ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 917/732/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Білоуса В.В., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання - помічника судді Зуєвої А.О.

за участю представника ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" -адвоката Бакланова Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019

у справі № 917/732/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №4

про внесення змін до договору,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №4 про внесення змін до договору № 833 про постачання електричної енергії від 20.01.2011, укладеного між сторонами, шляхом укладення додаткової угоди в редакції Постачальника, а саме:

«Додаткова угода № 13 про внесення змін (доповнень) до Договору про постачання електричної енергії і від 20.01.2011 року №833

м. Полтава " " 2018 р.

Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго", що діє за умовами та правилами виданих НКРЕ України ліцензій на постачання електричної енергії за регульованим тарифом та на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, далі - Постачальник, в особі тимчасово виконуючого обов`язки Голови Правління ОСОБА_5 та Заступника Фінансового директора ОСОБА_6, що діють на підставі Статуту та Протоколу засідання Наглядової ради ПАТ "Полтаваобленерго" від 12.02.2018, з одного боку, та Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство №4, (далі - Споживач), в особі директора ОСОБА_7, що діє - на підставі Статуту, з іншого боку (разом іменовані - Сторони), дійшли згоди про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії від 20.01.2011 № 833 (далі - Договір), а саме:

1. Керуючись постановою НКРЕ №1241 від 20.12.2001 "Про тарифи, диференційовані за періодами часу" (зі змінами та доповненнями) внести зміни з 01.03.2017 до додатку №13 "Порядок використання зонного обліку електроенергії" до Договору і викласти абзац 1 в редакції: "Для визначення рівня ставок двозонних тарифів, диференційованих за періодами часу, для кожного періоду (нічний, денний) для всіх сезонів Постановою НКРЕ №1241 від 20.12.2001 (зі змінами та доповненнями), встановлені такі тарифні коефіцієнти та тривалість періодів:

Період часуНічнийДенний
Тарифні коефіцієнти0,351,8
Тривалість періоду, годин816
2. На підставі постанови НКРЕКП №763 від 13.06.2017 "Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001 №1241" з 07.07.2017 змінити тарифні коефіцієнти, викладені в додатку №13 до Договору, і викласти в редакції:

Період часуНічнийДенний
Тарифні коефіцієнти0,351,35
Тривалість періоду, годин816
3. В разі внесення змін до постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001 "Про тарифи, диференційовані за періодами часу" зміни до додатку №13 "Порядок використання зонного обліку електроенергії" до Договору вносяться автоматично, без укладення додаткової угоди, з письмовим повідомленням Споживача, яке є невід`ємною частиною Договору.

4. Умови даної додаткової угоди розповсюджуються на взаємовідносини, які виникли з 01.03.2017 р.

5. Додаткова угода набирає чинності з моменту підписання, є невід`ємною частиною Договору і діє до його завершення.

6. Додаткову угоду складено у двох ідентичних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одній для кожної із Сторін.

7. Інші умови Договору, не змінені та не доповнені умовами цієї додаткової угоди, залишаються без змін.»

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 20.11.2018 у справі №917/732/18 (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено та внесено зміни до договору №833 про постачання електричної енергії від 20.01.2011, укладеним між сторонами, в редакції постачальника, зазначеній у позовній заяві.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 917/732/18 (судді : Медуниця О.Є., Барабашова С.В., Стойка О.В.) рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2018 скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 скасувати, залишивши в силі рішення Господарського суду Полтавської області від 20.11.2018.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог, позивач посилається на неврахування судом положень п. 2.1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2012 за №599/20912 щодо визначення тарифу для розрахунку за спожиту електричну енергію.

Також, скаржник у своїй касаційній скарзі посилається на те, що вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції дійшов безпідставного висновку про недоведеність позивачем правомірності застосування постанови НКРЕ № 1241 від 20.12.2001 року.

У відзиві на касаційну скаргу Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 4 просить оскаржувану постанову апеляційного господарського суду залишити без змін, як таку, що прийнята з урахуванням вимог чинного законодавства.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.03.2019 для розгляду касаційної скарги у справі № 917/732/18 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Білоуса В.В., Селіваненка В.П. та ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2019 у даній справі відкрито касаційне провадження, розгляд справи призначено на 29.05.2019 на 09:45 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.05.2019, згідно витягу, у зв`язку з відпусткою судді Селіваненка В.П., для розгляду касаційної скарги у справі № 917/732/18 визначено колегію суддів у складі: Ткаченко Н.Г. - головуючого (доповідача), Білоуса В.В., Огородніка К.М.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Наведені у касаційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду згідно вимог ст. 312 ГПК України, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм чинного законодавства.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги щодо внесення змін до договору №833 про постачання електричної енергії від 20.01.2011, укладеного між сторонами, в редакції постачальника, виходив з того, що КЖЕП №4 відноситься до споживачів 2 класу напруги, у яких наявний окремий облік споживання за періодами часу, отже даний споживач має право розраховуватися за електричну енергію за роздрібним тарифом на електроенергію, встановленим для відповідного класу споживачів, із застосуванням відповідних тарифних коефіцієнтів, встановлених постановою НКРЕ №1241 від 20.12.2001, які застосовуються у тому числі до тарифів на електричну енергію, що відпускається для: технічних цілей (роботу ліфтів, насосів та замково-переговоринх пристроїв, що належать власникам квартир багатоповерхового будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків, а у відповідача установлені засоби обліку диференційовані за періодами часу.

Таким чином, місцевий господарський суд встановивши обставини, які свідчать про наявність усіх чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, для зміни спірного договору, прийняв рішення про задоволення позову.

Апеляційний господарський суд скасовуючи рішення суду першої інстанції від 20.11.2018 та приймаючи нове рішення про відмову в позові, виходив з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та як встановлено судом, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 4 є комунальним підприємством, яке обслуговує житловий фонд, що належить територіальній громаді міста Горишні Плавні, враховуючи Статут підприємства.

Відносини сторін врегульовані договором від 20.01.2011 № 833 про постачання електричної енергії, за умовами якого ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" (постачальник) зобов`язався постачати електричну енергію, яка споживається населенням житлових будинків, а Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство № 4 (споживач) зобов`язалось прийняти та оплатити вартість спожитої електричної енергії.

Так, за умовами цього договору, на підставі відомостей про фактичні показники розрахункових приладів обліку електроенергії, позивачем здійснюється розрахунок фактично використаної електроенергії у розрахунковому періоді, оформлюється акт про обсяги спожитої електричної енергії та рахунок за використану у розрахунковому періоді.

Згідно розділу 9 зазначеного договору сторони визначили, що усі зміни та доповнення до договору повинні оформлюватися письмово. Спірні питання та розбіжності щодо виконання умов цього договору, щодо яких сторонами не буде досягнуто згоди, вирішуються у порядку, встановленому законодавством України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, у січні 2011, на момент укладення договору, у багатоквартирних будинках споживачем використовувалися традиційні засоби обліку, однозонні, не диференційовані за періодами часу, проте у 2015 році, за рахунок міського бюджету всі житлові багатоповерхові будинки, які обслуговує КЖЕП №4, були обладнанні приладами зонного обліку електроенергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках на роботу ліфтів та освітлення дворів, східців і номерних знаків.

Додатком 13 від 12.12.2013 до договору про постачання електричної енергії, сторони визначили, що ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" застосовує тарифні коефіцієнти відповідно до постанови НКРЕКП №498 від 23.04.2012, коефіцієнти тарифу для населення: денний - 1,0, нічний - 0,7 у зв`язку з тим, що замінені засоби обліку у житлових будинках, які обслуговує КЖЕП №4, з традиційних на диференційовані за певними періодами часу, а в подальшому в додатку №13 від 01.04.2015 сторони відобразили зміни тарифних коефіцієнтів для населення: денний - 1,0, нічний - 0,5, які були внесені постановою НКРЕКП №221 від 26.02.2015.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, звертаючись із позовними вимогами, ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" зазначало про те, що на його адресу надійшли листи НКРЕКП №11357/17.2/7-16 від 26.10.2016 та №10014/17.2.1/7.17 від 18.09.2017, якими надано роз`яснення щодо застосування тарифів на електроенергію, диференційованих за періодами часу (двозонних, тризонних), для ОСББ, ЖЕО, садових товариств та ін.

Згідно цих роз`яснень, що відповідно до пункту 2.3 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики №498 від 23.04.2012, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.04.2012 за №599/20912 (далі - Порядок), за наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу розрахунки проводяться за відповідними тарифами для населення та тарифними коефіцієнтами.

Разом з тим, за п. 2.1. Порядку, до категорії населення належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів.

Отже, розрахунки споживачів електричної енергії, які підпадають під визначення категорії населення, і у разі наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу, проводяться за відповідними тарифами та тарифними коефіцієнтами відповідно до Порядку.

Постачання електричної енергії в багатоквартирному будинку, як зазначає позивач, здійснюється не тільки для забезпечення електроенергією мешканців квартир для власних побутових потреб, а і для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного житлового будинку. Отже, до комунально-побутових потреб населення належать індивідуальні витрати електроенергії на побутове освітлення, опалення, приготування їжі, роботу електричних побутових приладів (пральних машин, холодильників тощо), приватної комп`ютерної та оргтехніки, санітарно-гігієнічні та культурні потреби - не пов`язані з отриманням доходів, а також споживання електричної енергії безпосередньо населенням в окремих житлових будинках, квартирах, гаражах та боксах для особистих автомобілів тощо, та на задоволення безпосередньо потреб в комфортному користуванні житловим фондом.

Відповідно до Примітки до Тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню, затверджених постановою НКРЕ №220 від 26.02.2016: електрична енергія, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності та освітлення дворів, східців і номерних знаків, відпускається за тарифом 140 коп. за 1кВт*год (без ПДВ).

Одночасно з цим, відповідно до пункту 1 постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001 "Про тарифи, диференційовані за періодами часу" енергопостачальні компанії, які визначають роздрібні тарифи на електричну енергію для споживачів згідно з Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, для розрахунків із споживачами І та II класів напруги формують тарифи, диференційовані за періодами часу, виходячи із рівня роздрібних тарифів на електричну енергію, встановлених для відповідних класів споживачів.

Так, внаслідок отримання зазначених вище роз`яснень, ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" звернулось до споживача - КЖЕП №4 з листами №13-10-05/566 від 14.03.2017, №13-10-02/694 від 04.04.2017, №13-10-02/901 від 24.05.2017, №13-10-05/1316 від 03.08.2017 та №13-10-02/726 від 14.05.2018 з доданими до них додатковою угодою, щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії та додатком №13 в редакції постачальника, зазначивши при цьому, що КЖЕП № 4 відноситься до споживачів 2 класу напруги, у них наявний окремий облік споживання за періодами часу, тому останній може розраховуватися за електричну енергію за роздрібним тарифом на електроенергію, встановленим для відповідного класу споживачів, із застосуванням відповідних тарифних коефіцієнтів, встановлених постановою НКРЕ №1241 від 20.12.2001, оскільки у позивача встановлені засоби обліку диференційовані за періодами часу, він повинен укласти додаткову угоду про застосування тарифів згідно постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001 (з урахуванням коефіцієнтів).

Проте, КЖЕП № 4 листами відмовилось від пропозиції ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" підписати додаткову угоду до основного договору про постачання електричної енергії № 833.

Предметом даного судового розгляду є вимоги позивача до відповідача про укладання додаткової угоди до основного договору про постачання електроенергії у зв`язку з тим, що відмова споживача від укладання спірної додаткової угоди, порушує законні права та інтереси позивача, оскільки виконання договору з застосованими тарифними коефіцієнтами для населення, з урахуванням додатку №13 в редакції від 01.04.2015, порушує співвідношення інтересів осіб і позбавляє постачальника коштів, на які він розраховував.

Так, апеляційним судом встановлено, що підставою для внесення зазначених змін до договору про постачання електроенергії, стала постанова НКРЕ №1241 від 20.12.2001 зі змінами та доповненнями №37 від 22.01.2015, за п. 1 якої визначено, що енергопостачальні компанії, які визначають роздрібні тарифи на електричну енергію для споживачів згідно з Умовами та Правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, для розрахунків із споживачами І та II класів напруги формують тарифи, диференційовані за періодами часу, виходячи із рівня роздрібних тарифів на електричну енергію, встановлених для відповідних класів споживачів.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, на час звернення позивача до суду 19.06.2018 з даним позовом щодо внесення змін до договору №833 від 20.01.2011, постанова НКРЕ №1241 від 20.12.2001 набула змін відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України №763 від 13.06.2017, а відтак зміни, внесені в зазначену постанову 22.01.2015 на момент звернення з даним позовом втратили чинність.

Разом з тим, апеляційний господарський суд встановив, що п. 2 додаткової угоди № 13 до основного договору на постачання електроенергії, в редакції запропонованій позивачем, містить посилання на постанову НКРЕ №763 від 13.06.2017 "Про внесення змін до постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001", на підставі якої позивач просить змінити з 07.07.2017 тарифні коефіцієнти: нічний - 0,35; денний - 1,35.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що постанова НКРЕ №1241 від 20.12.2001 (зі змінами та доповненнями) не регламентує порядок формування диференційованих тарифів за періодами часу для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та об`єднане шляхом створення юридичної особи, та не містить заборону використання диференційованих тарифів за періодами часу для електричної енергії, яка використовується на технічні цілі.

З огляду на наведене вище, в даному випадку, споживачами електричної енергії, що витрачається на технічні цілі, є саме населення, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку створення юридичної особи (КЖЕП №4), а тому відпуск електроенергії проводить за тарифами для населення згідно п. 2.1.1 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою НКРЕ №498 від 23.04.2012 та діючого договору про постачання електричної енергії.

При цьому, апеляційний суд зазначив, що в структурі тарифу на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій (по кожному будинку окремо) відповідно до рішення виконавчого комітету №396 від 17.06.2016, електроенергія, яка витрачається в багатоквартирних будинках на роботу ліфтів, освітлення дворів, східців і номерних знаків, сплачується мешканцями згідно фактичного споживання на підставі будинкових приладів обліку, отже вартість електроенергії, спожитої на технічні цілі житлових будинків враховується в тарифі на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та сплачується саме населенням.

Крім того, що 24.06.2018 набрала чинності постанова НКРЕ №347 від 22.03.2018 "Про внесення змін до постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001", відповідно до якої встановлено, що споживачі електричної енергії (крім населення, юридичних осіб, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечок із зібраних модулів, гуртожитків, оздоровчих таборів будинків відпочинку, санаторіїв, пансіонатів, готелів тощо) в частині задоволення власних побутових потреб внутрішньо переміщених осіб; електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків; електричної енергії, яка витрачається в дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно-будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території; електричної енергії, яка спожита для власних потреб дитячих центрів "Артек" і "Молода гвардія"; електричної енергії, яка спожита на комунально-побутові потреби релігійних організацій) за умови наявності окремого обліку споживання електричної енергії за періодами часу можуть здійснювати розрахунок за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу.

За таких обставин, з урахуванням наведеного вище, апеляційний господарський суд встановивши, що належним чином не доведено правомірності застосування постанови НКРЕ №1241 від 20.12.2001 в редакції від 22.01.2015, в якості підстави для коригування тарифних коефіціентів на електроенергію, за наявності змін внесених до тієї ж постанови НКРЕ від 13.06.2017 та встановивши, що внесені зміни постановою НКРЕ №347 від 22.03.2018, чітко визначають категорію споживачів електричної енергії, які можуть здійснювати розрахунок за спожиту енергію за двозонними тарифами, диференційованими за періодами часу, при цьому КЖЕП №4 належить до зазначеної категорії споживачів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо недоведеності всіх умов для внесення змін до спірного договору про постачання електричної енергії № 833, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, внаслідок чого підстав для задоволення позову не має.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За ч. 1 ст. ст. 652 ЦК України визначено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відтак, враховуючи вище наведене та з урахуванням вимог ст. 651, 652 ЦК України та ст. 188 ГК України, суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відмову у задоволені позову щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 833, у редакції запропонованій позивачем.

Відповідно ч. 1 та ч. 2 ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, з урахуванням вище викладеного, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 917/732/18 постановлена у відповідності до фактичних обставин, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Оскільки суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає і підстав для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду не вбачається, судові витрати відповідно до ст.129 ГПК України (в редакції, чинній після 15.12.2017) покладаються на заявника касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 314, 315, 317 ГПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" в особі Комсомольської філії ПАТ "Полтаваобленерго" залишити без задоволення.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 917/732/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя Ткаченко Н.Г.

Судді Білоус В.В.

Огороднік К.М.