ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"13" червня 2019 р.Справа № 922/1823/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

розглянувши матеріали

позовної заявиТовариство з обмеженою відповідальністю "Авіті", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рисоіл-Юг", с. Визирська , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експрес-фінанс", м. Харків
про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Авіті", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до першого відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Рисоіл-Юг", другого відповідача, товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Експрес-фінанс", про: стягнення з першого відповідача понесених збитків у розмірі загальної вартості поставленого товару - сирої нерафінованої олії (суміш пресового та екстракційного) першого сорту із соняшникового насіння врожаю 2015 року українського походження у загальній кількості 2079 метричних тон 80 кілограм, а саме - 395 154,78 грн.; стягнення з другого відповідача понесених збитків у розмірі 0,1% від понесених витрат, а саме у розмірі 395,15 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення, зважаючи на наступне.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі порушення правил об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу). Відповідно до ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, які саме пов`язані одна до одної (між собою) підставою виникнення або поданими доказами.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач звернувся з позовом до першого відповідача з вимогою про стягнення понесених збитків у розмірі загальної вартості поставленого товару; до другого відповідача про стягнення понесених збитків у розмірі 0,1% від понесених витрат.

В обґрунтування позовних вимог до першого відповідача позивач посилається на те, що в період з 17 липня 2016 року по 02 серпня 2016 року позивачем було поставлено на адресу першого відповідача сиру нерафіновану олію (суміш пресового та екстраційного) першого сорту із соняшникового насіння врожаю 2015 року українського походження наливом у загальній кількості 21,890 метричних тон, за яку перший відповідач не розрахувався та яку не повернув позивачу. В обґрунтування позовних вимог до другого відповідача позивач посилається на договір № 15/03-2016 від 15 березня 2016 року, укладений між позивачем (замовник) та другим відповідачем (виконавець), предметом якого є надання послуг другим відповідачем позивачу з вивчення та моніторингу ризиків господарських операцій (бізнес-консультацій) замовника із контрагентами на території міста Одеса та Одеської області, а саме з товариством з обмеженою відповідальністю "Рисоіл-Юг" (перший відповідач у справі). Відповідно до п. 5.4 вказаного договору, виконавець несе відповідальність за дійсну шкоду, спричинену замовнику внаслідок його діяльності або бездіяльності за даним договором, у розмірі 1% від загального розміру понесених збитків в результаті поставок продукції на території Одеської області в рамках господарських взаємовідносин з товариством з обмеженою відповідальністю "Рисоіл-Юг". Отже, між позивачем та кожним з відповідачем існують самостійні правовідносини, які не є пов`язаними одна до одної.

З огляду на вище викладене вбачається, що вимоги до першого відповідача та до другого відповідача не є такими, що пов`язані одна до одної ані підставами виникнення, ані поданими доказами на їх обґрунтування, друга вимога щодо стягнення понесених збитків не є похідною, що в сукупності виключає можливість застосування положень ст. 173 ГПК України.

Суд зазначає, що при об`єднані даних позовних вимог в одному позові фактично штучно змінюється підсудність розгляду першої вимоги позивача - стягнення збитків у розмірі загальної вартості поставленого товару, яка пред`явлена до першого відповідача, місцем знаходження якого є м. Одеса.

З огляду на викладене, позовна заява з доданими документами провертається товариству з обмеженою відповідальністю "Авіті" для роз`єднання позовних вимог.

Крім вищевказаного, суд звертає увагу позивача на норму п. 11 ст. 30 ГПК України, якою внормовано питання щодо виключної підсудності справ у яких об`єднано основні вимоги із забезпечувальними і яка (справа) підлягає розгляду за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання. Тобто, навіть якщо виходити з позиції позивача щодо пов`язаності вимог, суд, який може розглядати такий спір це господарський суд Одеської області.

Водночас, на думку суду, про що й вказано вище в даній ухвалі суду, дані вимоги є штучно пов`язаними одна до одної, що зумовило постановлення даної ухвали на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Керуючись ст. 173, п. 2 ч. 5 ст. 174, ст. ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву та додані до неї документи товариству з обмеженою відповідальністю "Авіті", м. Харків

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повний текст ухвали складено 13 червня 2019 року.

Суддя Н.В. Калініченко

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).