, в позові відмовлено.

4. Судові рішення мотивовано тим, що позивач всупереч вимогам цивільного законодавства не надав суду доказів порушення його прав чи інтересів оспорюваними правочинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі ТОВ "Автокар-777" просить скасувати рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. В обґрунтування вимог, викладених у касаційній скарзі, ТОВ "Автокар-777" зазначає про неправильне застосування і порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, наголошує, що:

1) Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16 зазначив, що оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння;

2) порушення інтересів позивача спричинено наявністю судового спору між ним і TOB "Сонячний квартал" щодо стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів з ТОВ "Автокар-777", а також щодо усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ТОВ "Автокар-777" з орендованих приміщень;

3) суди не врахували під час розгляду цієї справи преюдиційних висновків у інших справах, оскільки склад сторін не є тотожним, при цьому не врахували правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 16.08.2017 у справі № 6-490цс17.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

7. TOB "Сонячний квартал" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

8. 01.11.2013 між ТОВ "Автокар-777" (орендар) і TOB "Сонячний квартал" (орендодавець) укладено договір оренди нерухомого майна № 02/13, за змістом якого:

- орендодавець передає у строкове платне користування орендарю, а орендар приймає в орендодавця в оренду на весь строк оренди, зазначений у пункті 2.1, нежилі приміщення (яйцесклад - загальна площа 265,4 м2, бойня нова - загальна площа 415,90 м2, бокси АТП - загальна площа 1068,3 м2, адмінбудівля заготконтори - загальна площа 69,7 м2, адмінбудівля АТП - загальна площа 202,6 м2, шкіряний склад - загальна площа 181,3 м2, бойня стара - загальна площа 322,5 м2) загальною площею 2525,7 м2, розташовані за адресою: м. Бровари, вул. Богунська, 22 (пункт 1.1);

- приміщення, які орендуються, перебувають у власності орендодавця, що підтверджується витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності:

№ запису про право власності 1212818, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1212951, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1228205, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1227622, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1228662, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1226963, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна ;

№ запису про право власності 1213020, реєстраційний № об`єкта нерухомого майна (пункт 1.2).

9. Як установили суди попередніх інстанцій, із наявних у матеріалах справи витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ "Сонячний квартал" на зазначене майно вбачається, що:

- запис № 1212818 про право власності на об`єкт нерухомого майна - яйцесклад (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2013 № 2942720 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1415, виданий 06.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1212951 про право власності на об`єкт нерухомого майна - бойню нову (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2013 № 2942988 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І.М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1414, виданий 06.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1228205 про право власності на об`єкт нерухомого майна - бокси АТП (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.06.2013 № 2978824 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1430, виданий 07.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1227622 про право власності на об`єкт нерухомого майна - адмінбудівлю заготконтори (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.06.2013 № 2977668 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1429, виданий 07.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1228662 про право власності на об`єкт нерухомого майна - адмінбудівлю АТП (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.06.2013 № 2979693 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1438, виданий 07.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1226963 про право власності на об`єкт нерухомого майна - шкіряний склад (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07.06.2013 № 2975956 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1428, виданий 07.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.;

- запис № 1213020 про право власності на об`єкт нерухомого майна - бойню стару (ОНМ № ) внесено до державного реєстру на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.06.2013 № 2943087 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котенко І. М. Підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, серія та номер: 1413, виданий 06.06.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котенко І. М.

10. Згідно з пунктом 2 цих договорів СТ "Лелека" набуло права власності на об`єкти зазначеного нерухомого майна на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2012 у справі № 5009/4223/12.

11. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач наголосив, що спірні договори купівлі-продажу нерухомого майна, укладені між СТ "Лелека" і ТОВ "Сонячний квартал", є недійсними, оскільки рішення Господарського суду Запорізької області від 21.11.2012 у справі № 5009/4223/12, яким підтверджено право власності СТ "Лелека" на зазначене нерухоме майно, скасовано постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.09.2016.

Позиція Верховного Суду

12. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

13. Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

14. Частиною 2 статті 16 цього Кодексу та статтею 20 Господарського кодексу України передбачено такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

15. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Перелік зазначених вимог, додержання яких є необхідним для дійсності правочину, є вичерпним.

16. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

17. З урахуванням викладеного недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

18. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

19. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Отже, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

20. При вирішенні спору про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (відповідну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14).

21. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

22. Оспорювані договори купівлі-продажу укладено між СТ "Лелека" і ТОВ "Сонячний квартал". ТОВ "Автокал-777" не є стороною оспорюваних правочинів.

23. За змістом статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

24. У розумінні наведених норм оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-605цс16).

25. Як зазначає ТОВ "Автокар-777" у касаційній скарзі, порушення інтересів позивача спричинено наявністю судового спору між ним і TOB "Сонячний квартал" щодо стягнення заборгованості зі сплати орендних платежів з ТОВ "Автокар-777", а також стосовно усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення ТОВ "Автокар-777" з орендованих приміщень.

26. Разом із тим із наведених доводів ТОВ "Автокар-777" не вбачається заінтересованості цієї особи у приведенні сторін оспорюваного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення цього правочину, для перебування предмета правочину у власності конкретної особи чи перебування сторони (сторін) правочину у певному правовому становищі.

27. Із викладеного обґрунтування касаційної скарги вбачається, що інтерес ТОВ "Автокар-777" полягає у тому, щоб не сплачувати TOB "Сонячний квартал" за користування орендованим майном заборгованості зі сплати орендних платежів, а також не повертати орендованого майна орендодавцю.

28. З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позивач не довів порушення його прав та інтересів як орендаря за договором оренди від 01.11.2013 № 02/13 внаслідок укладення відповідачами оспорюваних договорів купівлі-продажу, що виключає необхідність перевірки наявності тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків, зумовлених його недійсністю, а отже доводи, викладені у касаційній скарзі, про неврахування судами під час розгляду цієї справи преюдиційних висновків у інших справах є необґрунтованими.

29. Водночас касаційна інстанція погоджується із викладеними у відзиві на касаційну скаргу доводами TOB "Сонячний квартал", обґрунтованість і відповідність яких чинному законодавству і фактичним обставинам справи підтверджуються наведеними висновками судів попередніх інстанцій.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

30. Надаючи правову кваліфікацію доказам, наданим сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, місцевий та апеляційний господарські суди дійшли правильного висновку, що позивач не довів суду належними та допустимими доказами порушення його прав та законних інтересів внаслідок укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

31. З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність у позивача в межах цієї справи матеріального суб`єктивного права, на захист якого подано позов, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

32. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

33. Ураховуючи межі перегляду справи у касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, підстав для задоволення касаційної скарги і скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень немає.

Щодо судових витрат

34. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 ГПК України слід покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокар-777" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2018 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 у справі № 911/441/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков