РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2019Справа № 910/6973/18
Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., при секретарі судового засідання Вишняк Н.В., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Компанії «Теорі» (LLC Theory)

до Компанії Теорі Текстиль Санай (Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) та

Міністерства економічного розвитку і торгівлі України

про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг

Представники:

від позивача: Мамонтова В.В.

від відповідача 1: не з`явились

від відповідача 2: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія "Теорі" (LLC Theory) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Компанії Теорі Текстиль Санай (Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) та Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про дострокове припинення дії свідоцтва на знак для товарів і послуг.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач 1 не використовує на території України торговельну марку "THEORIE" за міжнародною реєстрацією №852352 від 31.05.2005 принаймні протягом останніх п`яти років, у зв`язку з чим позивач просить суд достроково припинити міжнародну реєстрацію №852352 від 31.05.2005 на території України повністю та зобов`язати відповідача 2 повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення на території України міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на торговельну марку "THEORIE", власником якої є компанія Теорі Текстиль Санай.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 суд ухвалив: позовну заяву Компанії "Теорі" (LLC Theory) залишити без руху, встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом: - надання до суду відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до позовної заяви; - зазначення попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; - подання підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

15.06.2018 від позивача до відділу діловодства суду надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 4 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

З матеріалів справи вбачається, що компанія Теорі Текстиль Санай ( Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) є нерезидентом, інформації щодо наявності на території України офіційно зареєстрованого представництва у справі немає, а тому про розгляд даної справи компанію Теорі Текстиль Санай ( Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi ) належить повідомляти в порядку, передбаченому чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Адреса місцезнаходження компанії Теорі Текстиль Санай (Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) наступна: Keresteciler Sitesi Fatih Caddesi, Selvi Sokak, No.1 k.1 Merter-Istanbul, Turkey.

Порядок вручення судових та позасудових документів на території Турецької Республіки регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно до ст. 1 вказаної Конвенції, передбачено, що ця конвенція застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно зі статтею 3 Конвенції, орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Таким чином, з метою належного повідомлення відповідача 1 про час і місце розгляду даної справи, враховуючи норми ст. 3 Конвенції, відправлення судових документів здійснюється шляхом направлення Центральному Органу (General Directorate of International Law and Foreign Relations) запитуваної Держави прохання згідно з формуляром.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 суд ухвалив, зокрема: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 09.10.2018; зобов`язати позивача надати суду у строк до 27.06.2018 нотаріально засвідчений переклад на турецьку мову ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/6973/18 (3 примірники) для направлення відповідачу 1 у порядку, встановленому Конвенцією.

26.06.2018, 04.07.2018 та 09.07.2018 відділом діловодства суду отримано від позивача додаткові документи на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі від 20.06.2018, зокрема, нотаріально засвідчений переклад на турецьку мову ухвали Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 у справі №910/6973/18 (3 примірники).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 зупинено провадження у справі № 910/6973/18 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations).

Станом на 04.10.2018 відповіді на судове доручення про вручення документів до суду не надійшло.

В той же час, ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.06.2018 підготовче засідання у справі №910/6973/18 призначено на 09.10.2018. Однак, 09.10.2018 розгляд даної справи не відбудеться у зв`язку з перебуванням судді Картавцевої Ю.В. у відпустці.

Враховуючи, що провадження у справі № 910/6973/18 було зупинено ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2018 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations), з огляду на необхідність призначення підготовчого засідання, призначеного на 09.10.2018 на іншу дату, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 поновлено провадження у справі № 910/6973/18; підготовче засідання призначено на 04.12.2018; зобов`язано позивача надати суду у строк до 16.10.2018 нотаріально засвідчений переклад на турецьку мову ухвали Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 у справі №910/6973/18 (3 примірники) для направлення відповідачу 1 у порядку, встановленому Конвенцією.

Відповідно до ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи наведене, у зв`язку із направленням Господарським судом міста Києва судового доручення, а саме Прохання Центральному Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations) про вручення відповідачу 1 судових документів в порядку передбаченому ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, встановлених нормами Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі № 910/6973/18, ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2018 зупинено провадження у справі № 910/6973/18 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations).

19.10.2018 через відділ діловодства суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач 2 зазначає про те, що позивач та відповідач повинні довести обставини невикористання чи використання знаку для товарів і послуг протягом п`яти років від дати публікації свідоцтва або від іншої дати.

Приписами ст. 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Так, зважаючи на дату призначеного ухвалою суду від 04.10.2018 підготовчого засідання, суд вважає за необхідне поновити провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 поновлено провадження у справі № 910/6973/18.

У підготовче засідання 04.12.2018 з`явились представники позивача та відповідача 2, представник відповідача 1 у підготовче засідання не з`явився.

Станом на дату підготовчого засідання відомості про повідомлення відповідача 1 у порядку, встановленому Конвенцією, до суду не надійшли.

З огляду на відсутність відомостей про повідомлення відповідача 1 у порядку, встановленому Конвенцією, неможливість вирішення всіх питань, що визначені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у даному підготовчому засіданні, суд вважає за необхідне відкласти підготовче засідання.

Відповідно до ст. 177 Господарського процесуального кодексу України підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 суд ухвалив: продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відкласти на 12.02.2019; зобов`язати позивача надати суду у строк до 12.12.2018 нотаріально засвідчений переклад на турецьку мову ухвали Господарського суду міста Києва від 04.12.2018 у справі №910/6973/18 (3 примірники) для направлення відповідачу 1 у порядку, встановленому Конвенцією.

13.12.2018 відділом діловодства суду отримано від позивача додаткові документи на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 зупинено провадження у справі № 910/6973/18 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations).

18.12.2018 через відділ діловодства суду від Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист, додатком до якого є документи, складені в ході виконання судового доручення у справі № 910/6973/18, з яких вбачається, що 14.09.2018 відповідачу 1 були вручені процесуальні документи по справі № 910/6973/18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 поновлено провадження у справі № 910/6973/18.

У підготовче засідання 12.02.2019 з`явились представники позивача та відповідача 2, представник відповідача 1 у підготовче засідання не з`явився.

У підготовчому засіданні 12.02.2019 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28.05.2019; зобов`язано позивача надати суду у строк до 18.02.2019 нотаріально засвідчений переклад на турецьку мову ухвали Господарського суду міста Києва від 12.02.2019 у справі №910/6973/18 (3 примірники) для направлення відповідачу 1 у порядку, встановленому Конвенцією.

20.02.2019 відділом діловодства суду отримано від позивача додаткові документи на виконання вимог ухвали суду від 12.02.2019.

Відповідно до ст. 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема, звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Враховуючи наведене, у зв`язку із направленням Господарським судом міста Києва судового доручення, а саме Прохання Центральному Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations) про вручення відповідачу 1 судових документів в порядку передбаченому ст. 3 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, встановлених нормами Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 21.02.2019 зупинено провадження у справі № 910/6973/18 у зв`язку зі зверненням із судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до Центрального Органу Турецької Республіки (General Directorate of International Law and Foreign Relations).

12.03.2019 через відділ діловодства суду від Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист, додатком до якого є документи, складені в ході виконання судового доручення у справі № 910/6973/18, з яких вбачається, що 03.12.2018 відповідачу 1 були вручені процесуальні документи по справі № 910/6973/18.

Приписами ст. 230 ГПК України передбачено, що провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується.

Так, зважаючи на дату призначеного ухвалою суду від 12.02.2019 судового засідання, ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2019 поновлено провадження у справі.

У судове засідання 12.02.2019 з`явився представник позивача. Представники відповідача 1 та відповідача 2 у підготовче засідання не з`явились.

За змістом приписів ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 р. (дата приєднання України - 19.10.2000 р., дата набуття чинності - 01.12.2001 р.) (надалі - Конвенція) якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією,

і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя, незалежно від положень частини першої цієї статті, може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.

При цьому, Україна як країна-учасник Конвенції заявила, якщо всі умови, передбачені в другому абзаці статті 15 Конвенції, будуть виконані, суддя, незважаючи на положення першого абзацу статті 15 Конвенції, може винести рішення, навіть якщо не було отримано жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку.

Станом на 28.05.2019 судом одержано від компетентного органу Турецької Республіки підтвердження про вручення відповідачу 1 документів у порядку, встановленому Конвенцією, проте, останнім не подано відзиву на позов, а тому, з урахуванням попередньо визначеної дати судового засідання та спливу достатнього, на думку суду, строку з дати направлення судових документів для вручення відповідачу 1, суд, доходить висновку про можливість розгляду справи по суті та прийняття рішення за відсутності представника відповідача 1.

У встановлений судом строк відповідачем 1 не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У судовому засіданні 28.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як зазначав позивач, компанія «Теорі» (LLC Theory) (позивач) є власником торговельної марки «THEORY» за міжнародною реєстрацією №1060799 від 19.11.2010 та має комерційний інтерес та намір здійснити територіальне поширення вказаної міжнародної реєстрації на територію України на підставі Протоколу до Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків, у зв`язку з чим позивачем було подано до Міжнародного бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності заяву про територіальне поширення на територію України вказаної міжнародної реєстрації.

Державним підприємством «Український інститут інтелектуальної власності» прийнято рішення про попередню відмову в наданні правової охорони торговельній марці за міжнародною реєстрацією №10607799 на території України у зв`язку зі схожістю знаку з раніше зареєстрованим в Україні знаком для товарів і послуг за міжнародною реєстрацією №852352 від 31.05.2005, який належить відповідачу 1.

Судом встановлено, що знак «THEORIE» за міжнародною реєстрацією № 852352 від 31.05.2005 зареєстровано компанією Теорі Текстиль Санай ( Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) з поширенням її на територію України для товарів 25-го класу МКТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що відповідач 1 не використовує на території України торговельну марку "THEORIE" за міжнародною реєстрацією №852352 від 31.05.2005 принаймні протягом останніх п`яти років, у зв`язку з чим позивач просить суд достроково припинити міжнародну реєстрацію №852352 від 31.05.2005 на території України повністю та зобов`язати відповідача 2 повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення на території України міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на торговельну марку "THEORIE", власником якої є компанія Теорі Текстиль Санай.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 р. під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі №3-649гс15.

Як вбачається з матеріалів справи, охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до господарського суду, полягає в тому, що міжнародна реєстрація знака «THEORIE» № 852352 від 31.05.2005 є перешкодою для позивача в реєстрації позначення з поширенням його на територію України.

Як встановлено судом, знак «THEORIE» за міжнародною реєстрацією № 852352 від 31.05.2005 зареєстровано компанією Теорі Текстиль Санай ( Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi) з поширенням її на територію України для товарів 25-го класу МКТП.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Мадридської угоди про міжнародну реєстрацію знаків від 14 квітня 1891 року, яка набула чинності для України 25 грудня 1991 року (далі - Мадридська угода) з дати реєстрації, зробленої таким чином в Міжнародному бюро відповідно до положень статей З та 3 ter, у кожній зацікавленій Договірній країні знаку надається така сама охорона, як і у випадку, коли б він був заявлений там безпосередньо.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 1 ст. 157 ГК України, ч. 1 ст. 494 ЦК України).

Як передбачено ст. 495 ЦК України та відображається у ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку, зокрема, є право на її використання, виключне право дозволяти використання торговельної марки, виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання, інші майнові права інтелектуальної власності.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва повинен добросовісно користуватися правами, що випливають із свідоцтва.

Згідно з п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є:

обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством;

можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Отже, з урахуванням положень п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", достроково може бути припинена повністю або частково дія свідоцтва, знак за яким не використовується в Україні протягом більше ніж трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації.

Водночас, 01.09.2017 набула чинності Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (далі - Угода про асоціацію та Сторони), яка була вчинена 21.03.2014 та 27.06.2014 в м. Брюсселі та ратифікована Україною 16.09.2014 згідно Закону України від 16.09.2014 № 1678-VII "Про ратифікацію Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони".

Відповідно до статті 158 Угоди про асоціацію для цілей цієї Угоди права інтелектуальної власності включають зокрема, торговельні марки.

Угодою про асоціацію встановлені окремі стандарти, які доповнюють та уточнюють права і зобов`язання Сторін згідно з Угодою про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС) та іншими міжнародними договорами у сфері інтелектуальної власності, зокрема, щодо торговельних марок.

Статтею 198 Угоди про асоціацію визначено, що сторони передбачають, що реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання; проте жодна особа не може заявити, що права власника на торговельну марку мають бути анульовані, якщо протягом проміжку часу між закінченням п`ятирічного періоду і поданням заяви про анулювання розпочалося або було поновлено реальне використання торговельної марки; початок використання або його поновлення протягом трьохмісячного періоду, що передує заяві про анулювання, яке розпочалося відразу після закінчення безперервного п`ятирічного періоду невикористання, не беруться до уваги, якщо підготовка до початку або поновлення використання здійснюється лише у зв`язку з тим, що власник усвідомлює можливість подання заяви про анулювання.

Таким чином, наведені норми ст. 198 Угоди про асоціацію передбачають анулювання реєстрації торговельної марки, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання, тоді як згідно чинних норм п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" достроково може бути припинена повністю або частково дія свідоцтва, знак за яким не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації.

Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 19 Закону України "Про міжнародні договори України" визначено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору. Аналогічні приписи містить стаття 10 Цивільного кодексу України.

Таким чином, з урахуванням ст. 198 Угоди про асоціацію, реєстрація торговельної марки підлягає анулюванню, якщо протягом безперервного п`ятирічного періоду вона не була введена у використання на відповідній території для товарів або послуг, стосовно яких вона зареєстрована, і відсутні належні причини для невикористання.

Відповідно до ч. 1 ст. 426 ЦК України, способи використання об`єкта права інтелектуальної власності визначаються Цивільним кодексом України та іншим законом.

Використанням торговельної марки у сфері господарювання, відповідно до ч. 2 ст. 157 Господарського кодексу України, визнається застосування її на товарах та при наданні послуг, для яких вона зареєстрована, на упаковці товарів, у рекламі, друкованих виданнях, на вивісках, під час показу експонатів на виставках і ярмарках, що проводяться в Україні, у проспектах, рахунках, на бланках та в іншій документації, пов`язаній з впровадженням зазначених товарів і послуг у господарський (комерційний) обіг.

Відповідно до п. 4 ст. 16 Закон України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" використанням знака визнається:

нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов`язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення);

застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано;

застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмітності знака. (п. 4 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг").

Відповідно до п. 4 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Зі змісту спірних правовідносин вбачається, що обов`язок доведення факту використання зареєстрованого знаку, а у разі відсутності такого використання, - обов`язок зазначення поважних причин, з яких знак не використовувався, покладається на відповідача 1.

При цьому, відповідачем 1 не подано жодної заяви по суті справи.

Таким чином, оскільки відповідачем 1, на якого покладено тягар доказування у спорах даної категорії, не надано доказів використання знаку «THEORIE» за міжнародною реєстрацією № 852352 від 31.05.2005 на території України протягом останніх 5 років, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині дострокового припинення міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на території України повністю.

Позивач також звернувся до суду з вимогою зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення на території України міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на торговельну марку "THEORIE", власником якої є компанія Теорі Текстиль Санай.

Відповідно до ст. 5 Мадридської угоди Рішення про визнання міжнародного знака недійсним не може бути винесено компетентними органами без надання власникові знака можливості для захисту своїх прав у відповідний час. Рішення про визнання міжнародного знака недійсним повідомляється Міжнародному бюро.

Відповідно до п. 2.3. Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України від 10.01.2002 р. № 10 (зі змінами, внесеними Наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України № 578 від 14.06.2011 р.), у процесі ведення реєстру до нього вносяться, в тому числі, відомості щодо припинення дії свідоцтва повністю або частково, які в силу п. 1.3. вказаного Положення Державна служба інтелектуальної власності України публікує в офіційному бюлетені "Промислова власність".

При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади державної системи правової охорони інтелектуальної власності» від 23 серпня 2016 № 585, Кабінет Міністрів України постановив: ліквідувати Державну службу інтелектуальної власності, поклавши на Міністерство економічного розвитку і торгівлі завдання і функції з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності; установити, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі є правонаступником Державної служби інтелектуальної власності, що ліквідується, в частині реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно п. 1 Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459 "Питання Міністерства економічного розвитку і торгівлі", з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 585 (далі - Положення), Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (Мінекономрозвитку) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику, зокрема, у сфері інтелектуальної власності.

Відповідно до п.п. 47-6 п. 4 Положення, Мінекономрозвитку відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює міжнародне співробітництво у сфері інтелектуальної власності і представляє інтереси України в зазначеній сфері у міжнародних організаціях відповідно до законодавства.

З урахуванням наведеного, вимога позивача про зобов`язання відповідача 2 повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення на території України міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на торговельну марку "THEORIE", власником якої є компанія Теорі Текстиль Санай, є похідною від вимоги дострокового припинення дії міжнародної реєстрації знака, а тому є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст.ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Достроково припинити міжнародну реєстрацію знаку №852352 від 31.05.2005 «THEORIE» на території України повністю.

3. Зобов`язати Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2; ідентифікаційний код: 37508596) повідомити Міжнародне бюро Всесвітньої організації інтелектуальної власності про дострокове припинення на території України міжнародної реєстрації №852352 від 31.05.2005 на торговельну марку «THEORIE», власником якої є компанія Теорі Текстиль Санай (Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi.

4. Стягнути з компанії Теорі Текстиль Санай (Teori Tekstil Sanayi Ve Ticaret Limited Sirketi (Керестеджілер Сітесі, Фатіх Джадесі, Сельві Сок, №1 к. 1, Стамбул, Турецька Республіка /Keresteciler Sitesi Fatih Caddesi , Selvi Sok , No .1 k.1 Merter-Istanbul, Turkey; реєстраційний номер: 366393/0 / registration number: 366393/0) на користь Компанії «Теорі» (LLC Theory) (10014, м. Нью Йорк, Генсевур стріт, 38, Сполучені Штати Америки / 38 Gansevoort Street, New York, 10014, United States of America) судовий збір у розмірі 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 06.06.2019

Суддя Ю.В. Картавцева