РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/3728/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Бондаренко Г. П.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/3728/19

За позовом Приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. І. Федорова, 32-а, м. Київ, 03038)

До Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (вул. Обсерваторна 17а, м. Київ, 04053)

Про відшкодування шкоди 14 284,38 грн

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (далі - відповідач) про стягнення 14 284, 38 грн.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" обґрунтовані тим, що на підставі договору добровільного страхування № 28-0197-00027 від 13.01.2017 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "RENAULT MASTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега", позивач просить стягнути з останнього 14 284, 38 грн. Також позивачем подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

18.04.2019 через відділ діловодства господарського суду від МТСБУ надійшла інформація стосовно страхового полісу № АК/2384587.

26.04.2019 через відділ діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити, з огляду на їх безпідставність, оскільки позивач звернувся із заявою про відшкодування 14 284, 38 після спливу одного року з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 16.06.2017 на автодорозі Київ - Знамянка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (власник автомобіля - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ Бетон») та "RENAULT MASTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вказаної дорожньо - транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Майнові інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕФЕ Бетон», пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем - «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 , застраховано у позивача на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00027 від 13.01.2017.

Постановою Обухівського районного суду Київської області від 04.07.2017 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рахунку - фактури № J від 13.09.2017 Іноземного підприємства «АІС - Автоцентр» вартість відновлення пошкодженого «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 складала 12 272, 44 грн.

Також судом встановлено, що сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00027 від 13.01.2017 на підставі страхового акта № ДККА - 57195 від 23.10.2017 складала 12 272, 44 грн.

Вказана сума страхового відшкодування виплачена позивачем страхувальнику (шляхом перерахування на рахунок Іноземного підприємства «АІС - Автоцентр» в повному розмірі, а саме: 12 272, 44 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 24.10.2017 № 30588.

У грудні 2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (сума вимоги: 12 272, 44 грн).

Відповідачем на виконання вимог позивача було частково відшкодовано шкоду (за мінусом франшизи, яка була передбачена полісом страхування) у розмірі 11 772, 44 грн, що підтверджується платіжних дорученням № 584 від 30.03.2018.

В подальшому, відповідно до рахунку - фактури № J від 20.04.2018 Іноземного підприємства «АІС - Автоцентр» вартість відновлення пошкодженого «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 склала 26 556, 82 грн.

Сума страхового відшкодування до виплати згідно з умовами договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0197-00027 від 13.01.2017 на підставі додаткового страхового акта № ДККА - 57195/1 від 24.04.2018 склала ще 14 284, 38 грн.

Відповідна сума страхового відшкодування також була виплачена позивачем страхувальнику (шляхом перерахування на рахунок Іноземного підприємства «АІС - Автоцентр» в повному розмірі, а саме: 14 284, 38 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 24.04.2018 № 8390.

У листопаді 2018 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію про відшкодування збитків завданих внаслідок дорожньо - транспортної пригоди (сума вимоги: 14 284, 38 грн).

Відповідач, як стверджує позивач, протягом трьох місяців відповіді на претензію направлену в листопаді 2018 року не надав, страхове відшкодування не сплатив, що і стало причиною звернення до суду із даним позовом.

Відповідач надав суду докази, що розглянувши надані позивачем матеріали він листом від 07.02.2019 вих. № 172 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки останній звернувся із відповідною заявою (претензією) про виплату після спливу однорічного строку з моменту дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 16.06.2017.

Предметом позову у справі є матеріально правові вимоги позивача до відповідача про стягнення 14 284, 38 грн страхового відшкодування.

Відповідач проти позову заперечує з огляду на відсутність підстав для його задоволення, оскільки із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 14 284, 38 грн позивач звернувся після спливу одного року з моменту скоєння дорожньо - транспортної пригоди, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За приписами статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдання матеріального збитку власнику транспортного засобу «ГАЗ 32212», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Однак, у разі якщо її цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою, адже, внаслідок укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ст. 29 вказаного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Судом установлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "RENAULT MASTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент вказаної ДТП була застрахована у відповідача згідно з полісом № АК/2384587, строком дії з 19.01.2017 по 18.01.2018.

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 100 000,00 грн та франшизу у розмірі 1 000, 00 грн згідно з інформацією Моторно транспортного страхового бюро з Єдиної централізованої бази даних.

Таким чином, відповідач взяв на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну третім особам під час ДТП, яке сталася за участю забезпеченого транспортного "RENAULT MASTER", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

За змістом статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

В такому випадку перехід прав кредитора від потерпілого до страховика за договором добровільного майнового страхування не зумовлює виникнення нових зобов`язань винуватця та страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ, а відбувається виключно заміна кредитора як сторони у вже існуючих правовідносинах (в існуючих зобов`язаннях з відшкодування завданої шкоди: деліктному зобов`язанні винуватця; зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ).

Відтак, у силу приписів статі 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора (потерпілого) у відповідному зобов`язанні саме на тих умовах, які існували в останнього, що в цьому випадку полягає в набутті права отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ узятих на себе зобов`язань виключно за умови подання йому у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку на підставі договору добровільного майнового страхування.

Ураховуючи наведені правові норми та встановлені судом обставини подання позивачем заяви на виплату страхового відшкодування за полісом № АК/2384587 в розмірі 14 284, 38 грн після спливу одного року з моменту ДТП, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Аналогічної правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що в підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не йде мова про заяву про додаткові вимоги, які стали відомі після ремонту - приховані пошкодження, з тих підстав, що у вказаній нормі закріплене право страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування, не зважаючи на обставини за яких така заява подається. Оскільки позивач звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування за полісом № АК/2384587 в розмірі 14 284, 38 грн після спливу одного року з моменту ДТП, відповідач був вправі відмовити позивачу у виплаті, і таким правом відповідач скористався.

Крім того суд зазначає, що виплата страхового відшкодування по додатковим вимогам була здійснена позивачем страхувальнику в квітні 2018 року, відповідно позивач не був позбавлений можливості звернутися до відповідача із заявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 14 284, 38 грн у строк встановлений законом.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем вимог, наведених ним обґрунтувань та наданих відповідачем доказів, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 13, 73-77, 86, 129, 182, 183, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Приватного акціонерне товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. І. Федорова, 32-а, м. Київ, 03038; ) до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Омега" (вул. Обсерваторна 17а, м. Київ, 04053; ) про відшкодування шкоди в розмірі 14 284,38 грн відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (вул. І. Федорова, 32-а, м. Київ, 03038; ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко