ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.2019 Справа № 920/208/19
Господарський суд Сумської області у складі судді Спиридонової Н.О. при секретарі судового засідання ГребенюкС.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/208/19 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (61145, м. Харків, вул. Новгородська, 1, кім. 2, ідентифікаційний код 37459570),

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (42839, Сумська область, Великописарівський район, с. Іванівка, вул. Іванівська, 1, ідентифікаційний код 00497727),

про стягнення 184162,90 грн. заборгованості за договором підряду № 46 від 08.08.2017, укладеного між сторонами,

представники сторін:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (61145, м. Харків, вул. Новгородська, 1, кім. 2, ідентифікаційний код 37459570) звернувся доГосподарського суду Сумської області з позовною заявою до відповідача - Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (42839, Сумська область, Великописарівський район, с. Іванівка, вул. Іванівська, 1, ідентифікаційний код 00497727), в якій просить стягнути з відповідача на свою користь 184162,90 грн. заборгованості за договором підряду від 08.08.2017 № 46, укладеного між сторонами, з яких: 137359,22 грн. основний борг, 36819,74 грн. пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, 6867,96 грн. штраф, 3115,98 грн. 3% річних від простроченої суми, а також судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної оплати виконаних робіт. Відповідно, до стягнення заявлено 3 % річних, пеню та штраф.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.03.2019 відкрито провадження у справі № 920/208/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.04.2019.

Ухвалою суду від 02.04.2019 у справі № 920/208/19 відкладено підготовче засідання на 25.04.2019.

19.04.2019 до суду надійшов відзив № 90 від 16.04.2019 на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю в зв`язку з необґрунтованістю. У відзиві відповідач зазначає, що податкова накладна є звітними і одночасно розрахунковими документами у розумінні податкового обліку підприємства та відображає у ньому господарську операцію, проте ці документи не засвідчують факт здійснення послуги, так як складаються в односторонньому порядку та не передбачають наявності підпису отримувача, отже не можуть підтверджувати факт здійснення сторонами господарської операції з надання послуг, їх складання безпосередньо не призводить до змін у майновому статусі сторін. Відповідач зазначає, що оскільки позивач не надав належним чином оформленого підтвердження виконаних робіт відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за 2017 рік на загальну суму 137359,22 грн., то нарахування штрафних санкцій на цю суму є неможливим. Відповідач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки державним підприємством, яке має особливий статус та значення для розвитку економіки держави.

Відповідно до вимог частини другої статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, зокрема, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи, що судом було вчинено всі дії в межах підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд ухвалою від 25.04.2019 закрив підготовче провадження у справі № 920/208/19 та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.05.2019, 12:30 з повідомленням учасників справи.

У зв`язку з відрядженням судді Господарського суду Сумської області ОСОБА_1 , ухвалою від 28.05.2019 у справі № 920/208/19 розгляд даної справи по суті перенесено та призначено 31.05.2019 об 12 год. 30 хв.

Сторони свої представників 31.05.2019 до суду не направили, про поважність причин неявки суду не повідомили, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені судом належним чином.

Згідно зі статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник.

З огляду на те, що розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв`язку з нез`явленням представників сторін у судове засідання та не повідомлення ним суду поважності причин неявки в судове засідання, а також враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами за відсутності представників сторін.

Судовий процес, на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

В судовому засіданні 31.05.2019 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

08.08.2017 між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» та відповідачем - Державним підприємством «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» укладено договір підряду № 46 на виконання капітального ремонту зерносховища кам`яного, зерноскладу кам`яного та зерносушки (далі - договір), відповідно умов якого підрядник зобов`язується виконати обумовлені договором роботи на об`єкти замовника, відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові об`єкт для виконання робіт, передати підрядникові затверджену кошторисну документацію, прийняти об`єкт та оплатити роботи.

Відповідно до пункту 1.2 договору, вид робіт, котрі виконує підрядник: капітальний ремонт зерносховища кам`яного, зерноскладу кам`яного та зерносушки.

Пунктом 1.6 договору встановлено, що не пізніше 7 робочих днів після отримання об`єкту і зазначеної вище документації підрядник приступає до виконання робіт. Роботи підрядник повинен виконати за 120 робочих днів. Строк починає спливати з дня початку виконання робіт.

Вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку № 1 «Договірна ціна» і становить 137359,22 грн. в тому числі ПДВ 20 % - 22893,20 грн. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (пункти 2.1, 2.2 договору).

За умовами пункту 3.1 договору, виконані згідно з цим договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо Замовник не надає протягом 5 (п`яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (пункти 3.2, 3.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору, підрядник зобов`язаний: почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: 1) надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; 2) надасть об`єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; забезпечити на об`єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об`єкта і об`єкт в цілому.

Пунктом 4.3 договору визначено, що замовник зобов`язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об`єкту на час виконання робіт; забезпечити на об`єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об`єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Так, у відповідності до вимог зазначеного договору наприкінці березня місяця 2018 року позивач виконав для відповідача роботи та надав для підписання примірники акта виконаних робіт форма КБ-2, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3. Претензій щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходило. Повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки відповідача.

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 27.04.2018 № 15, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 27.04.2018, що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв`язку. Крім того, 27.04.2018 позивачем виконано податкові зобов`язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 27.04.2018 № 15 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС. Зазначене поштове відправлення залишено без відповіді.

Враховуючи зазначене, факт виконання позивачем та прийняття відповідачем обумовлених договором робіт, останній був зобов`язаний здійснити оплату виконаних робіт протягом 5-ти днів після підписання акту приймання виконаних робіт (пункт 2.2 договору).

Посилання ж відповідача на невідповідність акту приймання виконаних робіт вимогам законодавства є довільним трактування відповідачем своїх договірних зобов`язань, оскільки акт приймання виконаних робіт був підписаний відповідачем без зауважень, в тому числі щодо недостатності необхідних реквізитів.

Відповідно до частини другої статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Із даною правовою нормою кореспондуються і положення статті 174 Господарського кодексу України, за якою господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Нормами статті 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями Цивільного кодексу України про ці види договорів.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду.

Документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору є належним чином оформлені первинні документи.

Учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. За приписами статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

В силу приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення).

Згідно пунктів 2.1, 2.4, 2.5 Положення визначено відповідно, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-2в); 2) «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.2010 роз`яснено, що зазначені типові форми підлягаютьобов`язковомузастосуванню при проведеннівзаєморозрахунківзавиконаніроботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов`язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Тобто з первинних документів, якими є акти та довідки (КБ 2, КБ 3) має чітко вбачатись на виконання якого саме правочину вони сформовані та виконання підрядних робіт і їх вартість за яким правочином вони підтверджують.

Виконані згідно з цим договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов`язаний підписати протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом п`яти робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (пункти 3.1, 3.2, 3.3 договору).

Позивачем додано до матеріалів справи копії договірної ціни, акту виконаних робіт форма КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3, які містять підписи сторін, посвідчені відбитками печаток.

Таким чином відповідач, підписуючи акт та довідку, скріплюючи їх печаткою, погодився з об`ємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

Замовник виконав свій обов`язок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт.

У пункті 2.1 договору сторони визначили, що вартість робіт становить 137359,22 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 137359,22 грн., що не перевищує погоджену сторонами у договорі ціну робіт.

Підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред`являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни. Докази пред`явлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Також відповідач не висловив будь-яких заперечень після отримання відповідних актів та довідки повторно 18.05.2018.

Щодо посилань відповідача на не прийняття робіт, у зв`язку з неналежним чином оформленого підтвердження виконаних робіт, слід зазначити наступне.

За приписами частини першої статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до частини четвертої статті 882 Цивільного кодексу України,передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов`язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 911/662/17).

У оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 «Про практику вирішення спорів, пов`язаних із виконанням договорів підряду», зазначено, що відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов`язку щодо їх оплати.

В матеріалах справи міститься копія листа позивача № 16/05-01 від 16.05.2018 надісланого на адресу відповідача, в якому вказано про повторне надання відповідачу двох екземплярів актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, підписаних представником позивача, та двох екземплярів довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою № КБ-2, підписаних представником позивача, а також на підтвердження їх надіслання відповідачу - опис вкладення в цінний лист від 16.05.2018 та фіскальний чек від 16.05.2018.

Відтак, відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт (за наявності таких), не звільняється від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов`язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов`язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документи складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов`язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни. В даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість є акт приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно з частинами першою, другою статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положенняЦивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь основної заборгованості за виконані роботи за договором підрядувсумі 137359,22 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3 % річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нараховані 3 % річних в сумі 3115,98 грн. за загальний період з 26 травня 2018 року по 25 лютого 2019 року, виходячи з суми боргу в розмірі 137359,22 грн.

Розрахунок позивача 3 % річних є арифметично вірним.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями у Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно частин першої, другої статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Нарахування вказаних санкцій позивач обґрунтовує положеннями договору підряду.

Згідно з пунктом 5.2 договору, при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Матеріалами даної справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо оплати виконаних робіт в передбачений договором строк.

За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачу нарахована пеня в сумі 36819,74 грн. за періоди: з 26.05.2018 по 12.07.2018, з 13.07.2018 по 06.09.2018, з 07.09.2018 по 25.02.2019, виходячи з суми боргу 137359,22 грн.

Розрахунок пені, наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, правильно враховує періоди нарахувань та не містить арифметичних помилок.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3 % річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, суд вважає правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3115,98 грн., пені в сумі 36819,74 грн.

Крім наведеного, позивачем заявлено до стягнення штраф, який нарахований відповідно до пункту 5.4 договору, згідно наданого розрахунку, сума штрафу складає 6867,96 грн.

Відповідно пункту 5.4 договору, за невиконання обов`язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі п`ять відсотків від суми договору.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 6867,96 грн., оскільки в матеріалах справи містяться докази підписання відповідачем акту приймання-передачі виконаних робіт. При цьому, роботи за актом виконання будівельних робіт до договору № 46 від 08.08.2017, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень на підставі пункту 5.4 договору.

На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 137359,22 грн., пені в сумі 36819,74 грн., трьох процентів річних у розмірі 3115,98 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовною заявою позивачем було сплачено 2762,43 грн. судового збору. Вищезазначений факт підтверджується платіжними дорученнями № 427 від 08.10.2018 та № 748 від 20.02.2019 (а.с.12-13).

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2659,39 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (42839, Сумська область, Великописарівський район, с. Іванівка, вул. Іванівська, 1, ідентифікаційний код 00497727) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (61145, м. Харків, вул. Новгородська, 1, кімн. 2, ідентифікаційний код 37459570) заборгованість за договором підряду від 08.08.2017 № 46 в сумі 137359,22 грн., пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в сумі 36819,74 грн., три відсотки річні в сумі 3115,98 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2659,39 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07 червня 2019 року.

Суддя Н.О. Спиридонова