РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2019Справа № 910/1176/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ»

до відповідача - 1: Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області

відповідача - 2: Головного управління Національної поліції в Житомирській області відповідача - 3: Державної казначейської служби України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ролл Транс Груп»

про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

від позивача, Замлинський С.С., , ;

від відповідача-1, не з`явилися, , ;

від відповідача-2, Голобородий Ю.М., , ;

від відповідача-3, не з`явилися, , ;

від третьої особи, не з`явилися, , ;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

01 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ» (позивач) надійшла позовна заява б/н від 28.01.2019 року до Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області; Головного управління Національної поліції в Житомирській області; Державної казначейської служби України (відповідачі) про відшкодування майнової шкоди (збитків, втрат) в розмірі 20 000, 00 грн. (двадцять тисяч гривень 00 копійок), завданої протиправними діяннями з боку органів досудового розслідування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем-1 та відповідачем-2 вилучене майно не було повернуто, у строки передбачені законом, не було вжито заходів щодо забезпечення належної схоронності вилученого майна та транспортного засобу, тим самим порушені права позивача на власність та завдано позивачу майнову шкоду в розмірі 20 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 року у справі № 910/1176/19 позовну заяву б/н від 28.01.2019 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ» до Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області; Головного управління Національної поліції в Житомирській області; Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ» строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

21 лютого 2019 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦУНАМІ» надійшла заява б/н від 18.02.2019 року про усунення недоліків, в якій позивач також звернувся до суду із проханням виключити із справи відповідача-1 (Радомишльське відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області), оскільки відповідач-1 не є окремою юридичною особою.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року справу № 910/1176/19 передано на розгляд судді Даниловій М.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 року прийнято справу № 910/1176/19 до провадження, судове засідання призначено на 21.03.2019 року в режимі відеоконференції через Рожищенський районний суд Волинської області.

Представник позивача в судовому засіданні надавав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити, Також представник позивача в судовому засіданні звернувся до суду з проханням закрити провадження стосовно відповідача-1. Суд вирішив дане питання розглянути у наступному судовому засіданні.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою по відшкодування майнової шкоди ( збитків, втрат)завданої протиправними діяннями з боку органів судового розслідування, а саме Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області . Просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача ТОВ «Цунамі» 20000 грн. завданої майнової шкоди ( збитків, втрат).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.11.2018 біля 18 години на стаціонарному посту поліції на автодорозі « Київ -Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області був зупинений сідловий тягач -«MAN» реєстраційн6ий номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «Ролл Транс Груп» з напівпричепом «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перевозив дуб кругляк . Повернення майна та документів відбулось 7.12.2018 року, тобто через 22 дні, за які він, позивач, був змушений заплатити перевізнику 20000 грн. за наднормативний простій транспортного засобу. У зв`язку з чим, позивач вважає, що відповідачем ГУНП в Житомирської області порушено права позивача відповідно до вимог ст. 1176 Цивільного кодексу України.

Представник відповідача 2 ГУНП в Житомирській області проти позову заперечували, надали відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити позивачу в повному обсязі. В відзиві зазначили, що Позивачу не завдано будь якої шкоди, наявність порушення з боку відповідача 1 та відповідача 2 відсутні. Також просив суд закрити провадження відносно Радомишльського відділення поліції Коростишівського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, так як останній не є юридичною особою, а є лише структурним підрозділом юридичної особи публічного права - ГУНП в Житомирській області .

Представник відповідача 3 Державна казначейська служба України в відзиві на позовну заяву просила винести рішення на підставі діючого законодавства.

Представник 3-ї особи на боці позивача ТОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» надав до суду письмові пояснення в яких просив задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2018 року між ТОВ «ЦУНАМІ» та ТОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» був укладений договір № 20/08 на перевезення вантажів автомобільним транспортом. Пунктами Договору

- п.1.1. Замовник -ТОВ «Цунами « доручає, а Виконавець - ТОВ «РОЛЛ ТРАНС ГРУП» бере на себе зобов`язання надати за відповідну плату послуги з міжнародних і внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом, а також по організації таких перевезень

- п.1.2.Згідно з даним Договором Виконавець здійснює перевезення вантажів власним чи найманим транспортом .

- п.5.2. У випадку збільшення термінів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт, оформлення документів на приймання вантажів до перевезення та їх здачу згідно п.2.1.5 Договору, затримки, вилучення ( чи арешту) транспортного засобу представниками правоохоронних органів ( в т. ч. Національної поліції) понад 12 годин чи з`ясування інших обставин, пов`язаних із вантажем чи документами на вантаж, Замовник сплачує виконавцю неустойку за наднормативний простій транспортного засобу у розмірі -при перевезеннях по Україні -1000 грн. за кожен день простою, що включає вихідні та святкові дні, якщо інша сума штрафу не вказана на заявці.

На підставі Заявки № 880-11-2018 Замовник та Вантажоодержувач ТОВ «Цунамі» замовив перевезення дуб-кругляк об`єм 18кв.метрів, вага-20 тон, кількість автомобілів-1. Дата та час завантаження 14.11.2018. Термін доставки 1 день.

Відповідно до Товарно-транспортної накладної № 893737 від 15.11.2018 року вантажовідправник ФОП Івлев Р.Г. відправив замовнику ТОВ «Цунамі» автомобільним перевізником ТОВ «РОЛТРАНС ГРУП» дуб- кругляк 15,87 кв.м.

Як встановлено матеріалами справи, та не заперечувалось сторонами - 15 листопада 2018 року біля 18-00 годин, на стаціонарному посту поліції на автодорозі « Київ-Чоп» в с. Кочерів Радомишльського району Житомирської області, був зупинений сідловий тягач -«MAN» реєстраційн6ий номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «Ролл Транс Груп» з напівпричепом «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перевозив дуб кругляк, з яких походження 11 колод дуба не було підтверджено усіма відповідними документами про їх походження . Того ж дня, 15.11.2018 року, під час проведення огляду, вказаний автомобіль, напівпричеп, документи на транспортний засіб та лісоматеріал були вилучені слідчим як знаряддя злочину.

16 листопада 2018 року по даному факту розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000604,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 статті 185 КК України.

16 листопада 2018 року сідловий тягач, напівпричеп та 11 колод дуба кругляка були визнані речовими доказами, оскількі являються викраденими предметами та знаряддям вчинення злочину.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду в Житомирській області від 19.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Недашківського В.В. про накладення арешту на сідловий тягач з напівпричіпом бортовим, 11 колод дуба кругляка, в рамках розслідування кримінального провадження № 0000604, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченного ч.1 ст.185 КК України. На час розгляду данного клопотання, судом було встановлено, що 11 колод дуба -кругляк належав на праві власності ФОП Івлєв Р.Г.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 5 грудня 2018 року, апеляційну скаргу прокурора Коростишівської місцевої прокуратури задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2018 року, якої відмовлено в задоволені клопотання слідчого СВ Радомишльськогог ВП про накладення арешту на майно у рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000604 від 16.11.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України-скасовано в частині відмови у накладенні арешту на 11 колод дерев породи дуб. Накладено арешт на 11 колод дерев породи дуб, які були вилучені 15.11.2018 року під час огляду транспортного засобу -автомобіля -«MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «Ролл Транс Груп з напівпричепом «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В іншій частині ухвалу слідчого судді залишено без змін.

07.12.2018 року автомобіль та вантаж під розписку повернене на відповідальне зберігання представникам ФОП Івлєв Р .Г. та ТОВ «Ролл Транс Груп».

Кримінальне провадження № 0000604 на теперишній час триває.

03.01.2018 Позивач отримав від перевізника письмову вимогу про сплату відповідно до Договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом неустойку за наднормативний простій транспортного засобу в сумі 20000грн.

25.01.2019 року позивач сплатив зазначену суму на підставі платіжного доручення № 418.

Позивач просить стягнути завдану шкоду у розмірі 20000грн. право на відшкодування якої він має відповідно до ч.6 статті 1176 та статті 1173 ЦК України, так як діями відповідача ГУНП в Житомирській області було порушено його право на власність .

Висновки суду

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 Господарського кодексу України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Положеннями ст. 1176 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Зокрема, згідно з ч. 1 названої статті шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

В ч. 6 названої статті передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько-правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає.

Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №925/1112/17).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути збитки (майнову шкоду), які були завдані внаслідок несвоєчасного повернення вилученого майна після відмови слідчого судді щодо арешту майна, чим, на його думку, було порушено ст. 173 КПК України.

Виходячи зі змісту ст. 1176 ЦК України, для наявності підстав відшкодування шкоди має бути встановлено факт незаконності рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду. Одночасно з цим, має встановлюватися вина особи, якою було завдано збитки.

Щодо вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, судом було встановлено, що в ст. 132 КПК України передбачено можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Стаття 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно с доказом злочину, піддягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Арешт майна або відмова у ньому можуть бути оскаржені в апеляційному порядку (п. 9 ч. 2 ст. 309 КПК).

Згідно з ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою слідчого судді Радомишльського району Житомирської області від 19.11.2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання СВ Радомишльськогог ВП про накладення арешту на сіловий тягач з напівпричіпом бортовим та 11 колод дуба. 5 грудня 2018 року ухвалою апеляційного суду Житомирської області постановлено нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Радомишльського ВП Коростишивського ВП ГУНП в Житомирській області Недашківського В.В. задоволено часткового . Накладено арешт на 11 колод дерев породи дуб, які були вилучені 15.11.2018 року під час огляду транспортного засобу автомобіля -«MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ТОВ «Ролл Транс Груп « з напівпричепом «SCHMITZ» реєстраційний номер НОМЕР_2 . В іншій частині клопотання відмовлено.

7 грудня 2018 року транспортний засіб автомобіль, напівпричеп та 11 колод дуба були повернуті власникам майна та передані на відповідальне зберігання, тобто через 2 дні після постановлення ухвали Апеляційним судом Житомирської області.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України «Про судоустрій та статус суддів», стаття 13 якого визначає, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

З наведеного випливає, що господарський суд не наділений повноваженнями здійснювати оцінку правомірності накладення Апеляційним судом Житомирської області арешту на 11 колод дерев дуба, як заходів забезпечення кримінального провадження, як і не наділений повноваженнями здійснювати оцінку законності вищезазначених судових рішень.

Судове рішення Апеляційного суду Житомирської області наразі є чинним, в судовому порядку не скасоване, а відтак підлягає обов`язковому виконанню.

Перевірка правомірності відповідних дій чи бездіяльності органів дізнання, досудового слідства чи прокуратури здійснюється у відповідності до положень КПК України, та не відноситься до компетенції судів господарської юрисдикції.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення в судовому порядку незаконності дій слідчого щодо звернення до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, доказів звернення позивача із відповідним позовом матеріали справи не містять.

Положеннями ч. 1 ст. 1176 ЦК України чітко визначені випадки, за наявності яких відшкодування шкоди здійснюється не залежно від наявності вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

В даному випадку вимога про відшкодування шкоди (збитків) обґрунтована тим, що шкоду було завдано внаслідок несвоєчасного повернення вилученого майна на підставі Ухвали слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 19.11.2018 р. Але, позивач безпідставно не враховує, що зазначена Ухвала слідчого судді була скасована 5 грудня 2018 року, та майно - автомобіль, напівпричеп бортовий були повернуті власникам 7 грудня 2018 року. Суд зазначає, що до спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні положення про відшкодування шкоди, якими передбачено встановлення вини особи, якою було завдано таку шкоду.

Статтями 73, 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість позивачем не надано доказів на підтвердження наявності вини відповідачів у завданні йому шкоди (збитків).

Позивач не навів норм закону, яка б передбачала відшкодування шкоди, завданої рішенням суду за відсутності встановлення факту незаконності чи неправомірності такого рішення та вини особи, якою було завдано шкоду.

Доводи позивача на порушення його прав володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю не знайшли свого підтвердження в судовому засідання, так як на час вилучення 11 колод дуба, він ще не набув право власності на це майно . Відповідно до матеріалів справи, власником лісопродукції на час вилучення був ФОП Івлев. Транспортний засіб, який був вилучений слідчим, також належав на праві власності іншій особі ТОВ «Ролл ТРАНС Груп» .

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст.ст. 7, 13 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В силу статті 42 ГК України підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання самостійно на власний ризик і майнові втрати від такої діяльності, обумовлені договірними зобов`язаннями сторін, не можуть покладатися на державу за самим лише фактом їх понесення в будь-якому разі.

Сплата позивачем неустойки за наднормативний простій транспортного засобу у розмірі 20000грн. не може бути стягнута з Державного Казначейства України. Відповідно до положень тимчасової Інструкції з електронного обліку продукції лісозаготівель, лісопиляння і деревообробки на підприємствах Державного агентства лісових ресурсів України, затвердженої наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 27.06.2012 року № 202 визначено порядок обліку продукції лісозаготівель, лісопіляння і деревообробки із застосуванням електронних засобів маркування та обліку деревени. Позивач, як покупець деревини, повинен був переконатися в достовірності належних документів на лісопродукцію, та відповідні спеціальні засоби маркування тощо.

В ст.ст. 78, 79 ГПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на надані пояснення та докази, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку відсутній повний склад цивільного правопорушення, з яким законодавство пов`язує відшкодування збитків (шкоди), а відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення виключає відповідальність особи (в даному випадку - відповідачів), у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судовий збір за подачу позову у відповідності до ст. 129 ГПК України покладається судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 123, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 06.06.2019р.

Суддя Данилова М.В.