РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2019Справа № 910/22514/17
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Повного товариства "Ломбард ТОВ "Надал" і Компанія" (03148, м. Київ, вул. Академіка Корольова, 2, поверх 1)

до Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" (01001, м. Київ, пров. Музейний, 12)

про стягнення 162 691,51 грн

Представники сторін:

від позивача: Федоркін Д.В.;

від відповідача: Унінець І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Повного товариства "Ломбард ТОВ "Надал" і Компанія" до Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" про стягнення 162 691,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 15.05.2017 № 1396/15-05.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29.01.2018 за участю представників сторін.

16.01.2018 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про призначення судової технічної експертизи.

25.01.2018 відповідач через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

26.01.2018 позивач через відділ діловодства суду подав документи для долучення до матеріалів справи.

15.12.2017 набрав чинності Закон України від 03.10.2017р. N2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", яким зокрема, Господарський процесуальний кодекс України викладений в новій редакції.

Пунктом 9 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017р. N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ГПК України, в редакції Закону України від 03.10.2017 N2147VІІІ, чинної з 15.12.2017, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 910/22514/17 господарський суд дійшов висновку, що справу № 910/22514/17 слід розглядати за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні 29.01.2018 представник позивача надав суду клопотання про долучення документів; судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.02.2018.

19.02.2018 відповідач через відділ діловодства суду подав клопотання про залучення доказів.

У судовому засіданні 19.02.2018 представник позивача надав відповідь на відзив; судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 19.03.2018; зобов`язано позивача надати оригінали документів та зобов`язано відповідача забезпечити явку ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2018 призначено у даній справі судову технічну почеркознавчу експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6) та зупинено провадження у справі.

10.05.2018 від КНДІСЕ надійшли матеріали справи № 910/22514/17 та клопотання експертів про надання матеріалів для проведення судової експертизи та рахунок на оплату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.05.2018 поновлено провадження у справі № 910/22514/17, підготовче засідання у справі призначено на 04.06.2018, зобов`язано сторони до 01.06.2018 надати суду оригінали гарантійних листів № 005-22 від 04.07.2017 та № 004-24 від 21.07.2017, зобов`язано відповідача до 01.06.2018 надати суду: достовірні вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 в документах, що посвідчують особу, угодах, квитанціях, заявах, різних відомостях, договорах тощо (у тому числі наближених за часом виконання до досліджуваного документа, тобто за 2015-2017 року), зобов`язано Державне спеціалізоване підприємство "Укрспецторг" оплатити рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

31.05.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали від 17.05.2018.

В судове засідання 04.06.2018 представник відповідача не з`явився. Представник позивача повідомив в удовому засіданні про неможливість виконання вимог суду щодо надання оригіналів гарантійних листів № 005-22 від 04.07.2017 та № 004-24 від 21.07.2017 у зв`язку з їх відсутністю у підприємства.

Зважаючи на неподання відповідачем необхідних для проведення експертного дослідження документів, Суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 підготовче засідання відкладено на 20.06.2018, зобов`язано відповідача у строк до 19.06.2018 надати суду: оригінали гарантійних листів № 005-22 від 04.07.2017 та № 004-24 від 21.07.2017; достовірні вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_1 в документах, що посвідчують особу, угодах, квитанціях, заявах, різних відомостях, договорах тощо (у тому числі наближених за часом виконання до досліджуваного документа, тобто за 2015-2017 року), наказах на відпустку та відрядженнях.

19.06.2018 через відділ діловодства суду від відповідача надійшла заява на виконання вимог ухвали від 04.05.2018.

В судове засідання 20.06.2018 представник позивача не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представники відповідача надав усні пояснення щодо відсутності у відповідача оригіналів гарантійних листів № 005-22 від 04.07.2017 та № 004-24 від 21.07.2017.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 задоволено клопотання експертів Київського науково - дослідного інституту судових експертиз про надання матеріалів, необхідних для проведення експертизи №8358-8360/18-32, у справі №910/22514/17, провадження у справі № 910/22514/17 зупинено до закінчення проведення судової експертизи, матеріали справи № 910/22514/17 надіслано до Київського науково - дослідного інституту судових експертиз.

28.03.2019 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшли матеріали справи № 910/22514/17 з супровідним листом директора інституту про залишення без виконання ухвали про експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.04.2019 поновлено провадження у справі № 910/22514/17, підготовче засідання у справі призначено на 22.04.2019.

В підготовче засідання 22.04.2019 з`явилися представники сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2019, постановлено продовжити підготовче провадження на 30 днів та оголосити перерву у підготовчому засіданні до 15.05.2019.

В підготовче засідання 15.05.2019 з`явилися представники сторін.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Частиною 6 статті 183 Господарського процесуального кодексу України передбачено, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 цього Кодексу, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

За результатами підготовчого засідання 15.05.2019 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 15.05.2019 Судом розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 03.06.2019.

В судовому засіданні 03.06.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 03.06.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

15.05.2017 між Державним спеціалізованим підприємством "Укрспецторг" (покупець) та Повним товариством "Ломбард ТОВ "Надал" і Компанія" (постачальник) укладено Договір на поставку брухту дорогоцінних металів №1396/15-05 (надалі також - Договір), відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти брухт дорогоцінних металів у вигляді: ювелірних виробів без вставок та з викріпленими вставками, що були у використанні; монет, орденів медалей та жетонів з дорогоцінних металів і таких, які містять у собі дорогоцінні метали, що були у використанні; корпусів годинників з дорогоцінних металів; оправ фарфорових та кришталевих виробів з дорогоцінних металів; виробів з дорогоцінних металів (столові прибори, портсигари, шкатулки, підсвічники тощо); елементів знімних протезів, зубних протезів із золота, платини, що були у використанні, а також зубних дисків; предметів релігійного культу; мірних зливків, які не належать до банківських металів; інших цінностей, що не заборонені для купівлі чинним законодавством.

Відповідно до пункту 2.5 Договору, цінності від постачальника повинні надсилатися цінними посилками, обшитими тканиною без зовнішніх швів, у мішках з брезентової (або іншої цупкої) тканини чи в дерев`яних ящиках, що виключає доступ до цінностей без пошкодження печаток (пломб).

Згідно з п. 2.6 Договору, оціночна вартість посилки визначається за закупівельними цінами на дорогоцінні метали у брухті, які встановлюються розпорядженням Державного Спеціалізованого підприємства "УКРСПЕЦТОРГ" та діють на дату складання опису цінностей (додаток 1 до цього договору) та реєстру вкладення цінностей (додаток 2 до цього договору).

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що приймання посилок з цінностями проводиться покупцем відповідно до вимог Державного спеціалізованого підприємства "УКРСПЕЦТОРГ". Попереднє приймання посилок з цінностями проводиться без розпакування за кількістю місць, масою брутто та оціночною вартістю з оформленням акта про приймання посилок з цінностями. Остаточне приймання цінностей (посилок) з перевіркою їх кількісних та якісних характеристик, з визначенням вартості поставлених цінностей проводиться покупцем не пізніше тридцяти календарних днів після дати отримання посилки з оформленням акта про остаточне приймання цінностей.

Пунктами 4.3, 4.4 Договору визначено, що за поставлені постачальником цінності покупець здійснює розрахунок за фактично поставлені цінності після їх приймання відповідно до акта про остаточне приймання цінностей в строк до тридцяти банківських днів.

У разі виникнення заборгованості постачальника перед покупцем постачальник повинен здійснити відповідні розрахунки з покупцем в строк до чотирнадцяти банківських днів з моменту отримання повідомлення про заборгованість.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами сторін і укладається строком до 15.05.2018, проте діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (п. 11.1 Договору).

Позивач у позові зазначав, що на виконання умов Договору поставив відповідачу посилку брухту дорогоцінних металів на суму 150 525,74 грн., на підтвердження чого надав Акт про приймання посилок з цінностями № 1157/18-05 від 18.05.2017.

У листі № 22-05/105 від 22.05.2017 покупець зазначив, що посилка оціночною вартістю 150 525,74 грн. розпакована та її вміст прийнято за актом про остаточне приймання цінностей № 1277/22-05 від 22.05.2017.

Листами від 04.07.2017 № 005-22 та від 21.07.2017 вих. № 004-24 відповідач гарантував погашення заборгованості у розмірі 150 525,74 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору з оплати поставленого товару, у зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 150 525,74 грн., а також пеню у розмірі 12 165,77 грн. через прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

При цьому, Суд відхиляє твердження відповідача про те, що останнім не укладалось Договору на поставку брухту дорогоцінних металів №1396/15-05 від 15.05.2017 та директор ОСОБА_1 не підписував вказаного договору, оскільки вказані доводи не підтверджені жодними належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, Суд враховує і презумпцію правомірності правочину, закріплену в ст. 204 Цивільного кодексу України, яка відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростована.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що між сторонами виникли правовідносини на підставі Договору на поставку брухту дорогоцінних металів №1396/15-05 від 15.05.2017.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а тому обов`язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов`язань відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України.

За статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

На підтвердження факту здійснення позивачем відповідачу поставки цінностей позивачем долучено до матеріалів справи копію Акту про приймання посилок з цінностями № 1157/18-05 від 18.05.2017 на суму 150 525,74 грн., який містить відомості про те, що матеріальні цінності (570 г) були здані ОСОБА_2 ., а прийняті спеціалістом ОСОБА_4 , в графі акту "підстава приймання" вказано "1274/18-04". Також вказаний акт містить відбиток печатки відповідача, а в графі, де містяться відомості про прийняття товару, зазначено "посада, підпис, ініціали та прізвище матеріально відповідальної особи".

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку від 24.05.1995 № 88 (з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства фінансів України № 987 від 30.09.2014) повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Згідно з частиною 3 статті 237 Цивільного кодексу України, представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Заперечуючи проти факту отримання цінностей, відповідач зазначав, що ОСОБА_4. не є працівником Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг", а тому відповідач не отримував цінності.

Суд зазначає, що позивачем не надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 здійснювати від імені відповідача приймання цінностей як матеріально відповідальної особи.

Враховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено обставину поставки цінностей на загальну суму 150 525,74 грн. відповідачу, оскільки повноваження ОСОБА_4 . на приймання цінностей не підтверджені а ні письмовим договором, а ні довіреністю чи актом органу юридичної особи.

Крім того, Суд також враховує і те, що Акт про приймання посилок з цінностями № 1157/18-05 від 18.05.2017 не містить посилання на договір, укладений між сторонами - №1396-15-05, а натомість, в графі "підстава для приймання" акт містить посилання - 1274/18-04. В той же час, номером укладеного між сторонами договору, який заявлено як підстава виникнення спірних правовідносин, є №1396-15-05.

Поряд з викладеним Суд зазначає, що у пункті 5.5 Договору сторони узгодили, що право власності на поставлені постачальником цінності виникає у покупця з моменту підписання кінцевого акту приймання, і з моменту підписання якого, згідно з пунктом 4.3 Договору, розпочинається строк оплати поставлених цінностей.

З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України передання саме відповідачу на підставі Договору №1396-15-05 згідно кінцевого акту цінностей загалом на суму 150 525,74 грн., і відповідно, позивачем не доведено виникнення саме у відповідача обов`язку з оплати отриманих цінностей саме по Договору, який заявлено позивачем в якості підстави виникнення спірних правовідносин.

Крім того, Суд враховує, що наданий позивачем Акт про приймання посилок з цінностями № 1157/18-05 від 18.05.2017 не містить відомостей про те, що особа, яка прийняла від імені відповідача цінності, є саме матеріально відповідальною особою, а повноваження відповідної особи приймати продукцію саме від імені Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" з укладеним між сторонами договором не підтверджені належними доказами в розумінні ч. 3 ст. 237 Цивільного кодексу України.

Крім того, як встановлено Судом, за умовами п. 3.1 Договору остаточне приймання цінностей (посилок) з перевіркою їх кількісних та якісних характеристик, з визначенням вартості поставлених цінностей проводиться покупцем не пізніше тридцяти календарних днів після дати отримання посилки з оформленням акта про остаточне приймання цінностей.

Відповідно до пункту 4.3 Договору, саме акт про остаточне приймання цінностей є підставою для розрахунків.

Проте, матеріали справи не містять та сторонами суду не надано акту про остаточне приймання цінностей, який би підтвердив обставину приймання відповідачем цінностей від позивача на суму 150 525,74 грн., а наданий позивачем Акт про приймання посилок з цінностями № 1157/18-05 від 18.05.2017 не приймається Судом в якості доказу саме остаточного приймання цінностей, з огляду на встановлені вище обставини (відсутність доказів на підтвердження повноважень ОСОБА_5 здійснювати від імені відповідача приймання цінностей як матеріально відповідальної особи; повноваження ОСОБА_4 на приймання цінностей не підтверджені ні письмовим договором, ні довіреністю чи актом органу юридичної особи; номером укладеного між сторонами договору, який заявлено як підстава виникнення спірних правовідносин є №1396/15-05, який є відмінним від номеру, який зазначено у акті).

Щодо листа Державного спеціалізованого підприємства "Укрспецторг" від 18.05.2017 № 22-05/105, у якому покупець зазначив, що посилка оціночною вартістю 150 525,74 грн. розпакована та її вміст прийнято за актом про остаточне приймання цінностей № 1277/22-05 від 22.05.2017, Суд зазначає, що цей лист не є належним та допустимим доказом поставки цінностей, оскільки, по-перше, не містить посилання на укладений між сторонами договір №1396/15-05 від 15.05.2017, а, по-друге, умовами Договору сторонами узгоджено чіткий перелік документів, який оформляється при прийманні цінностей (акти, рекламації), а лист не є документом, який підтверджує двостороннє оформлення господарської операції щодо приймання/передавання цінностей.

Разом з тим, Суд також зазначає, що надані позивачем в копіях гарантійні листи від 04.07.2017 № 005-22 та від 21.07.2017 № 004-24, оскільки ці листи не є належними та допустимими доказами поставки цінностей, адже, як зазначалось вище, умовами Договору сторонами узгоджено чіткий перелік документів, який оформляється при прийманні цінностей (акти, рекламації), а лист не є документом, який підтверджує двостороннє оформлення господарської операції щодо приймання/передавання цінностей.

Разом з тим, Суд також звертає увагу, що за наслідками витребування оригіналів вказаних гарантійних листів для проведення експертизи у даній справі їх позивачем надано не було.

Враховуючи встановлені вище обставини, Суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні ст.ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України передання відповідачу та отримання відповідачем цінностей на суму 150 525,74 грн., а тому вимоги про стягнення основного боргу задоволенню не підлягають.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12 165,77 грн. пені у зв`язку з простроченням відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Оскільки в процесі судового розгляду не було встановлено обставини прострочення виконання відповідачем грошових зобов`язань перед позивачем за Договором, а вимоги про стягнення пені є похідними від вимоги про стягнення основного боргу, у якій позивачу відмовлено, тому Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення пені також задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому задоволенню не підлягають у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 10.06.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко