ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
13.06.2019р. Справа №905/1001/19
В обґрунтування вимог, викладених у заяві про видачу судового наказу, Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» посилалось на те, що на підставі укладеного між сторонами договору №6845 від 31.05.2017р. представниками заявника проводились відбори проб стічних вод, внаслідок чого були виявлені перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин. З огляду на таке, заявником на підставі Правил прийому стічних вод підприємств у систему міської каналізації м.Маріуполя, затверджених рішенням №48 від 18.02.2004р. виконкому Маріупольської міської ради, були здійснені розрахунки плати за скид понаднормових забруднень, яка боржником не відшкодована.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
В силу норм ч.1 ст.148 вказаного нормативно-правового акту судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як свідчать матеріали заяви, 31.05.2017р. між Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерлюкс Дон» (абонент) укладений договір надання послуг централізованого водопостачання, водовідведення №6845, відповідно до п.1.1 якого виконавець зобов`язався забезпечувати надання на об`єкти абонента послуг централізованого водопостачання, водовідведення (забезпечення холодною водою, приймання стічних вод), що відповідають встановленим нормам якості, в межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах.
За змістом п.3.3 договору №6845 від 31.05.2017р. в редакції додаткової угоди №01 від 12.11.2018р. показники допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах абонента, які поступають у мережу водовідведення виконавця, не повинні перевищувати показники якості стічних вод встановлені у Правилах прийому стічних вод.
У п.3.7 вказаного договору визначено, що здійснення відбору проб стічних вод з контрольних колодязів абонента виконується у присутності його відповідального представника (згідно з наказом, який є додатком до договору) уповноваженими представниками виконавця. Абонент (представник абонента) повинен сприяти представникові виконавця у здійсненні відбору стічних вод, а також підписати акт. Відбір проб стічних вод здійснюється відповідно до Правил прийому стічних вод.
У разі перевищення допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах абонента, розрахунок за надані послуги здійснюється відповідно до Правил прийому стічних вод (п.4.3 договору №6845 від 31.05.2017р.).
При цьому, укладеним сторонами правочином не передбачено обов`язку щодо оплати заборгованості за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин; тарифів та алгоритмів, за якими здійснюється відповідний розрахунок.
Заявлена до стягнення сума розрахована Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» за правилами Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, який затверджено наказом №316 від 01.12.2017р. Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (наявні посилання у розрахунках).
Враховуючи вищенаведене, господарський суд наголошує, що за своєю суттю обов`язок щодо відшкодування заборгованості, яка виникла внаслідок несплати за скид стоків з перевищенням встановлених концентрацій забруднюючих речовин не можна розцінювати як зобов`язання за договором, а є лише наслідком невиконання зобов`язання в частині дотримання правил водовідведення.
Одночасно, за приписами п.1 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього кодексу.
У заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (п.п.4, 5 ч.2 ст.150 Господарського процесуального кодексу України).
За приписами п.п.3, 4 ч.3 ст.150 відповідного нормативно-правового акту до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини. якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.91 вказаного процесуального кодексу України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Порядок засвідчення копій документів визначений п.5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003», відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.
Згідно з висновком щодо застосування норм права, який викладений у постанові Верховного суду від 11.07.2018р. у справі №904/8549/17, неналежним чином засвідчені документи є недопустимими доказами у справі.
Проте, всупереч вищенаведеному, додатки до заяви Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» про видачу судового наказу не засвідчені у встановленому порядку, а саме не містять назви посади особи, яка засвідчила копії, дати засвідчення копії.
Як визначено у ч.2 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.
Згідно з ч.2 ст.154 вказаного процесуального кодексу України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
Одночасно, господарський суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.п.3-6 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст.153 Господарського процесуального кодексу України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.148, 150, 152-154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд
Повний текст ухвали складено та підписано 13.06.2019р.
Згідно із ст.235 Господарського процесуального кодексу України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).
Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.О.Паляниця