ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Дніпро, пр.Д.Яворницького, 65

06.06.2019 року Справа № 904/5770/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів - Кощеєва І.М., Орєшкіної Е.В.,

при секретарі судового засідання Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислової фінансової компанії "Теркон" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2019 у справі №904/5770/18 (суддя Петренко Н.Е., повне рішення складено 27.02.2019)

за позовом акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат", м.Покров, Дніпропетровська область

до товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислової фінансової компанії "Теркон", м. Дніпро

про стягнення штрафу в сумі 160731грн.44коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2019 у справі №904/5770/18 позов акціонерного товариства "Покровський гірничо-збагачувальний комбінат" (далі АТ "ПГЗК"), з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог №101-21 від 14.01.2019, задоволено, з товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислової фінансової компанії "Теркон" (далі-ТОВ ТПФК "Теркон") на користь позивача стягнуто штраф в сумі 109740грн.78коп.;

-приймаючи рішення, господарський суд виходив з обставин щодо укладення сторонами договору поставки №Т497/05 від 23.02.2018, погодження ними всіх істотних умов для даного виду договорів, з того, що вказаний договір у встановленому порядку не оспорений, з того, що договір досліджувався при винесенні господарським судом Дніпропетровської області рішення у справі №904/3349/18 від 24.09.2018, а також з обгрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у вказаній вище сумі, що передбачено п.11.2 договору;

-не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ ПФК «Теркон» подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на положення ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог;

-у поданій скарзі йдеться про те, що нарахований позивачем розмір штрафних санкцій, якщо відмежуватися від безпідставності заявлених ним вимог, є непропорційно великим порівняно з вартістю товару, який підлягав поставці по спірному договору, оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/3349/18 від 24.09.2018 по договору №Т497/05 від 23.02.2018 вже стягнуто з відповідача на користь позивача штраф в розмірі 10 процентів, який дорівнює 22165грн.85коп. та штраф в сумі 94221грн.88коп., оскаржуваним рішенням стягнуто штраф в сумі 109740грн.78коп., таким чином, всього по договору по обох справах стягнуто штраф в сумі 226132грн.51коп., при цьому загальна вартість товару по договору складає 221698грн.54коп., про те, що першим рішенням суду відповідача було поставлено в скрутне фінансове становище і на межу банкрутства, про те, що відповідно до ст.233 Господарського кодексу України позивачем не доведено наявність будь-яких збитків, пов`язаних з непоставкою товару і застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних в результаті конкретного правопорушення, майновий стан сторін і соціальна значущість боржника має значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій, про те, що договір №Т497/05 від 23.02.2018 є типовим договором позивача і жодних інших договорів на поставку товару укласти неможливо, про те, що по аналогічній справі №904/689/18 з боку суду було правомірно зменшено безпідставно нарахований штраф, про те, що без врахування наведених в подальшому доказів рішення господарського суду можна було б вважати законним в редакції стягнення з відповідача штрафу в сумі 18844грн.38коп., але в рішенні суду не має жодного доказу, який би доводив факт порушення відповідачем умов договору, в рішенні суду у справі №904/3349/18 відсутнє встановлення судом того факту, що порушення умов вказаного договору з боку позивача не встановлено, згідно з інформацією з офіціального сайту ДП «Укрпошта» поштове відправлення №8587, на яке послався суд як на доказ направлення позивачем заявки №978/05 від 06.03.2018, відсутнє, відповідач не отримував у встановленому договором порядку письмового підтвердження відповідача про поставку товару, після чого згідно з договором здійснюється поставка, на адресу відповідача не надходило жодного транспорту з боку позивача, у зв`язку з чим, у відповідача відсутні зобов`язання по поставці товару, позивач не має права стягувати з відповідача штраф в розмірі 0,5 процента від суми несвоєчасно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення, а тільки 0,5 процента від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання відповідно до ст.549 Цивільного кодексу України, відповідача вже було притягнено до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 процентів від суми непоставленого товару по справі №904/3349/18, а також про те, що у відповідача не було жодної можливості внести зміни до спірного договору, оскільки при проведенні тендеру на поставку товару однією з умов було зазначено, що договір на послуги укладається тільки в редакції позивача;

- позивач вважає рішення господарського суду обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що задовольняючи позовні вимоги, суд встановив невиконання відповідачем зобов`язання поставки товару, обумовленого договором, отже наявні підстави для стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу в розмірі 0,5 процента від суми непоставленого товару за кожен день прострочення, на те, що відповідач не звертався до господарського суду з клопотанням про зменшення розміру неустойки, а також на те, що відповідач просить повторно дослідити обставини, які вже були встановлені рішенням у справі №904/3349/18.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2018 ТОВ ТПФК «Теркон» (постачальником) та ПАТ «ПГЗК» (покупцем) укладено договір №Т497/05, на підставі якого постачальник зобов`язався передати у власність покупцеві товар, повне найменування якого, марка, вид, сорт, кількість та якісні характеристики вказуються у специфікаціях, а покупець прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку і на умовах, передбачених договором.

Згідно з п.3.2 договору поставка товару здійснюється постачальником після письмового підтвердження (належним чином оформленої заявки) покупця, яка направляється постачальнику одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу постачальника, або в електронному вигляді на електронну адресу. У письмовому підтвердженні (заявці) покупець вказує графік поставки, який містить обсяги і терміни поставки в межах періоду поставки, який сторони вказують в специфікаціях. Постачальник зобов`язаний направити письмове підтвердження про отримання ним від покупця письмової заявки на постачання продукції одним із таких способів: або поштою на юридичну адресу покупця, або в електронному вигляді на електронну адресу. Дострокова поставка товару постачальником допускається тільки за згодою сторін.

У п.8 специфікації від 23.02.2018 до договору сторонами узгоджено строк поставки товару на протязі 60 календарних днів з дати підписання специфікації.

Відповідно до п.3.6 договору зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважаються виконаними в момент підписання покупцем акту приймання-передачі товару.

П.11.2 договору встановлена відповідальність постачальника у разі порушення строків поставки товару у вигляді штрафу в розмірі 0,5 процента від суми непоставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження прострочення понад 10 календарних днів покупець має право додатково стягнути з постачальника штраф у розмірі 10 процентів від суми непоставленого (недопоставленого) товару.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 у справі №904/3349/18, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2018, позов АТ «ПГЗК» задоволено, з ТОВ ТПФК «Теркон» на користь позивача стягнуто штраф в сумі 94221грн.88коп. та штраф в розмірі 10 процентів, сума якого дорівнює 22169грн.85коп..

Судовими рішеннями встановлені обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки №Т497 від 23.02.2018 в частині своєчасної поставки товару, щодо настання строку поставки товару згідно з п.8 специфікації 24.04.2018 та щодо наявності у зв`язку з цим підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 0,5 процента за кожен день прострочення в сумі 94221грн.88коп. за період з 25.04. по 18.07.2018 та суми штрафу в розмірі 10 процентів від недопоставленого товару, яка складає 22169грн.85коп.

При зверненні з позовом по даній справі, а в подальшому з заявою про зменшення розміру вимог, позивач, посилаючись на положення ст.ст.598, 599 Цивільного кодексу України та обставини, встановлені рішенням господарського суду у справі №904/3349/18 просив стягнути з відповідача штраф в розмірі 0,5 процента від суми непоставленого товару відповідно до п.11.2 договору №Т497/05 за період з 19.07 по 25.10.2018 в сумі 109740грн.78коп.

Ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 названого Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 599 Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Ст.629 Кодексу передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин, встановлених рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.09.2018 у справі №904/3349/18 в частині несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором №Т497/05 від 23.02.2018 з поставки товару позовні вимоги слід визнати обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Як вбачається з оскаржуваного рішення по даній справі обставини, встановлені рішенням у справі №904/3349/18 не були предметом дослідження господарським судом. Приймаючи рішення, господарський суд послався тільки на умови договору №Т497/5 від 23.02.2018 та відповідність їх вимогам чинного законодавства, підставою для стягнення штрафних санкцій слугували умови п.11.2 договору.

Між тим, неповне дослідження господарським судом обставин, які мають значення для справи не призвело до неправильності висновків по суті вирішення спору.

Тому рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника про те, що господарським судом не було зменшено розмір штрафних санкцій, колегією суддів визнані безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, з наведених норм випливає, що зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обгрунтувань.

Таке зменшення не є обов`язком суду.

Посилання скаржника на те, що його було двічі притягнуто до відповідальності за одне й те саме правопорушення апеляційним судом визнані безпідставними з огляду на наступне.

Як зазначалося вище, умовами п.11.2 договору №Т497/05 від 23.02.2018 передбачено, що у разі порушення строків поставки товару за спірним договором покупець, у тому числі, має право стягнути з постачальника штраф в розмірі 0.5 процента від суми непоставленого товару за кожен день прострочення.

При розгляді справи №904/3349/18 санкція на підставі п.11.2 договору застосована станом на момент розгляду останньої, а саме за період з 25.04. по 18.07.2018, при цьому умовами вказаного пункту передбачено стягнення з постачальника штрафу від суми непоставленого товару за кожен день прострочення. Поставка товару за спірним договором так і не була здійснена скаржником.

Також, відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням положень наведеної статті Кодексу безпідставними є твердження скаржника про те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення на його адресу письмових підтверджень (належним чином оформлених заявок) згідно з п.3.2 спірного договору та їх отримання, оскільки обставина з надсилання позивачем на адресу відповідача вказаних заявок встановлена в межах справи №904/3349/18 у зв`язку з чим вона не потребує повторного доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що доводи, наведені в апеляційній скарзі, є взагалі взаємовиключними, оскільки стосуються зменшення штрафних санкцій, яке не було здійснено господарським судом та безпосередньо відсутності підстав для їх застосування.

Керуючись ст.ст.269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2019 у справі №904/5770/18 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови з підстав, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 11.06.2019

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна