РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.06.2019Справа № 910/3986/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "4ПРОФІ" (61001, м.Харків, вул.Державінська, буд. 38, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік" (04074, м.Київ, вул.Лугова, буд. 9, )

про стягнення 36 578,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "4ПРОФІ" звернулось до Господарського суду міста Києва із вказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік" про стягнення 30 472,18 грн. заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними по договору поставки № 241 від 01.11.2017, 1482,78 грн. 3% річних, 4623,40 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/3986/19 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив та позивачу відповіді на відзив.

02.05.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що за умовами п.3.3 договору поставки № 241 від 01.11.2017 строк оплати вартості отриманої продукції на заявлену суму не настав, у задоволенні позову просив відмовити.

Позивач отримав ухвалу суду від 08.04.2019 - 17.04.2019, відповіді на відзив не надав.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 між позивачем (постачальник за договором) та відповідачем (покупець) був укладений договір поставки № 241, за умовами якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, поставляти покупцю (передавати у власність покупця) визначений цим договором товар, а покупець - приймати товар та оплачувати його на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Сторони у пп.1.2, 1.3 договору узгодили, що предметом поставки за цим Договором є наступний товар : друкована продукція» аудіо-, відеопродукція, інформаційні носії різних видів, у тому числі диски, канцелярські і супутні товари (далі - «Товар»), також рекламні, інформаційні, маркетингові послуги, послуги з організації збуту товару через кожну нову торгівельну точку покупця й інші послуги, перелік й умови надання яких сторони узгоджують шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Відповідно до п.3.3 договору, розрахунки за товар здійснюються в безготівковому порядку не пізніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після закінчення календарного місяця в якому було здійснено продаж на користь третіх осіб (з правом повернення та обміну) за умови своєчасного надання Постачальником всіх передбачених даним Договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається. Покупець не здійснює оплату Постачальнику за такий Товар, який ще не є реалізованим Покупцем на користь третіх осіб. Звіт за проданий Товар, який надсилається Покупцем на користь Постачальника електронною поштою є підставою для визначення моменту продажу Товару Покупцем на користь третіх осіб. У випадку несвоєчасного надання Постачальником всіх передбачених даним Договором та чинним законодавством України документів на товар, що постачається, термін розрахунків подовжується на відповідну кількість днів затримки.

Загальна сума Договору складається з окремих сум операцій, проведених на виконання даного Договору (п.3.4 договору).

Згідно п.3.5 договору, постачальник зобов`язаний щоквартально проводити звірку взаєморозрахунків з покупцем.

У пункті 3.6 договору визначено, що керуючись ч. З ст. 6, ч. 2 ст. 692 Цивільного Кодексу України сторони досягли згоди про те, що визначені пунктом 3.3. даного договору умови оплати за товар є розстрочкою платежу.

Матеріалами справи встановлено та відповідачем не заперечується, що на виконання умов договору позивач поставив за видатковими накладними № 54 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 55 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 56 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 57 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 58 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 59 від 10.11.2017 на суму 450,00 грн., № 60 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 61 від 10.11.2017 на суму 450,00 грн., № 62 від 11.10.2017 на суму 733,60 грн., № 63 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 64 від 11.10.2017 на суму 733,60 грн., № 65 від 10.11.2017 на суму 450,00 грн., № 66 від 11.10.2017 на суму 733,60 грн., № 67 від 11.10.2017 на суму 733,60 грн., № 68 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 69 від 11.10.2017 на суму 733,60 грн., № 70 від 10.11.2017 на суму 2302,10 грн., № 71 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 72 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 73 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн.,№ 74 від 10.11.2017 на суму 2058,38 грн., № 75 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 76 від 10.11.2017 на суму 1076,10 грн., № 77 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 78 від 10.11.2017 на суму 660,00 грн., № 79 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 80 від 10.11.2017 на суму 1754,70 грн., № 81 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 82 від 10.11.2017 на суму 899,30 грн., № 83 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 84 від 10.11.2017 на суму 621,60 грн., № 85 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 87 від 10.11.2017 на суму 844,30 грн., № 88 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., №89 від 10.11.2017 на суму 708,60 грн., № 90 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 91 від 1011.2017 на суму 815,90 грн., № 92 від 10.11.2017 на суму 715,00 грн., № 93 від 10.11.2017 на суму 798,46 грн., № 94 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 95 від 10.11.2017 на суму 1089,90 грн., № 96 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 97 від 10.11.2017 на суму 535,00 грн., № 98 від 10.11.2017 на суму 724,60 грн., № 99 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 100 від 10.11.2017 на суму 733,60 грн., № 101 від 10.11.2017 на суму 360,00 грн., № 102 від 10.10.2017 на суму 733,60 грн., № 103 від 10.11.2017 на суму 582,30 грн., № 104 від 10.11.2017 на суму 823,00 грн., № 134 від 17.11.2017 на сум у3806,16 грн., № 22 від 01.08.2018 на суму 2014,52 грн., № 23 від 01.08.2018 на суму 9445,10 грн., всього на суму 41 931,80 грн.

При цьому, судом враховано, що у позовній заяві позивач надав пояснення щодо зазначення у вказаних видаткових накладних договору № 101117/01 від 10.11.2017,в той час, як поставка товару здійснювалась по договору поставки № 241 від 01.11.2017.

Факт поставки товару по вказаному правочину № 241 від 01.11.2017 відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує.

За таких обставин, суд приймає ці видаткові накладні в якості належних доказів поставки товару на загальну суму 41 931,80 грн. саме про договору поставки № 241 від 01.11.2017.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідач порушив свої зобов`язання за договором в частині оплати за отриманий товар.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача складає 30 472,18 грн., з урахування часткового повернення товару, за прострочення виконання зобов`язання з оплати позивач нараховує 1482,78 грн. 3% річних, 4623,40 грн. інфляційних втрат.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, зокрема укладають господарський договір, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Отже, строк (термін) виконання зобов`язання встановлюється у вигляді календарної дати або періоду, а також може бути визначений подією, що має неминуче настати. В такому випадку зобов`язання підлягає виконанню з настанням цієї події або протягом певного періоду (через певний період) після настання такої події. Подія, яка може бути мірилом визначення строку, має бути такою, що неминуче настане.

У договорі сторони погодили строк оплати товару з вказівкою на подію - "після реалізації товару на користь третіх осіб", тобто обумовили настання у відповідача обов`язку оплатити товар обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (ч. 1 ст. 212 ЦК України - договір з відкладальною обставиною). При цьому відкладальна обставина вважається такою, що настала, якщо її настанню недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно (ч. 3 ст. 212 ЦК України).

Таким чином, дослідивши умови договору поставки, який є предметом провадження у даній справі, судом встановлено, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки з відстроченням платежу (відкладальна умова).

В пункті 14.1.202 Податкового кодексу України визначено, що продаж (реалізація) товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Загальні умови виконання господарського зобов`язання встановлені статтею 692 ЦК України. Так, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до положень ч. 1 ст. 212 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Отже, враховуючи предмет спору у цій справі та правило розподілу тягаря доказування між сторонами, відповідач, для звільнення себе від обов`язку оплати вартість продукції, має довести належними та допустимими доказами, що отримана ним продукція ще не реалізована.

За умовами п.3.3 договору обов`язок щодо надання постачальнику звіту за проданий товар, який є підставою для визнання моменту продажу товару покупцем на користь третіх осіб, покладається саме на відповідача.

Відповідач доказів, які підтверджували, що отриманий ним за видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, товар на спірну суму 30 472,18 грн. є нереалізованим, суду не надано.

Таким чином, реалізація продукції за відкладальною умовою та з настанням якої у відповідача виникає зобов`язання перед позивачем щодо сплати суми основного боргу, станом на дату розгляду даної справи є такою, що настала.

Враховуючи, що строк оплати відповідачем вартості отриманого товару за накладними є таким, що настав, за відсутності доказів оплати, вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої суми 30 472,18 грн. основного боргу визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ч.1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем 1482,78 грн. 3% річних, 4623,40 грн. інфляційних втрат за період з 11.11.2017 по 19.03.2019 прострочення виконання зобов`язання, з посиланням на те, що строк оплати настав відповідно до ст. 692 ЦК України з моменту отримання товару за видатковими накладними, судом не задовольняються, оскільки умовами п.3.3 договору передбачено інший порядок розрахунків, за відсутності наданих відповідачем Звітів та письмової вимоги позивача до відповідача відповідно до ст.530 ЦК України, позивачем не доведено підстав нарахування вказаних вимог у заявлені періоди.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач свого контррозрахунку позовних вимог не надав, стверджувань позивача не спростував.

Стверджування відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо ненастання строку оплати товару, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються наявними у справі доказами та умовами договірних зобов`язань.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню в частині стягнення 30 472,18 грн. основного боргу. В решті позову належить відмовити у зв`язку із безпідставністю нарахування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

1.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буква Логістік" (04074, м.Київ, вул.Лугова, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "4ПРОФІ"(61001, м.Харків, вул.Державінська, буд. 38, ) 30 472 (тридцять тисяч чотириста сімдесят дві) грн. 18 коп. основного боргу, 1600 (одну тисячу шістсот) грн. 32 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

2. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак