Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/208/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Голюк Л.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Христюк І.А., адвокат, ордер серії ЖТ №067602 від 27.05.2019;

від відповідача-1: Крижанівський В.В., адвокат, ордер серії ЖТ №49225 від 02.04.2019;

від відповідача-2: не прибув.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11"

до 1) Дочірнього підприємства "Бердич-Буд" приватного підприємства "Подік"

2) Державного реєстратора Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича

про визнання незаконним та скасування рішення індексний номер 42415601 від 07.08.2018р. та рішення індексний номер 42414902 від 07.08.2018р

Позивач звернувся до суду з позовом про

- визнання незаконним та скасування рішення індексний номер 42415601 від 07.08.2018, державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, щодо внесення записів про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 46,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мостова, 3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2016 приватним нотаріусом Товянським С.Я., запис про право власності номер 17394889, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32328404 від 11.11.2016 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11" та

- визнання незаконним та скасування рішення індексний номер 42414902 від 07.08.2018 державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, щодо внесення записів про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 911,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41 АДРЕСА_1 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2016, приватним нотаріусом Товянським С.Я., запис про право власності номер 17395169, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32328667 від 11.11.2016 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11".

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що державним реєстратором Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича з порушенням вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позові, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову та покласти витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн., що поніс відповідач на позивача.

В матеріалах справи міститься відзив (а.с. 49-53), відповідно до якого відповідач-1 вважає внесені державним реєстратором рішення про скасування державної реєстрації права власності Позивача таким, що відповідають нормам діючого законодавства, а позов необґрунтованим.

Відповідач-2 не скористався своїм правом на участь в судовому засіданні: повноважного представника в судові засідання не направляв, про причини неявки суд не повідомляв, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Оскільки явка відповідача-2 в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Також в матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву (а.с.45-47), яким державний реєстратор не визнає позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, за договором купівлі-продажу від 10.11.2016 №2229, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Товянським С.Я., ДП "Бердич-Буд" ПП "Подік" (відповідач-1) продано ТОВ "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11" (позивач) нежитлове приміщення, літера А-2, загальною площею 46,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мостова,З (в минулому вул. Красіна). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об 'єкта нерухомого майна від 11.11.2016 №72828158 право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 04 зареєстровано за Позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2016, про що приватним нотаріусом Товянським С.Я. внесено запис про право власності номер 17394889 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32328404 від 11.11.2016.

Окремо, за договором купівлі-продажу від 10.11.2016 №2235, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Товянським С.Я., ДП "Бердич-Буд" ПГІ "Подік" продано Позивачу нежитлову будівлю, загальною площею 911,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41 АДРЕСА_2 . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.11.2016 №72826941 право власності на об`єкт нерухомого майна реєстраційний номер 104 зареєстровано за Позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.11.2016, про що приватним нотаріусом Товянським С.Я. внесено запис номер 17395169 на підставі рішення індексний номер 32328667 від 11.11.2016.

Отже позивач зазначає, що 10.11.2016 останній набув право власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна, що підтверджується договорами купівлі-продажу та державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно.

Разом з тим, позивач відзначає, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.10.2018 №140118555 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда В.Ю. (державний реєстратор) 07 серпня 2018 р. внесено запис про скасування державної реєстрації права власності Позивача на нежитлове приміщення, літера А-2, загальною площею 46,50 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Мостова,3, на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду №906/1181/17 від 27.07.2018, індексний номер рішення державного реєстратора Гербеда В.Ю. 42415601 від 07.08.2018.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.10.2018 №140120021 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеда В.Ю. 07 серпня 2018 р. внесено запис про скасування державної реєстрації права власності Позивача на нежитлову будівлю, загальною площею 911,3 кв.м., що знаходиться за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Короленка, 41 АДРЕСА_2 , на підставі постанови Рівненського апеляційного господарського суду №906/1181/17 від 27.07.2018, індексний номер рішення державного реєстратора Гербеда В.Ю. 42414902 від 07.08.2018.

Отже, в обох випадки при прийнятті рішення про внесення запису про скасування державної реєстрації права власності Позивача на нерухоме майно, державний реєстратор Гербеда В.Ю. посилається на постанову Рівненського апеляційного Господарського суду №906/1181/17 від 27.07.2018.

В свою чергу, позивач звертає увагу на те, що постановою Рівненського апеляційного грсподарського суду №906/1181/17 від 27.07.2018р скасовано рішення господарського суду Житомирської області від 22.03.2018 у справі №906/1181/17, прийнято нове рішення, яким позов задоволено та розірвано договір купівлі-продажу від 10.11.2016 нежитлового приміщення загальною площею 911,3 кв.м., що знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Короленка, АДРЕСА_3 ; розірвано договір купівлі-продажу від 10.11.2016 нежитлового приміщення загальною площею 46,5 кв.м., що знаходиться за адресою м. Бердичів, вул. Красіна,3.

Зазначеною постановою Рівненського апеляційного господарського суду. №906/1181/17 від 27.07.2018 не приймалось рішення про скасування відповідних рішень про державну реєстрацію прав Позивача на об`єкти нерухомого майна і така вимога не була предметом спору у справі №906/1181/17.

Зважаючи на вищевикладене, Позивач посилаючись на положення ст.ст. 653, 334 ЦК України, ч. 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та абз. 2 п. 51 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Свої вимоги Позивач додатково обґрунтовує правовою позицією в частині неправомірності скасування державної реєстрації прав за відсутності конкретного рішення суду про таке скасування в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №804/20728/14 та пунктах 87-98 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Порядок реєстрації прав на нерухоме майно, дії державного реєстратора з даного питання регулюються: Законом України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", "Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 з послідуючими змінами, "Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.201 1 р. №1141.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав (п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

За визначенням, наведеним у п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстраційною дією є державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав.

Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на об`єкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Відповідно частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Статтею 31-1 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено особливості проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів. Частиною 1 цієї статті встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. За приписами частини 2 цієї статті Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення.

Також абз. 2 пункту 67 "Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності у разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та цим Порядком, що підтверджують право власності на нерухоме майно відчужувача до укладення такого договору.

Згідно статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорювані рішення, індексний номер 42415601 від 07.08.2018 і рішення, індексний номер 42414902 від 07.08.2018 державного реєстратора відділу державної реєстрації речових права на нерухоме майно та їх обтяжень департаменту реєстрації Житомирської міської ради Гербеди Віталія Юрійовича, щодо внесення записів про скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення загальною площею 46,50 кв.м., яке знаходиться по вулиці Мостовій,3 і нежитлове приміщення загальною площею 911,3 кв.м., яке знаходиться по АДРЕСА_4 Короленка АДРЕСА_5 1 в АДРЕСА_6 Бердичеві прийняті відповідно до вимог закону.

Доводи позивача, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №804/20728/14 та пунктах 87-98 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16щодо неправомірності скасування державної реєстрації прав за відсутності конкретного рішення суду про таке скасування є безпідставними. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018, у справі №804/20728/14 відсутні, правова позиція і висновки щодо застосування норм права в разі розірвання договору, на підставі якого набуто право владності.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №909/968/16 міститься правовий висновок щодо застосування норм права при укладенні договору факторингу. Предметом розгляду даної справи був позов про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Викладена в постановах суду касаційної інстанції правова позиція не може розглядатися як свідчення про поширення правових висновків застосування норм Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Зазначені вище висновки ухвалені щодо справ які не є однаковими за предметом спору.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що повноваження державного реєстратора в разі розірвання договору, за яким відбувся перехід права власності на нерухоме майно, на підставі рішення суду, чітко врегульовані діючим законодавством, керуючись яким державний реєстратор (відповідач-2) вніс оспорювані рішення індексний номер 42415601 від 07.08.2018 та рішення індексний номер 42414902 від 07.08.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач не подав до суду достатніх доказів на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належним чином не обґрунтовані, заявлені всупереч вимогам чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, понесених відповідачем-1 на оплату професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (ч. 1 ст. 16 ГПК України).

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 16 ГПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

03.09.2018 між адвокатом Крижанівським В.В. (адвокат) та ДП "Бердич-Буд" ПП "Подік" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 73-75), згідно якого Адвокат здійснює представництво Клієнта в Господарському суді Житомирської області.

Згідно попереднього розрахунку судових витрат загальна вартість послуг складає 9000,00 грн. (4000,00 грн. - надання юридичних консультацій, складання заяв, запитів, клопотань; 5000,00 грн. - представництво відповдача-1 в суді, надання юридичних консультацій, складання заяв, запитів, клопотань).

Відповідно до ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами ст. 129 ГПК України, оцінивши відповідність обсягу роботи адвоката Крижанівського В.В. з представництва інтересів позивача розміру гонорару, з огляду на розумну необхідність відповідних судових витрат для даної справи, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість зазначеного відповідачем-1 розміру витрат на послуги адвоката.

Тому судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №11" (10030, м. Житомир, вул. Київська, 74 кв. 63, ід. код 30060116)

- на користь Дочірнього підприємства "Бердич-Буд" приватного підприємства "Подік" (13300, Житомирська область, м. Бердичів, вул. Красіна, 3, ід. код 34126217) 9000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення у зв`язку з лікарняним судді складено: 11.06.19

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - позивачу (рек. з повід.)

3,4 - відповідачам (рек. з повід.)