РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.06.2019Справа № 924/219/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г. розглянув у порядку письмового провадження матеріали господарської справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Моцного Андрія Віталійовича ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СІД ТРАНС" (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 9)

про стягнення 44 657,32 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.03.2019 до Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Моцного Андрія Віталійовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сід Транс" про стягнення за неналежне виконання умов договору про надання транспортно-експедиційних послуг №МАВ-18/07-18СТ від 18.07.2018 заборгованості в сумі 44657,32 грн., з яких 37732,30 грн. основного боргу за надані послуги, 2634,86 грн. інфляційних втрат, 516,93 грн. 3% річних, 3773,23 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18.03.2019 матеріали позовної заяви Фізичної особи-підприємця Моцного Андрія Віталійовича передані на розгляд Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2019 справу № 924/219/19 було передано для розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №924/219/19 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст.ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №612 вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була отримана відповідачем 15.04.2019, проте, у визначений судом строк відзив на позовну заяву останнім не подано.

Відповідно до ч. 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

18 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сід Транс" (надалі - замовник, відповідач) та Фізичною особою - підприємцем Моцним Андрієм Віталійовичем (надалі - перевізник, позивач) був укладений договір про надання транспортно - експедиційних послуг №МАВ-18/07-18СТ (надалі- договір).

Відповідно до п. 2.1. договору визначено, що замовник доручає, а перевізник бере на себе зобов`язання за рахунок замовника виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов`язаних з перевезенням вапнякового каміння та /або надати транспортно-експедиційне обслуговування, відповідно до узгоджених сторонами заявок до договору.

Найменування (вид) послуг перевізника та істотні умови кожного конкретного перевезення (групи однотипних перевезень), в т.ч., але не виключно: найменування (вид), кількість/вага вантажу; пункти відправлення та призначення вантажу; найменування Вантажовідправника та Вантажоодержувача; дата завантаження та розвантаження (термін перевезення) вантажу; тип, кількість, державні/реєстраційні номери транспортних засобів; умови перевезення; особливі вказівки клієнта чи інші умови узгоджуються сторонами в заявках до цього договору. Узгоджена сторонами заявка є невід`ємною частиною цього договору (п. 2.2. договору).

Згідно з 5.1. договору надання послуг за цим договором (в т.ч. здійснення перевезення) здійснюється на підставі заявки замовника. Така заявка може бути передана перевізнику електронною поштою.

Перевізник зобов`язується надати замовнику за фактом виконання доручення оригінал рахунку на оплату, акт прийому - передачі наданих послуг, транспортну накладну з відміткою (відбиток печатки/офіційного штампу) вантажоодержувача про отримання вантажу.

Податкова накладна складається в електронному вигляді в порядку та строк, що передбачені чинним законодавством України. Податкова накладна, має бути зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом строку, що передбачений чинним законодавством України (п. 3.1.3. договору).

Вартість послуг перевізника погоджується сторонами в заявках (або додатках) до договору. У дану суму включено виграти на оплату рахунків залучених до виконання перевезення третіх осіб та всі інші витрати перевізника пов`язані з виконанням доручення замовника, а також винагорода перевізника (плата за надані ним послуги) у урахуванням ПДВ (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 4.2. договору оплата здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Сторонами акту приймання - передачі наданих послуг, який підписується Сторонами після надання наступних оригіналів документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактури, реєстру перевезень вантажу. Оплата здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок перевізника.

Строк дії цього договору встановлюється з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором (п. 9.1. договору).

18 липня 2018 року у відповідності до умов договору сторонами було складено і підписано заявку №1 до договору, відповідно до якої останніми було погоджено найменування вантажу (вапнякове каміння), його кількість (1300 тис/т), сума (110,83 грн за 1 тонну, ПДВ -22,17 грн.), пункт відправлення (село Новосілка Тернопільської області), пункт призначення вантажу (Хмельницька область, Волочинський р-н, смст. Наркевичі, вул. Заводська, 1), дата завантаження та доставки вантажу в пункт призначення (19.07.2018 - 31 грудня 2018), найменування вантажовідправника (ТОВ ВП «Гірничодобувна промисловість») та вантажоодержувача (ТОВ «Наркевицький цукровий завод» ), а також контактну особу на розвантажуванні ( ОСОБА_1 ).

На виконання умов договору та вищевказаної заявки позивачем в період з 19 липня 2018 року по 15 серпня 2018 року було здійснено перевезення вапнякового каміння в кількості 1305.5 тис./т., про що свідчать підписані уповноваженими особами товарно - транспортні накладні: -№4514 від 19.07.2018 року, №4515 від 19.07.2018 року, №4533 від 19.07.2018 року, №4534 від 19.07.2018 року, №4539 від 19.07.2018 року, №4540 від 19.07.2018 року, №4542 від 20.07.2018 року. №4563 від 30.08.2018 року, №4573 від 20.07.2018 року, №4637 від 23.07.2018 року, №4638 від 23.07.2018 року, №4659 від 23.07.2018 року, №4660 від 23.07.2018 року. №4681 від 24.07.2018 року, №4682 від 24.07.2018 року, №4699 від 24.07.2018 року. №4700 від 24.07.2018 року, №4722 від 25.07.2018 року, №4723 від 25.07.2018 року, №4750 від 25.07.2018 року, №4753 від 25.07.2018 року. №4766 від 26.07.2018 року, №4767 від 26.07.2018 року, №4785 від 26.07.2018 року, №4786 від 26.07.2018 року, №5131 від 06.08.2018 року, №5133 від 06.08.2018 року, №5144 від 06.08.2018 року, №5145 від 06.08.2018 року, №5171 від 07.08.2018 року, №5172 від 07.08.2018 року, №5250 від 10.08.2018 року, №5269 від 10.08.2018 року, №5276 від 10.08.2018 року, №5289 від 11.08.2018 року, №5365 від 14.08.2018 року, №5376 від 14.08.2018 року, №5406 від 15.08.2018 року, №5387 від 15.08.2018 року, №5419 від 16.08.2018 року.

З доданих позивачем до матеріалів справи актів наданих послуг №1 від 20.07.2018, №2 від 31.07.2018 та №4 від 20.08.2018 вбачається, що загальна вартість наданих позивачем послуг по перевезенню склала 173 631,50 грн.

За доводами позивача, відповідач не в повному обсязі здійснив оплату наданих послуг, зокрема, останнім була здійснена попередня оплата за договором лише на суму 135 899,20 грн, що є наслідком виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю "Сід Транс" заборгованості перед позивачем у розмірі 37 732,30 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем було нараховано до стягнення інфляційні втрати у розмірі 2 634,86 грн, 3 % річних у розмірі 516,93 грн та неустойку у розмірі 3 773,23 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором перевезення вантажу, а відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 32 Господарського кодексу України та Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковими для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 2 ст. 307 Господарського кодексу України встановлено, що договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Суд зазначає, що Закон України "Про автомобільний транспорт" та Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені наказом Мінтрансу України від 14.10.1997 №363, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568, визначають товарно-транспорту накладну як обов`язковий документ, що має оформлюватись при перевезенні вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 1 даних Правил, товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів та єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Як встановлено судом, факт надання позивачем послуг перевезення вапнякового каміння у кількості 1300 тис/т за маршрутом Тернопільська область, село Новосілка - Хмельницька область, Волочинський р-н, смст. Наркевичі, вул. Заводська, 1, підтверджується відповідними товаро-транспортними накладними, складаними за період з 19.07.2018 по 15.08.2018.

Враховуючи, що наявні у матеріалах справи товарно-транспортні накладні були скріплені печаткою вантажовідправника та підписані уповноваженими представниками, в тому числі при розвантажуванні ОСОБА_1 , без жодних письмових зауважень та заперечень, суд дійшов висновку, що послуги з перевезення надані позивачем належним чином і прийняті відповідачем без зауважень.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що умовами договору сторони передбачили оплату відповідачем отриманих послуг протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі наданих послуг, який підписується сторонами після надання наступних оригіналів документів: товарно-транспортної накладної, рахунку-фактури, реєстру перевезень вантажу.

З доданого до матеріалів справи опису вкладення у цінний лист та накладної №984 вбачається, що акти надання послуг №1 від 20.07.2018, №2 від 31.07.2018 та №4 від 20.08.2018, за підписом виконавця (перевізника), на загальну суму 173 631,50 грн були надіслані на адресу відповідача лише 14 лютого 2019 року.

З офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта" http://ukrposhta.ua/ua/vidslidkuvati-forma-poshuku вбачається, що поштове відправлення № 984 було вручене відповідачу 20.02.2019, тобто, з 21.02.2019 у останнього виник обов`язок протягом 10 (десяти) банківських днів здійснити повну оплату здійсненого позивачем перевезення.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи строки сплати, зазначені у п. 4.2 договору, строк виконання грошового зобов`язання відповідача по оплаті здійсненого перевезення на момент вирішення спору настав.

Беручи до уваги здійснену відповідачем попередню оплату за договором у розмірі 135 899,20 грн, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, суд дійшов висновку, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором №МАВ-18/07-18СТ від 18.07.2018 у розмірі 37 732,30 грн. (173 631,50 грн - 135 899,20 грн) належним чином доведений, документально підтверджений та строк оплати є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 37 732,30 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв`язку з неналежним виконання договірних зобов`язань, позивач також звернувся з вимогою про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 2 634,86 грн, 3 % річних у розмірі 516,93 грн та пені у розмірі 3 773,23 грн.

За змістом ст. 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки судом встановлено, що зобов`язання відповідача щодо оплати наданих позивачем послуг, з урахуванням п. 4.2. договору, виникло у останнього з 21.02.2019, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, які були нараховані позивачем за період прострочення з 01.09.2018 по 14.02.2019.

При цьому, суд не приймає до уваги надані позивачем до матеріалів справи відомості з електронної адреси позивача, оскільки скриншот електронного листа від 03.10.2018, з прикріпленим до нього файлом акту звірки взаєморозрахунків від 03.10.2018, не є належним доказом надсилання відповідачу відповідних актів надання послуг №1 від 20.07.2018, №2 від 31.07.2018 та №4 від 20.08.2018.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзив на позовну заяву чи докази, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили б про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог Фізичної особи-підприємця Моцного Андрія Віталійовича, а саме на суму 37 732,30 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сід Транс" (02140, м. Київ, вул. Бориса Гмирі, 9, ідентифікаційний код 39820757) на користь Фізичної особи-підприємця Моцного Андрія Віталійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) суму основного боргу у розмірі 37 732 (тридцять сім тисяч сімсот тридцять дві) грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1 623 (одна тисяча шістсот двадцять три) грн 11 коп.

3. В іншій частині вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10.06.2019

Суддя Л. Г. Пукшин