ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1074/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Вірченко І.П.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019, суддя в І інстанції Ржепецький В.О., повний текст якого складено 06.03.2019 в м. Миколаєві

у справі № 915/1074/18

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про: скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі ПАТ «Миколаївська ТЕЦ») звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - територіальне відділення АМК) про скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2018 у справі № 1-26.250/57-2017.

Позовні вимоги з посиланням на ст. ст. 634, 648 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 35 Закону України «Про економічну конкуренцію» обґрунтовувалися тим, що 16.08.2016 року відповідачем у справі №1-26.213/10-2016 було прийнято рішення №21-ріш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, на позивача накладено штраф у розмірі 68000,00 грн., зобов`язано позивача усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення у відповідність до вимог чинного законодавства договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води у двомісячний термін з дня отримання рішення. Рішенням господарського суду від 22.12.2016 у справі №915/1101/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 позивачеві було відмовлено у задоволенні позову про визнання недійсним та скасування рішення відповідача від 16.08.2016р. у справі № 1-26.213/10-2016. Постанову Вищого господарського суду України позивачем отримано 18.07.2017 року. Позивачем виконання рішення №21-ріш від 16.08.2016 було призупинено до отримання остаточного рішення у справі №915/1101/16. Позивач виконав вимоги рішення відповідача №21-ріш від 16.08.2016 щодо приведення у відповідність до вимог чинного законодавства положень та умов договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, сплачено штраф в розмірі 68000,00 грн., однак відповідачем 27.06.2018 прийнято рішення №15-ріш у справі №1-26.250/57-2017 про накладення на ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» штрафу в розмірі 68000,00 грн. з підстав неналежного виконання позивачем рішення від 16.08.2016 №21-ріш.

Територіальне відділення АМК не визнало позов посилаючись на те, що у позовній заяві не наведено жодного нормативного обґрунтування позовних вимог та не зазначено в чому саме полягає незаконність спірного рішення, позивачем не доведено тих обставин, з якими ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» пов`язує визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019 у задоволенні позову відмовлено

Рішення мотивовано встановленими по справі обставинами, що позивачем не виконано пункт 4 рішення від 16.08.2016 №21-ріш в повному обсязі в частині усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказаного в пункті 2 цього рішення, шляхом приведення у відповідність до вимог чинного законодавства положень договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених з фізичними особами, у двомісячний термін з дня отримання вказаного рішення, що є порушенням п.4 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», позивачем жодними доказами не доведено підстав, визначених ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», для визнання спірного рішення недійсним.

ПАТ Миколаївська теплоелектроцентраль у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Одеської області скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скаржник вважає зазначене рішення незаконним та необґрунтованим в зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, а також вважає, що дане рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставами для його скасування. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основним обов`язком споживача с своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Договори про надання послуг з централізованого опалення та про надання послуг з централізованого постачання гарячої води в новій редакції укладаються зі споживачами. Згідно ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Форма типового договору затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630. Запропонований позивачем до укладення споживачам фізичним особам договір про постачання теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання відповідає по формі та змісту типовому договору, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. № 630, з урахуванням предмету діяльності суб`єкта господарювання. Позивач наголошував, що його господарська діяльність щодо постачання теплової енергії споживачам є явищем сезонним, а споживачі не звертаються для переукладення договорів у неопалювальний період, однак судом першої інстанції не надано оцінки діям відповідача щодо невірного тлумачення тверджень позивача про відсутність можливості укладання (переукладання) договорів зі споживачами з незалежних від нього причин. Судом першої інстанції вищевикладені доводи позивача залишені поза увагою, а тому скаржник вважає, що судом прийнято неправомірне рішення, яке підлягає скасуванню з огляду на його незаконність.

У відзиві на апеляційну скаргу територіальне відділення АМК заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Відповідач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято за правильного застосування норм матеріального права та без порушення норм процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду попередньої інстанції та фактично стосуються переоцінки доказів, і просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду.

Оскільки частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, згідно з рішенням № 15-ріш від 27.06.2018р. у справі № №1-26.250/57-2017 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» на ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» накладено штраф у сумі 68 000 грн. за вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді виконання рішення органу Антимонопольного комітету України не в повному обсязі.

Як зазначено в цьому рішенні № 15-ріш, ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» було виконано не в повному обсязі рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 16.08.2016р. № 21-ріш, а саме - в частині усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказаного в пункті 2 цього рішення, шляхом приведення у відповідність до вимог чинного законодавства положень договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених з фізичними особами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №21-ріш від 16.08.2016 у справі №1-26.213/10-2016 „Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу": 1) визнано ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" таким, що протягом 2014-2015 років та поточного періоду 2016 року у територіальних межах міста Миколаєва Миколаївської області, де розташовані мережі, що належать або використовуються (експлуатуються) Товариством для надання послуг з централізованого опалення своїм абонентам (споживачам) займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з централізованого опалення населенню, як таке, що не має на цьому ринку жодного конкурента;

2) визнано дії ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль", які полягають у включенні до змісту договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води зі споживачами - фізичними особами умов, які не відповідають вимогам законодавства, а також укладанні таких договорів, внаслідок чого споживачі можуть не скористатися усім обсягом наданих їм законодавством прав, звужено коло обов`язків та відповідальність виконавця послуг, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50, частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а саме: зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

3) за вчинене порушення на ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" накладено штраф відповідно до абзацу другого частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у розмірі 68 000,00 грн.;

4) зобов`язано ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" усунути наслідки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, викладеного в пункті 2 цього рішення шляхом приведення у відповідність до вимог чинного законодавства положень договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених з фізичними особами, у двомісячний термін з дня отримання цього рішення, про що проінформувати територіальне відділення.

Рішення від 16.08.2016 було отримано товариством для виконання 05.09.2016 та останнє зобов`язано було виконати пункт 4 резолютивної частини рішення у строк з 06.09.2016 по 06.11.2016.

ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» подало до господарського суду позов про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.08.2016 № 21-ріш у справі №1-26.213/10-2016.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 22.12.2016 у справі №915/1101/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017, у задоволенні позову ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» було відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.07.2017 рішення господарського суду Миколаївської області від 22.12.2016 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 02.03.2017 у справі №915/1101/16 залишено без змін, а касаційну скаргу ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» без задоволення. Таким чином, рішення відповідача № 21-ріш від 16.08.2016 набрало законної сили та є обов`язковим для виконання позивачем.

Водночас, судом установлено, і це підтверджується матеріалами справи, зокрема листами ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» від 31.03.2017 № 09/510, від 24.07.2017, від 17.08.2017 №10/1181, від 29.09.2017 №10-01/1339, від 30.01.2018 №10-01/137, що дії по переукладанню договорів позивач почав вчиняти лише з жовтня 2017 року.

Тобто, позивачем було порушено не лише двомісячний термін, встановлений рішенням №21-ріш на виконання зобов`язання, але й впродовж трьох місяців з дня прийняття постанови Вищим господарським судом України у справі №915/1101/16 ним не вживалося жодних заходів по виконанню пункту 4 резолютивної частини цього рішення.

Територіальним відділенням АМК встановлено, що станом на 30.01.2018 на виконання зобов`язання, встановленого рішенням №21-ріш, ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» було переукладено договори лише з 239 абонентами, натомість, загальна кількість споживачів послуг ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" складала 39165 абонентів.

ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» не було виконано рішення № 21-ріш як у двомісячний термін з дня його отримання, так і після визнання судом цього рішення законним.

У зв`язку з цим адміністративною колегією територіального відділення АМК й було розпочато розгляд справи № 1-26.250/57-2017 за ознаками вчинення ПАТ «Миколаївська ТЕЦ» порушення, передбаченого пунктом 4 статті 50 Закону, у вигляді виконання рішення органу Антимонопольного комітету України не в повному обсязі.

Причиною спору у даній справі стало питання про наявність або відсутність підстав для скасування рішення адміністративної колегії Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 15-ріш від 27.06.2018 у справі № 1-26.250/57-2017.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем не виконано пункт 4 рішення від 16.08.2016 №21-ріш в повному обсязі в частині усунення наслідків порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказаного в пункті 2 цього рішення, шляхом приведення у відповідність до вимог чинного законодавства положень договорів про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, укладених з фізичними особами, у двомісячний термін з дня отримання вказаного рішення, що є порушенням п. 4 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», позивачем жодними доказами не доведено підстав, визначених ст. 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», для визнання спірного рішення недійсним.

Колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком місцевого суду про відмову у задоволенні заявлених ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до положень Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, невиконання рішення, попереднього рішення органів Антимонопольного комітету України або їх виконання не в повному обсязі (пункт 4 статті 50);

- за порушення, передбачене пунктом 4 статті 50 цього Закону, накладається штраф у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону;

- рішення органів Антимонопольного комітету України є обов`язковими до виконання (частина друга статті 56);

- підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59).

З огляду на наведені законодавчі приписи та встановлений факт виконання ПАТ "Миколаївська ТЕЦ" не в повному обсязі рішення № 21-ріш на час розгляду територіальним відділенням АМК справи № 1-26.250/57-2017, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність визначених законом підстав для скасування рішення №15-ріш, тобто відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги даного висновку не спростовують.

Так, виконання рішення № 21-ріш не в повному обсязі на час прийняття рішення № 15-ріш встановлено судом першої інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів, натомість протилежного скаржником в суді апеляційної інстанції не доведено.

При цьому, не має значення, з яких причин було не повністю виконано рішення № 21-ріш, оскільки такі причини ніяк не впливали на сам факт його чинності і обов`язковості до виконання.

Недоречними є всі посилання скаржника на положення Цивільного кодексу України, оскільки відповідно до статті 1 названого Кодексу цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, тоді як спірні правовідносини в даній справі не є цивільно-правовими, і тому вони й не є предметом регулювання Цивільного кодексу України, а натомість належать до антомонопольно-конкуренційних відносин.

Так само неприйнятним є посилання скаржника на Закон України «Про теплопостачання» та Закон України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки скаржником не обґрунтовано, яким чином відповідні Закони унеможливлювали виконання згаданого рішення територіального відділення АМК.

Жоден припис будь-якого законодавчого акта не покладав на територіальне відділення АМК, - всупереч доводам апеляційної скарги, - обов`язку при розгляді справи № 1-26.250/57-2017 перевіряти твердження позивача про відсутність можливості укладання (переукладання) договорів зі споживачами з незалежних від нього причин. Натомість підставою для застосування до спірних правовідносин положення пункту 4 статті 50 Закону достатнім був лише сам факт виконання позивачем у неповному обсязі рішення № 21-ріш. Водночас, як зазначалося, позивачем у суді як першої, так і апеляційної інстанцій не доведено виконання ним цього рішення у повному обсязі і у встановлений в ньому строк.

Апеляційний господарський суд погоджується з доводами, викладеними у відзиві територіального відділення АМК на апеляційну скаргу, оскільки вони ґрунтуються на обставинах, встановлених при розгляді справи судом, та відповідають нормам матеріального і процесуального права.

Інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржником в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та винесено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, що дає підстави для залишення його без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2643 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 04 березня 2019 року у справі № 915/1074/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 12.06.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Поліщук Л.В.