ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2019 року Справа № 902/271/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Носенко І.П.

відповідача - Воробйов А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім" на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18

за позовом фірми "Давос" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м.Одеса

до товариства обмеженою відповідальністю "ВІМЕКСІМ", м.Вінниця

про стягнення 3695159,48 грн.

В травні 2018 року Фірма «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства обмеженою відповідальністю «Вімексім» про стягнення 3 695 159,48 грн. заборгованості за Договором транспортно-експедиторського обслуговування № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов Договору транспортно-експедиторського обслуговування № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року в частині оплати повної вартості наданих послуг /а.с. 3-12/.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18, позов Фірми «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю до товариства обмеженою відповідальністю «Вімексім» про стягнення 3 695 159,48 грн. заборгованості згідно з Договором транспортно-експедиторського обслуговування № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Вімексім» на користь Фірми «Давос» у вигляді ТОВ 3 695 159,48 грн. - заборгованості; 55 427,40 грн. - судового збору.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з Договором, своє зобов`язання щодо повного розрахунку за надані послуги не виконав. Окрім того, місцевим судом встановлено, що позивачем також були оплачені послуги по фумігації вантажу, які у відповідності до вимог Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» підлягають відшкодуванню, як додаткові витрати, за наведеного останній дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю /т.4 а.с.220-230/.

Відповідач ТОВ «Вімексім», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує:

- суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам та заявленої правової позиції відповідача та надав формальну оцінку викладеним запереченням відповідача;

- 14.09.2018 року під час підготовчого провадження відповідачем була подана заява про витребування оригіналів доказів у позивача. Проте, позивач ухвалу суду від 14.09.2018 року, якою суд витребував оригінали доказів, не виконав. Також позивачем не були подані докази до суду першої інстанції, які б свідчили проведення фумігаційних робіт на користь відповідача, так, позивач не надав суду договори з третіми особами про надання послуг з фумігації, докази підтвердження розрахунків за цими договорами (акти виконаних послуг, докази оплати, копії податкових накладних);

- 16.10.2018 року, у день розгляду судом першої інстанцції справи по суті, позивачем подана заява про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів із додатками, про які позивач не повідомив суд раніше. Судом першої інстанції, попри заперечення відповідача, неправомірно залучено до матеріалів справи додаткові докази, які були досліджені судом, та на які суд першої інстанції посилається у мотивувальній частині рішення;

- матеріали справи не містять письмового повідомлення, яким позивач на виконання ч. 4 ст.80 ГПК України повідомив суд про докази, які були подані після закриття підготовчого провадження. Заява позивача про залучення додаткових доказів, яку суд отримав 16.10.2018 року під час розгляду справи по суті містить формальне обґрунтування необхідності залучення додаткових доказів, які були подані позивачем під час підготовчого провадження та про які позивач не заявив суду раніше. Тобто позивач попри той факт, що йому було відомо про наявність в матеріальному світі доказів, які були подані позивачем під час розгляду справи по суті, не виконав приписи ч.4 ст. 80 ГПК України;

- 29.10.2018 року через канцелярію суду відповідач подав суду першої інстанції письмову заяву про виключення з доказів документів, які отримані судом першої інстанції 16.10.2018 року, та розглядаючи справу без прийняття їх до уваги. Проте, суд першої інстанції зазначену заяву залишив поза увагою;

- 30.11.2018 року апелянтом подано заява про виключення з числа доказів документів, які були залучені судом до матеріалів справи, та розглядати справу без прийняття їх до уваги. Відповідні пояснення були подані представником відповідача, проте суд першої інстанції зазначену заяву відповідача не розглянув;

- 03.07.2018 року, після відкриття підготовчого провадження, позивач надав суду додаткові докази. Проте суд першої інстанції клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, протокольною ухвалою не задоволено. Відтак, при розгляді справи судом першої інстанції не повинні були б враховані зазначені докази.

- позивач не був позбавлений можливості у порядку ч.4 ст.80 ГПК України письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк конкретних доказів, об`єктивних причин, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк, докази, які підтверджують, що відповідач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаних доказів у відповідних клопотаннях;

- суд першої інстанції, приймаючи під час розгляду справи по суті додаткові докази, які були подані позивачем після закриття підготовчого засідання, дістався порушення ст. 194 ГПК України, де вказаною нормою суд обмежений приймати додаткові докази після закриття підготовчого провадження. Залучаючи до матеріалів справи додаткові докази після закриття підготовчого провадження, приймаючи їх до уваги та надаючи їм правову оцінку, суд порушив принцип змагальності сторін;

- матеріали справи не містять докази направлення позивачем на адресу відповідача додаткових пояснень, отриманих судом першої інстанції 25.09.2018 року з доданими додатками. Суд першої інстанції 25.09.2018 року питання про залучення додаткових доказів, поданих позивачем у порушення приписів ч.ч. 2, 4 ст. 80 ГПК України, не вирішував;

- суд першої інстанції обмежив відповідача в наданні пояснень щодо поданих позивачем доказів, відтак дослідження доказів відбулось судом із порушенням прав відповідача. Так, суд 30.11.2018 року не надав представнику відповідача надати пояснення щодо доказів позивача;

- предметом досягнутих домовленостей за Договором № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року є перевалка та транспортно-експедиторське обслуговування вантажу ячменя фуражного на умовах, встановлених вказаним Договором;

- безпідставним є висновок суду першої інстанції щодо того факту, що в межах Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 укладались договори поставки пшениці, договори поставки ячменю, договори поставки кукурудзи;

- підписання сторонами видаткових накладних на виконання договорів поставки свідчить виключно про досягнення згоди між сторонами щодо строку поставки, кількості, ціни за одиницю товару та асортименту партії обумовленого договором товару, а також встановлення юридичного факту переходу титулу власника на поставлений товар. Вказані видаткові накладні не укладались на виконання Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року, а відтак є неналежними доказами по справі;

- пунктом 1.5 Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року передбачено, що замовник передає виконавцю вантаж в порту за актами приймання-передачі, підписаними між замовником та виконавцем. У зазначених актах сторони договору фіксують вагу вантажу на вагах порту. Позивачем вказані акти до позовної заяви не надані;

- позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт приймання від апелянта вантажу для подальшого його транспортування, акт приймання, які передбачені п. 1.5 Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року, матеріали справи не містять;

- судом першої інстанції не надано правової оцінки доводам апелянта стосовно того факту, що ячмінь, який придбаний апелянтом у позивача за договорами поставки, знаходиться на зберіганні у позивача. Проти факту зберігання ячменю позивач не заперечує та не спростовує;

- господарськими судами при розгляді справи № 916/801/18 був встановлений факт, що станом на момент розгляду справи № 902/271/18 у позивача знаходиться на зберіганні майно відповідача, а саме 740,230 т. ячменю, згідно зі складською квитанцією на зерно від 22.09.2016 року № 9, відповідно до якої фірма «Давос» у формі ТОВ прийняла на зберігання вказане майно, яке належить апелянтові на праві власності, згідно з Договором поставки від 22.09.2016 № ВКЯ 22/09-16-01ДП, видаткова накладна від 22.06.09 № РН-0000032. Вищенаведеним спростовуються доводи позивача, що ним були надані транспортно-експедиторські послуги з перевалки ячменю, який фактично знаходиться на зберіганні у позивача, а відтак, суд першої інстанції дістався неправомірних висновків стосовно наявності факту надання вказаних послуг на користь відповідача;

- фумігаційні роботи не є предметом Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року, сторони не погоджували ціну робіт з фумігації, інші права та обов`язки, які випливають з вказаних правовідносин. Позивач не надав суду належні та допустимі докази, які б свідчали про той факт, що апелянт звертався до позивача з пропозицією проведення фумігаційних робіт;

- позивачем не виконувались вимоги ухвали суду від 22.08.2019 року та від 14.09.2018 року, якою суд першої інстанції повторно зобов`язав позивача надати договори з третіми особами про надання послуг з фумігації на користь позивача, підтвердження розрахунків за цими договорами (акти виконаних послуг, докази оплати, копії податкових накладних). Тобто, позивач не надав належні та допустимі докази, які б свідчили про факт надання послуг з фумігації;

- суд не надав правової оцінки положенню п.4.2 Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року, яким встановлено, що замовник самостійно оплачує витрати по фумігації вантажу, що ще раз додатково доводить той факт, що проведення фумігаційних робіт не регулюється Договором № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року;

- 09.08.2018 року позивачем були подані коносаменти, які викладені англійською мовою без подання перекладу на українську мову, а відтак, вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки візуально не є тотожними копіям, які були подані разом із позовом та вказані документи подані позивачем без додання нотаріально посвідченого перекладу на українську мову, немає можливості встановити зміст вказаних документів;

- позивачем подано суду суднові маніфести, які також викладені англійською мовою без подання перекладу на українську мову, а відтак вказані документи не можуть бути належними та допустимими доказами;

- Договір № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року містить низьку зобов`язань, які покладені на позивача та повинні бути виконані ним на користь відповідача, а відтак, виконання сторонами договору положень п.п.1.2, 1.5, 2.4, 2.9,2.12 та п.3.4 Договору, у своїй сукупності дають можливість стверджувати, що сторони виконували договір, згідно з досягнутими домовленостями. Позивач з цього приводу пояснення не надав, докази, які б підтверджували б виконання цих пунктів, також не надані, а відтак, доводи позивача щодо надання послуг за договором є неспроможними. Суд першої інстанції не прийняв до уваги положення договору;

- позивач не надав відповідачу документи згідно з переліком, визначеним в п.2.4 та в п.4.1 Договору, ці документи передують наданню рахунку, який також не наданий позивачем, а відтак позивачем не доведений момент виникнення у відповідача зобов`язання щодо сплати вартості наданих послуг;

- строк дії Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року закінчився 30.06.2016 року. Позивач не надав докази, які б свідчили про пролонгацію договору чи зміним сторонами строку дії договору, а відтак посилання позивача на будь-які документи чи зобов`язання після 30.06.2016 року є безпідставними та не підлягають прийняття до уваги.

Таким чином, на думку скаржника, наявні усі правові підстави для скасування оскаржуваного рішення суду від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18, оскільки судом першої інстанції не враховані всі обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, окрім того порушені норми як процесуального так і матеріального права /т.5 а.с. 5-14/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 року у справі № 902/271/18 (головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Тимошенко О.М.), відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18, розгляд справи призначено на 20.02.2019 року об 11:00 год. /т.5 а.с. 3-4/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду 01.02.2019 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду за касаційною скаргою Фірми «Давос» у формі товариства з обмеженою відповідальністю на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 року у справі № 902/271/18 /т.5 а.с.23-24/.

07.02.2019 року фірмою «Давос» у формі ТОВ подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 5695/19 від 07.02.2019 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги та просить оскаржуване рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 залишити без змін /т.5 а.с. 34-42/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 року, поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18, розгляд справи призначено на 17.04.2019 року /т.5 а.с. 61-62/.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 15.04.2019 року № 01-04/209 у зв`язку із перебуванням у відрядженні судді-члена колегії Тимошенка ОСОБА_1 у період з 15.04.2019 року по 19.04.2019 року (включно) та відповідно до статті 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 902/271/18 /т.5 а.с. 69/.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 року внесено зміни до колегії суддів та визначено для розгляду справи колегію суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Коломис В.В. /т.5 а.с. 70/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.04.2019 року, апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вімексім» на рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 прийнято у новому складі суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Коломис В.В. /т.5 а.с. 71/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 року у справі № 902/271/18, розгляд апеляційної скарги відкладено на 05.06.2019 року об 14:15 хв. /т.5 а.с. 78-79/.

27.05.2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від фірми «Давос» у формі ТОВ надійшли додаткові пояснення, у яких позивач зазначає, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.04.2019 року по справі № 924/270/18 касаційні скарги ТОВ «Вімексім трейд» залишено без задоволення, рішення господарського суду Хмельницької області від 07.08.2018 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 року по справі № 924/270/18 залишено без змін /т.5 а.с. 82-84/.

03.06.2019 року до Північно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «Вімексім» надійшло клопотання про залучення доказів (вх. № 20599/19 від 03.06.2019 року), яким апелянт просить зокрема долучити до матеріалів справи відповідь ДП «Адміністрація морських портів України» від 23.05.2019 року вих. № 1790/10-01-01, якою підтверджено той факт, що фірма «Давос» у форм ТОВ не є портовим оператором та з вказаною компанією не укладались ніякі правочини, які свідчили про виключне право позивача надавати послуги з перевалки вантажу. Натомість, зі змісту відповіді є дві юридичні особи, які мають статус портового оператора, це ДП «Морський торговельний порт Усть-Дунайськ» та ТОВ «Краншип» /т.5 а.с. 107-109/.

05.06.2019 року до початку судового засідання ТОВ «Вімексім» подано клопотання (вх. № 21065/19 від 05.06.2019 року) про витребування із господарського суду Хмельницької області матеріалів справи № 924/270/18, в обґрунтування якого заявник зазначає, що правовідносини у справі № 924/270/18 та справі № 902/270/18 можуть мати ознаки подібності, а тому матеріали справи № 924/270/18 мають бути досліджені судом в розрізі правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 року /т. а.с.114-115/.

Окрім того, 05.06.2019 року до початку судового засідання ТОВ «Вімексім» подано до суду клопотання (вх. № 21067/19 від 05.06.2019 року) про застосування правових позицій Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі № 924/270/18 /а.с. 116-119/.

В судовому засіданні 05.06.2019 року представник відповідача ТОВ «Вімексім» підтримав клопотання про витребування із господарського суду Хмельницької області матеріалів справи № 924/270/18, а також про застосування правових позицій Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі № 924/270/18.

Позивач заперечив щодо поданого відповідачем клопотання щодо витребування із господарського суду Хмельницької області матеріалів справи № 924/270/18, просив відмовити у його задоволенні за безпідставністю.

Частиною 1 та 2 ст.81 ГПК України встановлено, шо учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Розглянувши клопотання ТОВ «Вімексім» про витребування із господарського суду Хмельницької області матеріалів справи № 924/270/18, судова колегія зазначає, що в даному випадку, з огляду на предмет спору, відсутня об`єктивна неможливість подальшого розгляду справи за апеляційною скаргою на рішення місцевого господарського суду у справі № 902/271/18 за відсутності матеріалів справи № 924/270/18, оскільки матеріали справи містять необхідний обсяг доказів для вирішення спору щодо наявності чи відсутності підстав для розгляду позовних вимог позивача щодо заявленої до стягнення заборгованості за укладеним між сторонами Договором транспортно-експедиторського обслуговування № 22-15 ТЕО від 22.06.2015 року.

Слід також зазначити, що аналіз постанови Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі № 924/270/18 не дає підстав для висновку про невідповідність оскаржуваного судового рішення викладеним у цій постанові висновкам Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах норм і обставин справи, оскільки вона постановлена за інших фактичних обставин, у тому числі за іншими Договорами та транспортними документами, ніж у справі, що розглядається.

Крім того, судова колегія враховує, що при розгляді справ та прийнятті судових рішень, суд, перш за все, керується приписами чинного законодавства, а не судовою практикою. При цьому, можливість використання судом положень статей, які регулюють відносини з транспортно-експедиторського обслуговування залежить від конкретних обставин справи, які суд оцінює самостійно у відповідності до норм ст.ст.76-79 ГПК України.

За таких обставин клопотання апелянта про витребування із господарського суду Хмельницької області матеріалів справи № 924/270/18 та про застосування правових позицій Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі № 924/270/18, які невраховані у даній справі, задоволенню не підлягає.

05.06.2019 року в судовому засіданні представником ТОВ «Вімексім» подано письмову заяву про відвід колегії суддів у складі: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Юрчук М.І., судді Коломис В.В. від розгляду справи, з огляду на те, що наведене вище клопотання про витребування доказів було залишене колегією суддів без задоволення та правового обґрунтування, що викликає у скаржника сумнів в їх неупередженості та безсторонності /т.5 а.с.121-122/.

Розглянувши у нарадчій кімнаті заяву ТОВ «Вімексім» про відвід колегії суддів, суд прийшов до висновку про залишення даної заяви без розгляду з огляду на таке.

Згідно з ч.4 ст.35 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно з п.1 ч.2 ст.43 ГПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Частиною 3 ст.43 ГПК України встановлено, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Оскільки представником ТОВ «Вімексім» заявлено відвід колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., судді Юрчук М.І., судді Коломис В.В. у зв`язку із відмовою у задоволенні клопотання апелянта про витребування доказів у справі (незгода із процесуальним рішенням), що в порядку ч.4 ст.35 ГПК України не є підставою для відводу, суд визнає таку заяву зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами та, відповідно, залишає заяву ТОВ «Вімексім» про відвід колегії суддів без розгляду.

В судовому засіданні 05.06.2019 року представник ТОВ «Вімексім» підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати, а в позові Фірма «Давос» у формі ТОВ відмовити повністю.

Представник Фірми «Давос» у формі ТОВ заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

22.06.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вімексім» (надалі - замовник, відповідач) та Фірмою Давос в формі ТОВ (надалі - виконавець, позивач) укладеного Договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 22/15 ТЕО, відповідно до умов п.1.1 якого замовник доручає виконавцю здійснення робіт з перевалки і транспортно - експедиторського обслуговування в портпункті Кілія (далі- Порт) грузу ячменя фуражного у кількості 20.000 тон +/- 10% (далі Вантаж).

Кінцева вага вантажу, що відвантажується виконавцем на судно, визначається по закінченню його завантаження на судно замовника в порту, згідно даних коносаментів. Показники ваги фіксуються в коносаменті та штурманській розписці на підставі даних знаття осадки судна (драфт-сюрвей). Виконавець забезпечує належне проведення драфт-сюрвея. Драфт-сюрвей вважається виконаним належним чином, та його результати підлягають внесенню до коносаменту та штурманську розписку, тільки після підтвердження його результатів капітаном та/або судновласником та сюрвейром номінованим замовником та за рахунок замовника. У випадку неналежного виконання драфт-сюрвея виконавець зобов`язаний провести повторний драфт-сюрвей, та його результати також підлягають затвердженню капітаном та/або судновласника та сюрвейром, номінованим замовником та за рахунок замовника. Кінцева вага вантажу відвантаженого виконавцем на судно, наданого замовником, складається з загальної кількості вантажу згідно всіх коносаментів на даний вантаж (п.1.2 Договору).

Перевалка вантажу у портопункті Кілія здійснюється за схемою «баржа - морське судно» за допомогою 2-х плавкранів. Баржі, в яких здійснюється накопичення і збереження вантажу замовника, надаються виконавцем (п.п.1.3, 1.4 Договору).

Із змісту пункту 1.5 Договору слідує, що кількість вантажу, прийнятого виконавцем в порту згідно даного договору, визначається відповідно до актів приймання-передачі, підписаних виконавцем і замовником в рамках договорів поставки між ними. В актах приймання-передачі фіксується вага, визначена на вагах порту при перевантаженні вантажу, що надходить.

Виконавець повинен своєчасно забезпечити оформлення документів, необхідних для експорту вантажу, в т.ч.: повний комплект морських коносаментів та штурманських розписок; екологічну декларацію (у разі необхідності, по додатковому письмовому запиту замовника); фітосанітарний сертифікат; сертифікат походження; сертифікат нерадіоакивності. Вказані документи передаються виконавцем замовнику негайно після їх оформлення шляхом надсилання кур`єрською службою. Затримка в оформленні документів і/або їх передача замовнику тягне за собою відповідальність виконавця в розмірі 2,00 грн за тону (п.2.4 Договору).

Комплексна ставка виконавця за транспортно-експедиторське обслуговування 1 тони вантажу визначена у розмірі: завантаження морського судна в портопункті Кілія вантажопідйомністю від 3000 до 5000 тонн. Комплексна ставка складає 183,855 грн., в т.ч. НДС 20 % за 1 тонну, що складає по офіційному курсу НБУ на 22.06.2015 - 21,63, що дорівнює 8,5 доларів США за одну тонну (п.4.1 Договору).

Оплата здійснюється замовником згідно з виставленим рахунком у розмірі 100 % комплексної ставки протягом 3-х робочих днів після дати підписання відповідного коносаменту за умови надання виконавцем повного комплекту оригіналів документів згідно з п.2.3 і п.4.1 Договору (п.4.3 Договору).

В межах виконання Договору № 22/15 ТЕО від 22.06.2015 року між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено Договори поставки № 25/05-16-02 ДП від 25.05.2016, № 26/09-16-01ДП від 26.09.2016, № 02/12-2015-01Д від 02.12.2015, № 08/12-2015-02Д від 08.12.2015, № 03/11-2015-01Д від 03.11.2015, № 14/07-2015-04Д від 14.07.2015, № 19/11-2015-01Д від 19.11.2015, № 21/07-2015-04Д від 21.11.2015, № 26/06-2015-01Д від 26.06.2015, № 27/11-2015-01Д від 27.11.2015, № 16/03-17-01ДП від 16.03.2017, № м16/09-16-01ДП від 16.09.2016, № 17/02-16-02ДП від 17.02.2016, №17/08-16-01 ДП від 17.08.2016, № 18/08-16-02ДП від 18.08.2016, № 22/09-16-01ДП від 22.09.2016, № 23/09-16-02 ДП від 23.09.2018, № 27/08-2015-01Д від 27.08.2015, № 30/07-2015-01Д від 30.07.2015, № 28/10-2015-01Д від 28.10.2015, № 30/10-2015-01Д від 30.10.2015, № 10/08-16-01ДП від 10.08.2016, № 06/02-17-01ДП від 06.02.2017, 29/12-16-01Д від 29.12.2016, 13/01-17-01Д від 13.01.17, 16/01-17-02ДП від 16.01.2017, 18/01-17-04ДП від 18.01.2017, відповідно до яких постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки покупцеві ячмінь, а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього передбачену Договором грошову суму. Товар поставляється на умовах EXW - Франко-склад (в редакції Інкотермс 2010) за адресою: Зерновий комплекс фірми «Давос» на території портопункту Кілія, Одеська область, м.Кілія, вул.Железнякова, 4, надалі іменується як «Зерновий склад». Товар поставляється насипом. Остаточні вага та якість Продукції визначаються згідно зі складськими квитанціями, виданими зерновим складом (п.п.1.1, 1.2, 2.3, 2.4 Договору).

На виконання умов вказаних Договорів згідно з видатковими накладними, позивачем поставлено, а відповідачем - отримано ячмінь, а саме згідно видаткових накладних №№: РН-0000002 від 24.07.2015 - 392,775 тон; РН-0000001 від 24.07.2015 - 983,607 тон; РН-0000003 від 30.10.2015 - 590,832 тон; РН-0000004 від 30.10.2015 - 655,738 тон; РН-0000005 від 30.10.2015 - 918,430 тон; РН-0000023 від 23.02.2016 - 700 тон; РН-0000021 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000022 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000018 від 29.02.2016 - 1600 тон; РН-0000019 від 29.02.2016 - 1060 тон; РН-0000020 від 29.02.2016 - 135,136 тон; РН-0000015 від 29.02.2016 - 868,852 тон; РН-0000014 від 29.02.2016 - 81,571 тон; РН-0000016 від 29.02.2016 - 150 тон; РН-0000017 від 29.02.2016 - 100 тон; РН-0000026 від 25.05.2016 - 177,740 тон; РН-0000027 від 10.08.2016 - 550 тон; РН-0000028 від 17.08.2016 - 99,3 тон; РН-0000029 від 18.08.2016 - 47,7 тон; РН-0000031 від 16.09.2016 - 50,410 тон; РН-0000032 від 22.09.2016 - 740,230 тон; РН-0000033 від 23.09.2016 - 154,2 тон; РН-0000034 від 26.09.2016 - 150,770 тон; РН-0000008 від 06.02.2017 - 107,900 тон; РН-0000009 від 16.03.2017 - 150 тон; РН-0000079 від 29.12.2016 - 362,270 тон; РН-0000001 від 13.01.2017 - 48,970 тон; РН-0000002 від 16.01.2017 - 50,990 тон; РН-0000003 від 18.01.2017 - 27,150 тон.

Зі змісту коносаментів (перекладених бюро перекладів Тріс від 21.06.2018) слідує, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження - Кілія (Україна) було відвантажено насипом ячмінь (врожаю 2015 - 2016 року), зокрема: відповідно до коносаменту № 2 від 26.05.2016 на торгове судно «Серафіма» 4632,081 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Місурата, Лівія; відповідно до коносаменту № 2 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» у кількості 1169,374 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Іскендерун, Туреччина; відповідно до коносаменту № 2 від 03.03.2017 на торгове судно «Порада» у кількості 1200,000 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Фармагуста, Кіпр /т.2 а.с.217-219, 244-246, 247-249/.

В матеріалах справи, також наявні суднові маніфести, перекладені Грюшенковою О.П., справжність підпис якої, засвідчений приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Серафіма» 4632,081 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2015 року; на судно «Лізорі» 1169,374 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2016 року; на судно «Порада» 1200,000 м.т. українського ячменю врожаю 2016 року /т.3, а.с. 22, 25, 28/.

Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п.4.3 Договору № 22/15ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно ячменя, а саме: № 9 від 03.05.2016 року на загальну суму 991 404,30 грн., № 10 від 29.10.2016 року на загальну суму 253 760,01 грн., № 11 від 28.02.2017 року на загальну суму 275 910,00 грн. /т.1, а.с.54, 57, 60/.

Також в межах виконання Договору № 22/15ТЭО від 22.06.2015 року між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено договори поставки пшениці №№ ВКП: 13/08-2015-01Д від 13.08.2015, 16/10-2015-01Д від 16.10.2015, 04/11-2015-01Д від 04.11.2015, 01/12-2015-01Д від 01.12.2015; 02/12-2015-02Д від 02.12.2015, 16/12-2015-01Д від 16.12.2015, 25/12-2015-01Д від 25.12.2015, 29/12-2015-02Д від 29.12.2015, 17/02-16-01ДП від 17.02.2016, № 25/05-16-01ДП від 25.05.2016, 25/10-16-02ДП від 25.10.2016 на умовах визначених у викладених вище Договорах поставки ячменю.

Визначений у Договорах поставки товар - пшениця був переданий постачальником покупцеві відповідно до наступних видаткових накладних: РН-0000013 від 29.02.2016 - 750 т; РН-0000012 від 29.02.2016 - 100 т; РН-0000011 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000010 від 29.02.2016 - 100 т; РН-0000009 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000008 від 29.02.2016 - 200 т; РН-0000007 від 29.02.2016 - 1100 т; РН-0000024 від 29.02.2016 - 550 т; РН-0000006 від 29.02.2016 - 1000т; РН-0000025 від 25.05.2016 - 468,480т; РН-0000047 від 25.10.2016 - 40,466т.

Зі змісту коносаментів, перекладених бюро перекладів Тріс від 21.06.2018, слідує, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження - Кілія (Україна) було відвантажено насипом українську пшеницю, зокрема: відповідно до коносаменту № 1 від 05.07.2016 на торгове судно «Порада» у кількості 3010,497 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Тобрук, Лівія; відповідно до коносаменту № 1 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» 1698,749 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Іскендерун, Туреччина /т.2, а.с.220-222, 241-243/.

В матеріалах справи також наявні суднові маніфести, перекладені ОСОБА_2 , справжність підпис якої засвідчено приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 3010,497 м.т. насипом української пшениці; на судно «Лізорі» 1698,749 м.т. насипом української пшениці /том 3, а.с. 18-20, 21-23/ .

Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п.4.3 Договору №22/15ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно пшениці, а саме: № 7 від 29.10.2016 року на загальну суму 368 637,03 грн, № 8 від 08.07.2016 року на загальну суму 634 868,66 грн. /т.1 а.с.48, 51/.

Окрім того, в межах виконання Договору № 22/15ТЭО від 22.06.2015 між ТОВ «Вімексім» (покупець) та фірмою «Давос» у формі ТОВ (постачальник) укладено Договори поставки кукурудзи №№ ВКК: 04/12-20105-01Д від 04.12.2015, 07/09-2015-01Д від 07.09.2015, 08/12-2015-01Д від 08.12.2015, 10/12-2015-01Д від 10.12.2015, 29/09-2015-01Д від 29.09.2015, 12/11-2015-01Д від 12.11.2015, 30/12-2015-01Д від 30.12.2015, на умовах визначених у викладених вище Договорах поставки ячменю.

Визначений у договорах поставки товар - кукурудза був переданий постачальником покупцеві відповідно до наступних видаткових накладних: РН-0000006 від 13.11.2015 - 2740,678 т; РН-0000007 від 13.11.2015 - 224,574 т; РН-0000008 від 30.12.2015 - 122,074 т; РН-0000001 від 09.01.2016 - 875,426 т; РН-0000002 від 09.01.2016 - 210 т; РН-0000003 від 09.01.2016 - 100 т; РН-0000004 від 09.01.2016 - 100т; РН-0000005 від 09.01.2016 - 100 т.

Відповідно до коносаментів від 13.11.2015 №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, перекладених бюро перекладів Тріс від 21.06.2018, ТОВ «Вімексім» у порту - Кілія (Україна) було завантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 10, за яким відвантажено 2 965,252 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет; та відповідно до коносаментів від 09.01.2016 №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, відвантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 6, за яким відвантажено 7,500 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет /т.2 а.с.187-216, 223-240/.

В матеріалах справи також наявні суднові маніфести, перекладені Грюшенковою ОСОБА_3 .П., справжність підпис якої, засвідчений приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП Усть Дунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна із відомостями про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 1507,5 м.т. насипом української кукурудзи; на судно «Порада» 2965,252 м.т. насипом української кукурудзи /том. 3 а.с.14-16, 11-13/ .

Після підписання вказаних коносаментів відповідно до п.4.3 Договору №22/15ТЕО позивачем виставлені відповідачу рахунки на оплату наданих транспортно-експедиторських послуг відносно кукурудзи, а саме: № 5 від 16.11.2015 року на загальну суму 580 967,00 грн, № 6 від 12.01.2016 року на загальну суму 301 123,13 грн. /т.1 а.с.28, 40/.

Також надання вказаних транспортно-експедиторських послуг позивачем підтверджується наявними у справі заявками позивача до ДП МТП «Усть-Дунайськ» щодо прийняття та обробки вантажу від: 31.12.2015, 17.05.2016, 01.07.2016 та 24.10.2016 року, листами, якими ДП МТП «Усть-Дунайськ» підтвердило готовність до прийняття та обробку вантажу №№: 6/08 від 18.05.2016, 8/09 від 24.10.2016, 2/08 від 04.10.2016, б/н та дати, актами виконаних робіт; №8/91 від 26.10.2016, №8/46 від 29.05.2016, від 05.07.2016, №8/91 від 26.10.2016 року та рахунками: №8/4 від 09.01.2016, №8/62 від 05.07.2016, №8/46 від 29.05.2016, №8/91 від 26.10.2016 року /т.3 а.с.184-206/.

Таким чином, позивачем надано ТОВ «Вімексім» послуги транспортно-експедиторського обслуговування, за які відповідно до розділу 4 Договору підлягає оплата зі сторони відповідача.

Разом з тим, відповідачем лише частково проведено розрахунок за надані послуги в розмірі 679 726,85 грн., що підтверджується випискою по рахунку від 16.12.2015 року /т.3 а.с.245/.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки відповідач належним чином не виконує свої договірні зобов`язання, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи стверджується, шо правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору транспортно-експедиторського обслуговування № 22-15 ТЕО від 22.06.2015 року.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на виконання п.1.5 Договору № 22-15 ТЕО, сторонами протягом червня 2015лютого 2017 року укладені договори поставки щодо: ячменя, кукурудзи та пшениці, з оформленням відповідних видаткових накладних, які визначають кількість вантажу прийнятого виконавцем.

Статтею 929 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», транспортно-експедиторською діяльністю є підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів, а транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Статтею 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» передбачено, що перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно з ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу положень ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Як вбачається з умов укладеного між сторонами Договору № 22-15 ТЕО, кінцева вага вантажу, що відвантажується виконавцем на судно, визначається по закінченню його завантаження на судно замовника в порту, згідно даних коносаментів (п.1.2 Договору). Комплексна ставка виконавця за транспортно-експедиторське обслуговування 1 тони вантажу визначена у розмірі: завантаження морського судна в портпункті Кілія вантажопідйомністю від 3000 до 5000 тонн. Комплексна ставка складає 183,855 грн. в т.ч. НДС 20% за 1 тонну, що складає по офіційному курсу НБУ на 22.06.2015 - 21,63, що дорівнює 8,5 доларів США за одну тонну (п. 4.1. Договору). Оплата здійснюється замовником згідно виставленого рахунку у розмірі 100% комплексної ставки протягом 3-х робочих днів після дати підписання відповідного коносаменту за умови надання виконавцем повного комплекту оригіналів документів згідно п.2.3 і п. 4.1 Договору (п.4.3 Договору).

Зі змісту коносаментів, перекладених бюро перекладів Тріс від 21.06.2018, вбачається, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження - Кілія (Україна) було відвантажено насипом ячмінь (врожаю 2015 - 2016 року), зокрема:

- відповідно до коносаменту № 2 від 26.05.2016 на торгове судно «Серафіма» укількості 4632,081 м.т. (вага нетто) - порт розвантаження Місурата, Лівія;

- відповідно до коносаменту № 2 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» у кількості 1169,374 м.т. (вага нетто) - порт розвантаження Іскендерун, Туреччина;

- відповідно до коносаменту № 2 від 03.03.2017 на торгове судно «Порада» у кількості 1200,000 м.т. (вага нетто) - порт розвантаження Фармагуста, Кіпр.

Суднові маніфести, перекладені Грюшенковою О.П., справжність підпис якої, засвідчений приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП Усть Дунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна містять відомості про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Серафіма» 4632,081 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2015 року; на судно «Лізорі» 1169,374 м.т. насипом українського ячменю врожаю 2016 року; на судно «Порада» 1200,000 м.т. українського ячменю врожаю 2016 року /т.3, а.с. 22, 25, 28/.

Зі змісту коносаментів, перекладених бюро перекладів Тріс 21.06.2018, вбачається, що ТОВ «Вімексім» у порту завантаження - Кілія (Україна) відвантажено насипом українську пшеницю, зокрема:

- відповідно до коносаменту №1 від 05.07.2016 на торгове судно «Порада» у кількості 3010,497 м.т. (вага нетто) - порт розвантаження Тобрук, Лівія;

- відповідно до коносаменту № 1 від 26.10.2016 на торгове судно «Лізорі» 1698,749 м.т. (вага нетто) порт розвантаження Іскендерун, Туреччина.

Суднові маніфести, перекладені Грюшенковою О.П., справжність підпис якої, засвідчений приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна містять відомості про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 3010,497 м.т. насипом української пшениці; на судно «Лізорі» 1698,749 м.т. насипом української пшениці.

Також, відповідно до коносаментів від 13.11.2015 №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, перекладених бюро перекладів Тріс 21.06.2018, ТОВ «Вімексім» у порту - Кілія (Україна) було завантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 10, за яким відвантажено 2 965,252 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет та відповідно до коносаментів від 09.01.2016 №№: 1, 2, 3, 4, 5, 6, відвантажено насипом кукурудзу по 300 м.т. (за виключенням коносаменту № 6, за яким відвантажено 7,500 м.т.) на торгове судно «Порада», порт розвантаження Абу-Кір, Єгипет.

Суднові маніфести, перекладені Грюшенковою О.П., справжність підпис якої, засвідчений приватним нотаріусом, з відміткою ДП «МТП УстьДунайськ», Одеської митниці ДФС, державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, капітана торговельного судна містять відомості про проходження митного контролю, дозволу на вивезення товару з України. Вказані маніфести відповідно підтверджують, що відправником ТОВ «Вімексім» завантажено: на судно «Порада» 1507,5 м.т. насипом української кукурудзи; на судно «Порада» 2965,252 м.т. насипом української кукурудзи.

Таким чином, у відповідності до ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» факт видачі вищезазначених коносаментів свідчить про належне виконання Фірмою «Давос» у формі ТОВ своїх зобов`язань по Договору транспортно-експедиторського обслуговування № 22-15 ТЕО від 22.06.2015 року в частині відвантаження товару, а відповідно виникнення у ТОВ «Вімексім»- вантажовідправника обов`язку оплатити отримані ним послуги протягом 3-ох робочих днів після дати підписання відповідного коносаменту.

Щодо доводів апеляційної скарги ТОВ «Вімексім» про те, що посилання позивача на будь-які документи чи зобов`язання після 30.06.2016 року у зв`язку із закінченням строку дії Договору є безпідставними, судова колегія зазначає наступне.

Статтею 631 ЦК України та ч.7 ст.180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Так, пунктом 9.1 Договору від 22.06.2015 визначено строк його дії, а саме з моменту його підписання уповноваженими представниками до 30.06.2016, а в частині невиконаних обов`язків до повного їх виконання.

Разом з тим, відповідно до п.2.3 вказаного Договору визначено строк накопичення вантажу, який підлягає перевалці, а саме не більше 6 місяців.

Вказаний пункт договору виключає можливість припинення господарських відносин 30.06.2016, поскільки сторонами в межах Договору №22/15 ТЕО укладено договори поставки сільськогосподарських культур, в т.ч. і в період з 25.05.2016 по 16.03.2017 року, що породжувало необхідність до накопичення вантажу на майбутнє.

Зазначене позбавляє суд можливості розмежувати, яка поставка вантажу мала бути завершальною, тобто такою, яка вказує на подію, з якою сторони пов`язували закінчення строку дії договору.

Таким чином, суд вважає, що строк дії договору № 22/15 ТЕО слід пов`язати із моментом припинення господарських відносин між сторонами по поставці сільськогосподарських культур.

Матеріалами справи також спростовуються доводи відповідача щодо відсутності доказів прийняття товару для подальшого його транспортування та перевалки на борт судна, а саме актів приймання-передачі, на які є посилання в п.1.5 Договору № 22/15 ТЕО.

Так позивачем додано до позовної заяви від 25.05.2018 року видаткові накладні /т.2 а.с.21-68/, оформлені сторонами із дотриманням вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», тому означені документи фіксують факти здійснення господарських операцій, зокрема поставку (отримання) сільськогосподарської продукції на умовах визначених сторонами у Договорах поставки /т.1 а.с. 80-252, т.2 а.с. 1-20/.

Апеляційний суд також враховує пояснення Державного підприємства Морського торговельного порту «Усть-Дунайськ», викладене в листі № 631/01/07-18 від 22.08.2018 року, в якому останній зазначає, що між ним та ТОВ «Вімексім», а також з іншими суб`єктами господарювання, окрім Фірми «Давос» в формі ТОВ, договори про перевантаження вантажів на території порту не укладалися /т.3 а.с.182/.

Отже, доводи відповідача проте, що Договір №22/15 ТЕО від 22.06.2015 року фактично не виконувався, відповідач не звертався до позивача з заявкою про надання послуг та те, що послуги позивачем не надавались спростовуються наявними в матеріалах доказами.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем зобов`язань по Договору № 22-15 ТЕО, а доказів про сплату суми боргу відповідачем не надано, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 406 670,13 грн. - вартості наданих послуг транспортно-експедиторського обслуговування правомірно була задоволена господарським судом Вінницької області.

Щодо нарахованої позивачем заборгованості в розмірі 288 489,35 грн. по оплаті витрат на фумігацію вантажу.

Згідно з матеріалами справи, в межах виконання умов Договору № 22/15ТЕО позивач звернувся до ТОВ «Каліпсо» з листами: від 10.11.2015, від 05.01.2016, від 20.05.2016, від 02.07.2016, від 25.10.2016 року з проханням провести фумігацію: ячменя, пшениці та кукурудзи при їх завантаженні на торгові судна.

На підставі вказаних заяв ТОВ «Каліпсо» було надано послуги по фумігації вантажів в трюмах суден, на підтвердження чого останнім надано відповідні сертифікати фумігації /т.3 а.с. 222-244/.

Відповідно до п.1 ст.46 Закону України «Про карантин рослин», імпорт, експорт, реекспорт об`єктів регулювання, включених до переліку об`єктів регулювання для цілей імпорту, експорту та реекспорту, здійснюється в супроводі оригіналу фітосанітарного сертифіката або фітосанітарного сертифіката на реекспорт та/або іншої документації за запитом країни призначення.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про деякі питання реалізації Закону України "Про карантин рослин" від 12.05.2007 року № 705, ячмінь (код УКТЗЕД 1003), пшеницю (код УКТЗЕД 1001), кукурудзу (код УКТЗЕД 1005) включено до Переліку об`єктів регулювання для цілей контролю за переміщенням територією України.

Відповідно до п.21 Порядку проведення огляду, обстеження, аналізу, знезараження та інспектування (оформлення фітосанітарного та карантинного сертифікатів) об`єктів регулювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №705 від 12.05.2007 року (далі по тексту - Порядок), фітосанітарний та карантинний сертифікати видаються за результатами проведення фітосанітарних процедур.

Фітосанітарна процедура - порядок, встановлений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері карантину рослин, та спосіб застосування фітосанітарних правил, включаючи проведення огляду, обстеження, аналізу, інспектування та здійснення контролю за знезараженням об`єктів регулювання (ст.1 Закону України «Про карантин рослин»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про карантин рослин», фумігація (знезараження) - обробка хімічною речовиною в газоподібному стані, що повністю або головним чином охоплює товар.

Поскільки обов`язковою умовою для експорту дорученого відповідачем вантажу є наявність фітосанітарного сертифіката, отриманню якого передує проведення знезараження (фумігіція) вантажу, спростовується твердження відповідача щодо відсутності необхідності в її проведенні.

Судом з`ясовано, що вага та вид завантаженого на торгові судна вантажу співвідносяться із вагою та видом вантажу, відносно якого надано послуги фумігації. Зазначене свідчить, що надані ТОВ «Каліпсо» послуги фумігації надавалися в інтересах ТОВ «Вімексім» та для виконання цілей визначених умовами Договору № 22/15ТЕО.

Позивачем оплачено надані ТОВ «Каліпсо» послуги по фумігації вантажу в розмірі 288489,35 грн, у зв`язку із чим позивачем виставлено рахунки відповідачу на відшкодування понесених ним витрат, а саме №№: 5/1 від 16.11.2015, 6/1 від 12.01.2016, 7/1 від 29.10.2016, 8/1 від 08.07.2016, 9/1 від 03.05.2016, 10/1 від 29.10.2016.

Проте виставлений рахунок № 12/1 від 15.12.2015 (щодо фумігації ячменя на т/с «Кліо» кількістю 2165,000 мт) та рахунок № 13/1 від 15.12.2015 (щодо фумігації ячменя на т/с «Вега» кількістю 1376,382 мт) не стосуються вантажу, який був предметом дослідження у даній справі.

Згідно з ст.10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор має право, зокрема на відшкодування в погоджених з клієнтом обсягах додаткових витрат, що виникли в нього при виконанні договору транспортного експедирування, якщо такі витрати здійснювалися в інтересах клієнта.

Відповідно до пункту 4.2 Договору №22/15 ТЕО від 22.06.2015, замовник самостійно оплачує витрати по фумігації вантажу.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена вимога про стягнення з відповідача 288 489,35 грн. вартості наданих послуг по фумігації є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача про подання позивачем ряду доказів із порушенням ст. 80 ГПК України, судова колегія звертає увагу, що в першу чергу подання сторонами документів і матеріалів, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, апеляційний суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, були створені належні умови та здійснені всі необхідні дії для надання сторонами доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень в порядку положень ст.42 ГПК України.

Заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі не спростовують наведених висновків суду, а тому відхиляються за безпідставністю.

При цьому, колегія суддів зазначає, що хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Відповідно до ст.ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Рішення господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 03.12.2018 року у справі № 902/271/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вімексім" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 902/271/18 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "07" червня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Коломис В.В.