ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019 Справа № 904/22/19

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

до Відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Плюс", м. Дніпро

Відповідача-2: ОСОБА_1, м. Дніпро

про стягнення 27 524, 75 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебий ніс О.О.

Представники:

від позивача Задорожний С.О. дов. № 532-К-О від 19.02.2018

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Плюс" (далі - відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - відповідач-2), про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитом у сумі 78 407,61 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом у сумі 36 145,72 грн. та пені у сумі 33 682,85 грн., нарахованих позивачем з посиланням на неналежне виконання відповідачем-1 умов кредитного договору № МО/109 від 24.10.2007, з урахуванням договору поруки № МО/109-2, укладеного 10.10.2018 року між позивачем та відповідачем -2.

Ухвалою суду від 06.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

20.03.2019 року Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд сягнути солідарно з Відповідачів 27 137 грн. 90 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 386 грн. 85 коп. пені.

У зв`язку зі перебуванням судді Воронько В.Д. у відрядженні, розпорядженням керівника апарату Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2019 за № 342 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу матеріалів справи, за результатами якого справи № 904/22/18 передано на розгляд судді Ліпинському О.В.

Ухвалою суду від 03.04.2019 року справу № 904/22/18 прийнято до провадження.

Відповідачі 1,2 відзив на позов суду не надали, явку повноважних представників в судові засідання не забезпечили.

Ухвали суду, які направлялися на адресу місцезнаходження Відповідачів 1 згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулися до суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Щодо відповідача-2, його виклик до суду здійснювався в порядку, передбаченому ч. 10 ст. 176 ГПК України, шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення Відповідача1,2 про слухання справи.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в засіданні 04.06.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши стислий зміст та підстави вимог позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2007 року між Позивачем (Банком) та Відповідачем -1 (Клієнтом) укладено договір про надання овердрафт-мікро кредиту № МО/109. (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1 якого Банк при наявності вільних грошових коштів зобов`язується здійснити овердрафт-мікро обслуговування Клієнта, яке полягає в проведенні його платежів понад залишку коштів на поточному рахунку Клієнта НОМЕР_2, відкритому в Банку, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, встановленого згідно з п. 1.3 Договору, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому на поточному рахунку Клієнта утворюється дебетове сальдо. "Овердрафт-мікро" кредит надається на поповнення обігових коштів т здійснення поточних платежів Клієнта.

Якість послуг повинно відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта по поверненню кредиту, сплаті процентів та винагороди в обумовлені Договором строки.

Відповідно до п. 1.2 Договору на момент підписання Договору Ліміт складає 80 000 грн.

Пунктом 1.4. Договору встановлено, що здійснення платежів Клієнта в порядку, встановленому Договором, здійснюється Банком у строк до 24.10.2008 року.

Овердрафт-мікро кредитування Клієнта здійснюється Банком в межах Ліміту та строку, встановлених згідно п. п. 1.3., 1.4, даного договору, з періодом безперервного використання кредитом - не більше 30 днів (п. 1.5 Договору).

Відповідно до підпунктів 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 Договору, Клієнт зобов`язався сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитом згідно п.п.3.1, 3.2, 3.3. Договору. Здійснювати погашення кредиту, отриманого в межах встановленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду безперервного користування кредитом, встановленого в п. 1.5 Договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору. за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку Клієнта при закритті банківського дня, Клієнт сплачує проценти виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом та встановлений в Додатку №1.

У відповідності зі ст. 212 Цивільного кодексу України, при порушенні Клієнтом будь-якого з зобов`язань по сплаті кредиту, передбачених п.п. 104,105, 2.2.3, 2.2.4, 2.3.4 Договору, Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 38% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. (п. 3.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору передбачено, що сплата проценті за користування кредитом, розрахованих згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору, здійснюється в порядку, зазначеному в п.п. 1.1, 2.1.4, 2.2.7 Договору. Проценти, несплачені по закінченню періоду безперервного користування кредитом, вважаються простроченими. Сплата процентів може бути здійснена Клієнтом також з інших належних йому рахунків у встановленому законом порядку.

Як убачається зі змісту наданих суду банківських виписок, на виконання умов Договору Позивачем надавались Відповідачу-1 кредитні кошти в межах ліміту овердрафту, які останнім вчасно та в повному обсязі не повертались.

Як встановлено судовим рішенням у справі № 11/5005/8309/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ТОВ «Сігма-Плюс», і зазначені обставини, в силу вимог ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказування під час вирішення даного спору, внаслідок неналежного виконання відповідачем-1 умов договору про надання овердрафт-мікро кредиту № МО/109, за останнім утворилася заборгованість, яку стягнуто в судовому порядку у розмірі 8407,61 грн. 61 коп. заборгованості по кредиту, 9 007,82 грн. 82 коп. відсотків за користування кредитом, 6842,09 грн. 09 коп. пені, 5760,00 грн. штрафу.

Як убачається з матеріалів справи, в зв`язку з невиконання Відповідачем-1 судового рішення по справі № 11/5005/8309/2011, Позивач продовжив здійснення нарахування відсотків на залишок суми простроченої заборгованості по кредиту, розмір яких, за вирахуванням раніше стягнутих судом сум, склав 27 137,90 грн.

Крім того, позивачем здійснено нарахування пені станом на 13.10.2011 року, за період прострочення, який не був охоплений судовим рішення у справі 11/5005/8309/2011. Згідно наданого розрахунку та виписки розмір пені склав суму 386,85 грн.

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно статей 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Порушення Відповідачем строку погашення кредиту та сплати процентів і стало причиною виникнення спору.

Згідно з п. 4.1 Договору, при порушенні Клієнтом будь-якого з зобов`язань: по сплаті процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 3.1, 3.2., 3.3 Договору; строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 Договору; винагороди, передбаченої п.п. 2.2.6, 3.4. Договору, Клієнт сплачує Банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня.

Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов`язань, передбачених, зокрема, п. 4.1., 4.2, 4.3, Договору, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано Клієнтом (п. 4.4 Договору).

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

В силу п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідач-1 прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, в обумовлені строки кредит не повернув, у зв`язку з чим, в останнього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 27 524 грн. 75 коп., з яких: 27 137 грн. 90 коп. - заборгованості по відсоткам, 386 грн. 85 коп. - заборгованість з пені.

Зобов`язання за спірним договором забезпечено договором поруки № МО/109-2 від 10.10.2008 (далі - договір поруки), укладеним між позивачем та поручителем - ОСОБА_1 . (відповідач - 2).

Згідно п. 1 договору поруки, предметом є надання поруки відповідачем-2 перед банком, за виконання відповідачем-1 всіх своїх обов`язків за кредитним договором № МО/109 від 24.10.2007 року.

Згідно п. 4 Договору поруки, у випадку невиконання Боржником обов`язку за кредитним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до вимог ст.ст. 554, 610 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

В силу вимог ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

На час розгляду спору відповідачами не надано господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростовано.

Отже, позивач правомірно звернувся за захистом своїх прав шляхом стягнення заборгованості солідарно із відповідача-1 та відповідача-2 в судовому порядку.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідачів в рівних частинах.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Плюс" (49000, м. Дніпро, вул. Болгарська, 5, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 27 137 грн. 90 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 386 грн. 85 коп. пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігма-Плюс" (49000, м. Дніпро, вул. Болгарська, 5, ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 881 грн. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ., ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ідентифікаційний код 14360570) 881 грн. витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.06.2019

Суддя О.В. Ліпинський