ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2019 р. Справа№ 910/7633/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Дідиченко М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Ільяшов Б.М., адвокат, договір про надання правової допомоги №1-30/07 від 30.07.18;

від відповідача - Гаврилова О.Ю., адвокат, довіреність № б/н від 14.12.18;

від третьої особи - Обухова Н.А. - особисто, Дьомін Д.С., адвокат, договір про надання правової допомоги №б/н від 06.06.18,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 (суддя Ягічева Н.І., повний текст складено - 06.03.2019) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників

ВСТАНОВИВ наступне.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", що оформлені протоколом від 03.04.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вказаними рішеннями Зборів його було позбавлено можливості придбати вивільнену частку померлого учасника товариства, а також було порушено порядок визначення вартості частки майна, яку вирішено виплатити спадкоємцю та передчасно прийнято рішення про зменшення статного капіталу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 позов задоволено повністю; визнано недійсними рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", що оформлені протоколом від 03.04.2018.

При прийнятті вказаного рішення місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем порушення його прав в частині позбавлення можливості придбати вивільнену частку померлого учасника товариства, а також порушення порядку визначення вартості частки майна, яку вирішено виплатити спадкоємцю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 та прийняти нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказує на відсутність порушення оскаржуваними рішеннями зборів прав позивача та ОСОБА_2 ., а також зазначає, що рішення про зменшення статутного капіталу товариства відповідача прийнято у відповідності з вимогами Закону.

В ході здійснення апеляційного провадження, а саме 30.05.2019 представником третьої особи було подано до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів.

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання дійшла висновку про залишення його без розгляду, з огляду на наступне.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/7633/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18.

При цьому, вказаною ухвалою учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Зазначена ухвала була отримана третьою особою 26.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Отже, з 27.04.2019 розпочався перебіг, встановленого судом, 15-тиденного строку для подання, зокрема, клопотань.

Відповідно 11.05.2019 (оскільки, вказаний день був робочим) вказаний строк сплив.

Клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів було подано третьою особою 30.05.2019, тобто із пропуском 15-тиденного строку.

При цьому, про поважність причин неподання вказаного клопотання та зазначених у ньому доказів у встановлений судом строк, заявник не вказав.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів було подано третьою особою після закінчення, встановленого, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2019 у справі №910/7633/18, 15-тиденного строку, воно не може бути розглянуто та залишається судом без розгляду.

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні надав пояснення, якими підтримав апеляційні скарги.

Представники позивача та третьої особи в судовому засіданні надали пояснення, якими просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" було зареєстровано Подільською районною у місті Києві державною адміністрацією 06.06.2002 року, номер запису про державну реєстрацію 0000062.

За Статутом Товариства 2008 року Товариство складалось із 30 учасників з виділенням розміру внеску кожного до статутного капіталу та розміру частки у статутному капіталі (п.5.1.-5.3 Статуту).

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття" від 14.04.2009, оформленим протоколом № 17 внесено зміни до п.п.5.2, 5.3 Статуту, згідно яких статутний капітал Товариства становить 62 500 грн., який розподілено між 8 учасниками відповідно до їх внеску до статутного капіталу. Розмір частки у статутному капіталі кожного становить: ОСОБА_6 - розмір частки 0,096 %; ОСОБА_7 - розмір частки 37, 940 %; ОСОБА_8 - розмір частки 0,188 %; ОСОБА_9 - розмір частки 0,092 %; ОСОБА_10 - розмір частки 0,128 %; ОСОБА_3. - розмір частки 0,116 %; ОСОБА_12 - 61,340 % та ОСОБА_1 - розмір частки 0,100 %.

Учасник товариства ОСОБА_12 , який володів часткою у розмірі 61,340 %, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14.08.2014 державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори за спадковою справою № 957/2012, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1139 дружина померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , успадкувала частку у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" () у розмірі 61,340 відсотків від статутного капіталу.

До відповідача 27.08.2014 звернулась ОСОБА_2 із заявою про намір вступити до складу учасників Товариства, як спадкоємець корпоративних прав померлого учасника - ОСОБА_12, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.08.2014 року (дата смерті померлого учасника - 02.03.2012 року).

У зв`язку із чим 13.09.2016 року відбулися позачергові Загальні збори учасників відповідача, про що складено протокол від 13.09.2016 року.

На вказаних загальних зборах було вирішено, зокрема, відмовити у прийнятті ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття"; виплатити ОСОБА_2 . частку у розмірі 38 337, 50 грн.; зменшити статутний капітал ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття" та розподілити його між іншими учасниками; затвердити нову редакцію статуту товариства.

Вказані рішення Загальних зборів від 13.09.2016 року були оскаржені ОСОБА_1 в судовому порядку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 року у справі №910/21825/16, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017, позовні вимоги задоволено повністю; визнано недійсними рішення позачергових загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", оформлені протоколом позачергових загальних зборів учасників від 13.09.2016 року.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.10.2017 касаційна скарга ОСОБА_7 була залишена без задоволення, а постанова суду апеляційної інстанції - без змін.

Постановою Верховного Суду від 02 травня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_7 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого господарського суду України від 10.10.2017, постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.04.2017, рішення Господарського суду міста Києва від 26.12.2016 у справі №910/21825/16.

До порядку денного Загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", що відбулись 03.04.2019, було включено наступні питання:

Про обрання голови і секретаря загальних зборів Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про розгляд заяви ОСОБА_2 про прийняття її до складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", як спадкоємця померлого учасника,

Вирішення питання про виплату частки в майні, що належить спадкоємцю померлого учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" ОСОБА_12.,

Вирішення питання про збільшення чи зменшення статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про розгляд заяви ОСОБА_1 . від 01.08.2017 про викуп частки учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" ОСОБА_1 іншими учасниками Товариства,

Заслуховування звіту директора Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" про результати діяльності Товариства,

Про затвердження нової редакції статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про обрання керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про затвердження та скасування внутрішніх актів Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про визначення уповноваженої особи для підписання статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття",

Про визначення уповноваженої особи для здійснення державної реєстрації нової редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття".

Так, на Загальних зборів учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття", що оформлене протоколом від 03.04.2018, було вирішено:

обрати головою загальних зборів учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття" ОСОБА_4. та секретарем ОСОБА_7.

відмовити у прийнятті ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття" ;

виплатити частку в статутному капіталі товариства в розмірі 38 337,50 грн. Обуховій Н.А.;

зменшити статутний капітал товариства на 38 337,50 грн.; визначити розмір статутного капіталу товариства в сумі 24 162,50 коп.;

При цьому, від представника ОСОБА_1 надійшла пропозиція про внесення змін до порядку денного та поставлення на розгляд заяву ОСОБА_1 від 01.08.2017 про викуп частки учасника товариства. Щодо цього було вирішено не вносити зміни до порядку денного.

не заперечувати щодо продажу ОСОБА_1 своєї частки у статутному капіталі Товариства, переважне право купівлі якої мають учасники Товариства;

заслухано звіт директора товариства про результати діяльності товариства;

затверджено в запропонованій редакції нову редакцію статуту Товариства;

обрати директором товариства ОСОБА_7. із покладення повноважень відповідно до статуту;

вирішено скасувати внутрішні акти товариства;

уповноважено на підписання нової редакції статуту товариства голову загальних зборів ОСОБА_4. та секретаря ОСОБА_7.;

уповноважено директора товариства здійснити державну реєстрацію прийнятих загальними зборами учасників товариства рішень.

При цьому, слід зазначити, що рішення прийняті на вказаних Загальних зборах щодо, зокрема, відмови у прийнятті ОСОБА_2 до складу учасників ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття", виплати ОСОБА_2 частки у розмірі 38 337, 50 грн., зменшення статутного капіталу ТОВ "Республіканський будинок моделей взуття" та розподілення його між іншими учасниками є аналогічними рішенням, прийнятим 13.09.2016 року Загальними зборами, які, в свою чергу, були визнані недійсними в судовому порядку (справа №910/21825/16).

Вказані рішення прийняті у присутності учасників Товариства ОСОБА_7., який володіє 37,94% статутного капіталу, а без урахування частки померлого учасника 98,1376%; ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_16 , яка володіє 0,100% статутного капіталу, а без урахування частки померлого учасника 0,2587%; ОСОБА_10 , яка володіє 0,128% статутного капіталу, а без урахування частки померлого учасника 0,3311 %.

Господарським судам слід мати на увазі, що голоси, які припадають на частку померлого (ліквідованого) учасника, не враховуються під час голосування з питання про прийняття спадкоємця або правонаступника до товариства, під час визначення правомочності загальних зборів для прийняття рішення про прийняття спадкоємця або правонаступника учасника товариства до цього товариства, а також під час вирішення інших питань.

Отже, під час встановлення легітимності загальних зборів учасників ТОВ та наявності кворуму для проведення цих зборів слід враховувати голоси інших учасників товариства, які без голосів, що припадають на частку померлого (ліквідованого) учасника, становлять у сукупності 100 % голосів, що мають враховуватися під час визначення кворуму (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25.02.2016 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що 03.04.2019 року на вказаних Загальних зборах товариства був наявний кворум.

Позивач, вважаючи, що вказаними рішеннями його було позбавлено можливості придбати вивільнену частку померлого учасника товариства, а також, що було порушено порядок визначення вартості частки майна, яку вирішено виплатити спадкоємцю та передчасно прийнято рішення про зменшення статного капіталу, звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття", що оформлені протоколом від 03.04.2018.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваних рішень зборів) при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного (складеного) капіталу товариства підлягає зменшенню.

Законодавством не встановлено, правових наслідків при виході учасника з товариства у вигляді зменшення статутного капіталу товариства, законодавчі норми не забороняють товариству в особі його уповноваженого органу прийняття рішення щодо формування статутного капіталу іншим чином, в тому числі шляхом розподілу частки учасника товариства, що вийшов (помер), між іншими учасниками товариства, шляхом пропозиції учасникам викупити частку учасника, що вийшов (помер) чи шляхом прийняття до складу учасників товариства нових осіб та наділення їх часткою учасника, що вийшов (помер), з покладанням на цих осіб обов`язку щодо формування статутного капіталу, або шляхом поєднання цих джерел.

Така правова позиція узгоджується з встановленим ст. 55 Закону України "Про господарські товариства" переважним правом правонаступників та спадкоємців на вступ до господарського товариства.

Якщо спадкоємцю чи правонаступнику не було надано згоди на вступ до товариства, а частка учасника, що вибув (помер), була придбана самим товариством і протягом визначеного ч. 5 ст. 53 Закону України "Про господарські товариства" строку реалізована третім особам без пропозиції спадкоємцю чи правонаступнику придбати її, спадкоємець (правонаступник) вправі вимагати переведення на нього прав покупця (набувача) частки у статутному капіталі товариства.

Аналогічну позицію висловив Вищий господарський суд України у постанові від 01 квітня 2010 р. по справі №К7/113-09 зазначаючи, що норма ст. 55 Закону України "Про господарські товариства" від 19.09.1991 №1576-ХІІ щодо зменшення статутного (складеного) капіталу товариства не є імперативною, її положення вказують про підстави зменшення статутного фонду у разі видачі (виплаті) частки у майні товариства правонаступнику (спадкоємцю) або виключеній особі.

Учасники товариства зацікавлені в створенні умов для його нормальної, ефективної діяльності і мали намір викупити вивільнену частку або внести додаткові вклади з метою не зменшення статутного капіталу, оскільки розмір чистих активів перевищує розмір статутного капіталу.

Таким чином, з метою не зменшення статутного капіталу, у випадку відмови спадкоємцю у прийнятті до учасників товариства, учасники повинні визначити шлях формування статутного капіталу. І тільки, якщо кожен із учасників і третіх осіб не виявив наміру внести додатковий вклад, викупити вивільнену частку чи вступити до товариства, то тоді товариство зобов`язано зменшити статутний фонд на розмір вивільненої частки померлого учасника.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскільки питання у порядку денному було сформовано як зобов`язання зменшити розмір статутного капіталу відповідача, то позивач був фактично позбавлений права придбання вивільненої частки у статутному капіталі, чим були порушенні його корпоративні права.

У випадку відмови вищого органу відповідача від прийняття спадкоємця до складу учасників відповідача не забороняється прийняти рішення щодо формування статутного капіталу іншим чином, в тому числі шляхом розподілу частки померлого учасника між іншими учасниками товариства, шляхом доформування статутного капіталу за рахунок додаткових внесків інших учасників товариства чи шляхом прийняття до складу учасників товариства нових осіб та наділення їх часткою учасника, що вийшов, з покладанням на цих осіб обов`язку щодо формування статутного капіталу.

Так, представник позивача на загальних зборах відповідача висловив намір сформувати статутний капітал шляхом придбання вивільненої частки померлого учасника. В порушення вимог ст. 61 Закону України "Про господарські товариства", учасникам товариства не було запропоновано до голосування для включення до порядку денного питання про намір позивача сформувати статутний капітал шляхом придбання вивільненої частки у статутному капіталі.

Позивач був позбавлений права внести на розгляд зборів питання щодо формування статутного капіталу шляхом придбання вивільненої частки померлого учасника товариства.

Крім того, згідно із п.5 ст.144 Цивільного кодексу України зменшення статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю допускається після повідомлення в порядку, встановленому законом, усіх його кредиторів. У цьому разі кредитори мають право вимагати дострокового припинення або виконання відповідних зобов`язань товариства та відшкодування їм збитків.

Відповідно до ч.4 ст.52 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваних рішень зборів) рішення про зменшення статутного капіталу товариства надсилається поштовим відправленням всім кредиторам товариства не пізніше триденного строку з дня його прийняття.

Рішення товариства про зменшення його статутного капіталу набирає чинності не раніш як через 3 місяці після державної реєстрації і оприлюднення у встановленому порядку, згідно ст. 56 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваних рішень зборів).

Таким чином, законодавством передбачений порядок зменшення статутного капіталу, який полягає у повідомленні кредиторів не пізніше триденного строку з дня його прийняття, державній реєстрації рішення товариства і опублікуванні відомостей на веб-сайті Єдиного державного реєстру.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідачем у порушення ч. 5 ст. 144 Цивільного кодексу України, не було надано доказів відсутності у нього кредиторів або повідомлення їх про прийняття рішення щодо зменшення розміру статутного капіталу.

З огляду на все вищевикладене, доводи апелянта про те, що рішення про зменшення статутного капіталу товариства відповідача прийнято у відповідності з вимогами Закону є необґрунтованими.

Стосовно порядку визначення вартості частки майна, колегія суддів зазначає наступне.

У разі відмови спадкоємця від вступу до товариства або відмови товариства у прийнятті до нього спадкоємця йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала померлому учаснику, вартість якої визначається на день смерті учасника (п.4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Порядок проведення розрахунків із спадкоємцями учасника, які не вступили до товариства проводяться таким же чином, як і при виході учасника з товариства, оскільки положення ст.147 Цивільного Кодексу України відсилає до ст.148 Цивільного Кодексу України.

Аналогічне право учасника товариства з обмеженою відповідальністю передбачено ч.2 ст.148 Цивільного Кодексу України, ч. 1 статті 54 Закону України "Про господарські товариства" (в редакції чинній станом на час прийняття оскаржуваних рішень зборів), якою також встановлено, що така виплата не проводиться в день виходу учасника з товариства, а проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу.

Зазначені положення законодавства України, які передбачають при виході учасника із товариства виплату йому вартості частки майна товариства, пропорційну частці у статутному капіталі, є імперативними, ці правила не можуть бути зміненими статутними документами товариства. Товариство з обмеженою відповідальністю у своїх статутних документах може встановлювати лише порядок, спосіб визначення вартості частки майна, що пропорційна частці учасника в статутному капіталі, і строки її виплати.

Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" не передбачений порядок, спосіб визначення вартості частки майна і строки її виплати.

При цьому, у випадку неврегульованості в установчих документах порядку і способу обчислення вартості частини майна товариства та частини прибутку, яку має право отримати учасник при виході (виключенні) з товариства, а також порядку і строків їх виплати, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства, що визначається в порядку, встановленому законодавством, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату виходу (виключення) виключно із дійсної (ринкової вартості) нерухомого майна - об`єкта оцінки, з урахуванням загальної концепції визначення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна. Розрахунок належної учаснику частини прибутку здійснюється вся на дату виходу (виключення) з товариства. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу (п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Аналогічну правову позицію висловлює Судова палата у господарських справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного Кодексу України майном, крім речей, вважаються майнові права та обов`язки. У ч. 1 ст. 66 та у ст. 139 Господарського кодексу України визначено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення. виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства. Отже, вартість частки майна товариства, належної до сплати учаснику, що виходить (виключається) з товариства, повинна визначатися з розрахунку вартості усього майна, що належить товариству, в тому числі основних засобів, нематеріальних активів, оборотних активів, майна невиробничого призначення тощо з урахуванням майнових зобов`язань товариства.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду від 07.12.2012 року по справі №5023/091/11, в основу розрахунку розміру такої виплати повинні, бути покладені дані фінансового обліку та звітності (балансу) товариства станом на дату виходу учасника зі складу товариства.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що встановлення вартості частки спадкоємця у майні товариства неможливо без визначення вартості майна товариства і потребує спеціальних знань, адже при розрахунках важливе значення має правильне обчислення вартості частки учасника у майні товариства. При цьому необхідно врахувати вартість усіх активів товариства - як оборотних, так і необоротних.

Загальні збори учасників товариства можуть приймати рішення про визначення шляху формування статутного капіталу тільки після затвердження документів фінансового обліку та звітності (балансу) з метою визначення прибутку товариства отриманого по дату смерті учасника та вартості майна товариства.

Отже, товариство може відмовитися від прийняття спадкоємця до складу учасників з обов`язковою виплатою у грошовій або натуральній формі частки у майні товариства, яка належала померлому учаснику, вартість якої визначається на день смерті учасника. Вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості чистих активів товариства за вирахуванням його зобов`язань, пропорційно його частці в статутному капіталі товариства на підставі балансу, складеного на дату смерті. Вартість частини майна товариства, належна до сплати спадкоємцю померлого учасника визначається виключно із дійсної (ринкової) вартості об`єкта оцінки. Така виплата не проводиться в день виходу учасника з товариства, а проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. Тільки після затвердження документів фінансового обліку та звітності, загальні збори учасників можуть прийняти рішення про шлях формування статутного капіталу.

Представник позивача був присутнім на зборах на яких розглядалось питання про прийняття до складу учасників Товариства спадкоємця померлого учасника - ОСОБА_2. Рішенням Загальних зборів відмовлено у прийнятті спадкоємця до учасників ТОВ та постановлено виплатити їй вартість частки в статутному капіталі Товариства в сумі 38 337 грн. 50 коп.

Водночас, питання про розгляд і затвердження річного звіту та балансу товариства на дату смерті учасника не було включено до порядку денного та не розглядалось, річний звіт та баланс не затверджувався загальними зборами товариства.

Як вбачається із матеріалів справи, протоколом загальних зборів прийнято рішення про виплату спадкоємцю вартості частки в статутному капіталі товариства в сумі 38 337, 50 грн. В порушення чинних норм законодавства, питання про виплату належної частини прибутку відповідача та вартості частини майна, яка пропорційна частці у статутному капіталі із дійсної (ринкової) вартості об`єкта оцінки з урахуванням загальної концепції визначення ринкової вартості об`єктів нерухомого майна не розглядалось.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про порушення порядку виплати вартості частини майна у статутному капіталі товариства, оскільки до порядку денного не було включено питання про затвердження балансу товариства станом на дату смерті учасника, а отже відповідач порушив порядок визначення вартості частки майна, яку вирішено виплатити спадкоємцю та передчасно прийняв рішення про зменшення статутного капіталу.

Стосовно доводів апелянта про відсутність порушень відповідачем прав позивача при вирішенні питання про законність визначення частки та порядку виплати вартості частки майна ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає, що вирішення питання про законність визначення частки та порядку виплати частки в майні стосується прав та законних інтересів позивача, оскільки останній є учасником товариства і неправильне та незаконне рішення з цих питань порушує його права на розподіл прибутку та майна товариства.

Щодо посилань апелянта на не порушення оскаржуваними рішеннями Зборів прав ОСОБА_2 , суд зазначає, що по даній справі вказана особа не виступає позивачем, а тому відповідно доведення наявності чи відсутності порушення її прав вказаними рішеннями не може вплинути на результат розгляду даного спору.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Крім того, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У нинішній справі колегія суддів дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Республіканський будинок моделей взуття" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/7633/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 10.06.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Дідиченко

М.А. Руденко