РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2019Справа № 910/3746/19
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Мандриченка О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/3746/19

За позовомПриватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азосталь";
До Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця";
Простягнення 363 950,50 грн.;
без повідомлення учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азосталь" з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 369 950,50 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем всупереч встановленим Правилам обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 прострочено термін доставки вантажу зі станцій відправлення, що і стало підставою звернення до суду.

На підтвердження позовних вимог до позовної заяви приєднано розрахунок штрафу та залізничні накладні, за якими відбувалися перевезення з простроченням.

Підставами заявлення позовних вимог до відповідача в особі його відокремленого структурного підрозділу позивач визначив відповідну правосуб`єктність, що закріплена в правовстановлюючих документах, зокрема, у п. 2.8 Положення про регіональну філію "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 відкрито провадження у справі № 910/3746/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у зв`язку з малозначністю в порядку п. 1 ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч .1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

06.05.2019 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Згідно з поданим відзивом відповідач просить відмовити у позові на суму 129 931,80 грн., застосувавши наслідки пропуску спеціального строку позовної давності для заявлення вимог до підприємства залізниці щодо позовних вимог за п`ятнадцятьма залізничними накладними, складеними за період з 14.08.2018 по 22.08.2018. Щодо решти позовних вимог в сумі 238 018,70 грн. відповідач просить зменшити штрафні санкції за приписами ст. 233 Господарського кодексу України, вказуючи на відсутність вини залізниці у затримці строків виконання перевезень, вчинення позивачем перешкод у плідній роботі залізниці, здійснення перевезень на непідконтрольних Україні територіях.

Клопотання про поновлення строку для подання відзиву мотивоване тривалістю часу надходження ухвали про відкриття провадження у справі на адресу відокремленого підрозділу відповідача та необхідністю ґрунтовної підготовки для складання обґрунтованого відзиву.

10.05.2018 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, де наведено незгоду з викладеними у відзиві запереченнями проти позову, додаткові обґрунтування правової позиції позивача. На думку позивача, підстави для зменшення штрафних санкцій за заявою відповідача відсутні, до того ж Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азосталь" також має негаразди у фінансовому становищі.

Відповідь на відзив від позивача надійшла до суду з пропуском установленого строку та без клопотання про його поновлення. Разом з тим, суд приймає до розгляду відповідь на відзив, оскільки пропуск строку є досить незначним (лише один день), а також і тому, що відповідач не навів жодних заперечень щодо пропуску процесуального строку позивачем. Крім того, суд керується принципами рівності учасників перед законом і судом та змагальності сторін.

Вимог про розгляд справи в судовому засіданні за участю представників сторін після винесення ухвали про відкриття провадження у справі до суду не надходило.

Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Металургійний комбінат "Азовсталь" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" існують правовідносини з договору перевезення, в межах яких відповідач виконує обов`язку перевізника, надаючи позивачеві послуги з вантажного перевезення залізничним транспортом вантажів.

Як вказав позивач у позовній заяві та підтвердив відповідач в ході розгляду справи, у період серпня - вересня 2018 року на адресу Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (вантажоодержувач) відвантажувалася промислова продукція (брухт чорних металів) від ряду контрагентів для здійснення перевезення силами відповідача на станції Сартана.

За твердженнями позивача доставка вантажу у залізничних вагонах №№ 60931987, 60508520, 68564822, 67481911, 62094677, 65487555, 60391935, 68016930, 60043742, 68803477 на адресу вантажоодержувача відбулася із запізненням на 2 (дві) доби, що підтверджується залізничними накладними №№ 39546924, 39546940, 39586250, 39586235, 39650155, 39648613, 39648282, 39650080, 39686191, 39650569; у вагонах №№ 60621554, 67612317, 65283376, 67578245, 66238676, 65945438 і 65296501 (одна залізнична накладна), 67868505 за залізничними накладними №№ 39531488, 39667100, 39659057, 39685474, 39758750, 39756390 (щодо двох вагонів), 39782941 із запізненням на 3 (три) доби; у залізничних вагонах №№ 60446440, 65881567, 60413580, 68750942,68747732, 65293961, 68705318, 66877507, 68718600, 67863910, 65792400 за залізничними накладними №№ 39521729, 39625108, 39625090, 39614722, 39625124, 39638234, 39631601, 39651963, 39726187, 39726179, 39726161 із запізненням на 4 (чотири) доби; у залізничних вагонах №№ 67871061, 68062272, 60408820, 66962218, 60673860, 68779560, 61816401, 61863551, 68674175 за залізничними накладними №№ 39532445, 39514039, 39490396, 39606892, 39616206, 397535428, 39735394, 39735352, 39770318 із запізненням на 5 (п`ять) діб; у залізничних вагонах №№ 60415288, 60967957, 65302184 за залізничними накладними №№ 39474879, 39489497, 39476320 із запізненням на 6 (шість) діб; у залізничному вагоні № 68360338 за залізничною накладною № 39470976 із запізненням на 7 (сім) діб; у залізничних вагонах №№ 60515772, 68717669, 67596863 за залізничними накладними №№ 39463898, 39520150, 39725643 із запізненням на 8 (вісім) діб; у залізничному вагоні № 68301977 за залізничною накладною № 39383450 із запізненням на 13 (тринадцять) діб.

З огляду на прострочення відповідача, керуючись відповідними законодавчими та підзаконними нормативними актами до стягнення з відповідача у судовому порядку було заявлено суму в розмірі 363 950,50 грн., що розрахована з урахуванням вартості провізної плати та кількості днів прострочення за кожним з 45-ти випадків прострочення, що вказані у позовній заяві.

У відзиві на позовну заяву відповідач наводить свій розрахунок штрафу, який вважає вірним і обґрунтованим в розмірі 238 018,70 грн., оскільки щодо вимог на суму 129 931,80 грн. сплив шестимісячний строк позовної давності, а саме: щодо накладних № 39463898 від 14.08.2018, № 39470976 від 15.05.2018, № 39532445 від 18.08.2018, № 39474879 від 15.08.2018, № 39489497 від 16.08.2018, № 39514039 від 17.08.2018, № 39521729 від 17.08.2018, № 39546924 від 19.08.2018, № 39546940 від 19.08.2018, № 39383450 від 09.08.2018, № 39531488 від 18.08.2018, № 39476320 від 15.08.2018, № 39490396 від 16.08.2018, № 39586250 від 22.08.2018, № 395862365 від 22.08.2010.

Позивач заперечує доводи відповідача щодо пропуску строків позовної давності, адже, на його переконання, до спеціального шестимісячного строку, встановленого у ст. 136 Статуту залізниць України необхідно додати 45-и денний строк для заявлення претензії до підприємства залізниці та такий же строк для отримання відповіді на претензію, а тому своє звернення до суду наприкінці березня 2019 року з вимогами, що стосуються подій кінця серпня - початку вересня 2019 року позивач вважає своєчасним.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю..

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог п. 134 цього Статуту, де передбачені такі терміни:

а) з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу;

б) через 30 діб з дня закінчення терміну доставки - для претензій про відшкодування за втрату вантажу;

в) через 2 місяці з дня прийому вантажу до перевезення - для претензій про відшкодування за втрату вантажу, що виникли з приводу перевезень у прямому змішаному сполученні;

г) через 10 діб після закінчення терміну доставки багажу чи вантажобагажу - для претензій про відшкодування за втрату багажу чи вантажобагажу;

д) від дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій з приводу прострочення доставки вантажу, багажу або вантажобагажу;

е) після закінчення п`ятиденного терміну, встановленого для оплати штрафу, - для претензій про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень;

є) підпункт "є" абзацу другого пункту 134 виключено

ж) з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення претензії, - в усіх інших випадках.

Отже, приведені положення Статуту залізниць України є спеціальними нормами законодавства, якими встановлений шестимісячний строк позовної давності для заявлення до залізниці позову про стягнення штрафу за порушення строків доставки вантажу.

Також суд враховує, що чинне законодавство встановлює для вантажоодержувача можливість захисту його майнових прав у правовідносинах із залізницею шляхом пред`явлення претензій. Так, у ч.ч. 1 - 4 ст. 315 Господарського кодексу України закріплено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії. Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Разом з тим, як встановлено судом з тесту позовної заяви і приєднаних до неї документів, а також пояснень представника позивача, Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" не зверталося до відповідача у претензійному порядку для отримання відшкодування за порушення строків доставки вантажів за 45-а випадками прострочення, вказаними і позові та описаними у розрахунку позовних вимог.

У зв`язку з цим, суд вважає, що строки для заявлення претензії та отримання відповіді на неї, про які йдеться у ст. 315 Господарського кодексу України, не повинні додаватися у цьому випадку для обчислення спеціального строку позовної давності. А тому, при розгляді заявленого спору суд керується п. "ж" ст. 134 Статуту залізниць та виходить з того, що спеціальний (шестимісячний) строк позовної для вимог позивача у цій справі слід відраховувати з моменту, коли останній міг дізнатися про обставини порушення нормативних термінів доставки вантажу - з останнього дня такого терміну.

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позовну заяву позивачем було оформлено 20.03.2019 та надіслано до суду та відповідачеві 21.03.2017. Порушення строків доставки вантажу за описаними вище залізничними накладними мало місце у різний період часу з 22.08.2018 по 11.09.2018 (22.08.2018, 24.08.2018, 26.08.2018, 27.08.2018, 29.08.2019, 30.08.2018, 21.08.2018, 01.09.2018, 02.09.2018, 03.09.2018, 04.09.2018, 006.09.2018, 07.09.2018, 10.09.2018 та 11.09.2018). З урахуванням фактичних обставин справи та позиції суду щодо порядку відліку шестимісячного строку позовної давності, позивач є таким, що порушив спеціальний строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом, що є підставою для відмови у позові, проте лише у цій частині (сумі), про яку заявив відповідач, адже пропуск строків позовної давності слугує підставою для відмови у позові лише за заявою сторони у спорі. Як вказувалося вище, відповідач заявив про пропуск строків позовної давності за залізничними накладними № 39463898, № 39470976, № 39532445, № 39474879, № 39489497, № 39514039, № 39521729, № 39546924, № 39546940, № 39383450, № 39531488, № 39476320, № 39490396, № 39586250, № 395862365 на суму позовних вимог в розмірі 129 931,80 грн., тоді як решту позовних вимог у сумі 238 018,70 грн. вважає правомірними. Заперечень щодо правильності проведення розрахунку, застосування тарифів, кількості днів прострочення щодо суму штрафу в розмірі 238 018,70 грн. відповідач не навів.

Зважаючи на викладене, суд застосовує приписи ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України до заявленого позову на суму 129 931,80 грн., адже щодо решти відповідач не заявив про пропуск спеціальних строків позовної давності.

Таким чином, позовні вимоги розглядаються в сумі 238 018,70 грн. штрафу за порушення строків доставки вантажу залізничним транспортом.

Проаналізувавши правову позицію сторін та дослідивши представлені докази, суд вважає позовні вимоги на суму 238 018,70 грн. правомірними та такими, що підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України зазначається, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Приписами ст. 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

У ч. 1 ст. 919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

У ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" порядок і терміни пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

На підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Пунктом 6 Статуту поміж іншого передбачено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Частинами 1, 2, 5 п. 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниць України, залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.1, п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 644 (далі - Правила), термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до п. 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил).

Згідно з п. 2.4. наведених Правил, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил).

Пунктом 2.10. Правил, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.п "в" п. 130 Статут залізниць України право на пред`явлення позову до залізниці, претензій та позовів у разі прострочення доставки вантажу належить його одержувачу, за умови пред`явлення накладної.

Відповідно до п. 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Згідно п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Згідно з Правилами обчислення термінів доставки вантажу термін доставки вантажу визначається виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктами 1.1, 2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено терміни, в які залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Терміни доставки збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу, а також на термін затримок, які трапилися з вини відправника та одержувача. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо вагон подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну. У разі затримки подачі вагонів під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення, до закінчення терміну доставки.

Пунктом 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажу встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з п. 1, збільшуються на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу та у разі переадресування вантажів; на 2 доби: у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, та встановлено судом, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного п. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Проведений позивачем розрахунок є вірним.

Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, позовні вимоги задовольняються частково в сумі 238 018,70 грн. з огляду на застосування правил про пропуск строків позовної давності на суму 129 931,80 грн., про що заявив відповідач. Підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності до всього позову в цілому у суду не має, адже при розгляді господарських спорів суд не праві виходити за межі позовних вимог і, відповідно, застосовувати заяву про строки позовної давності до всього позову, якщо її заявлено лише до частини.

Як вказувалося вище, разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав заяву про зменшення штрафу відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України. Так, у ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України вказується, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Такі положення законодавства передбачають право суду зменшити розмір заявлених до стягнення штрафних санкцій з огляду на обставин, які мають істотне значення, аналізу конкретної ситуації, яка дозволяє їх зменшення, як-то майновий стан зобов`язаної особи, суттєвість втрат/шкоди для управленої сторони тощо.

Заявляючи про зменшення штрафних санкцій, відповідач вказує на не зовсім задовільний стан його фінансів та виробничого процесу в цілому з огляду на проведення Антитерористичної операції. У своє чергу, заперечуючи проти заяви відповідача, позивач наводить схожі за змістом обґрунтування. Тобто, доводи відповідача щодо зменшення штрафних санкцій та заперечення позивача у цій частині ґрунтуються на аналогічних обставинах, пов`язаних з окупацією східної частини країни, бойовими діями тощо, що наносить шкоду господарській діяльності кожній зі сторін. Отже, твердження як позивача, так і відповідача урівнюють одне одного, а тому суд вважає за належне не застосовувати до спірних правовідносин свої дискреційні повноваження, передбачені ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та не зменшувати розмір штрафу.

Враховуючи викладене, позовні вимоги задовольняються частково та судові витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 73-80, 129, 231, 236-241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Донецька залізниця (84404, Донецька обл., м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ідентифікаційний код 40150216) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ідентифікаційний код 00191158) 238 018 (двісті тридцять вісім тисяч вісімнадцять) грн. 70 коп. збитків та 3 570 (три тисячі п`ятсот сімдесят) грн. 27 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Мандриченко