СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. Справа № 913/199/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Секретар судового засідання Соляник Н.В.

за участю:

від апелянта Алекаєв Ю.В.

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду

апеляційну скаргу Керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, м. Старобільськ Луганської області (вх. № 1479 Л/2)

на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 (суддя Корнієнко В.В.; постановлену у м. Харків)

за позовом Керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області, м. Старобільськ Луганської області,

в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, м. Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Нива", с. Бондареве Старобільського району Луганської області

про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння -

ВСТАНОВИВ:

Керівник Старобільської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Луганській області з позовом до Селянського (фермерського) господарства "Нива", у якому просив витребувати із незаконного володіння Селянського (фермерського) господарства Нива на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності площею 47,0689 га, розташовану на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області, яка була надана у постійне користування ОСОБА_1 Володимиру Михайловичу на підставі державного акта на право постійного користування землею від 14.03.1997 серії ЛГ № , зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 125.

У позові прокурор послався на те, що Старобільською місцевою прокуратурою за результатами вивчення стану законності у сфері земельних відносин виявлено факт незаконного, без відповідної правової підстави використання СФГ Нива земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності площею 47,0689 га.

Прокурор обґрунтовував підстави для представництва інтересів держави в суді нездійсненням уповноваженим органом Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання земель, що полягало у невжитті заходів щодо витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 повернено керівнику Старобільської місцевої прокуратури позовну заяву від 11.04.2019 № 114/1760вих19 та додані до неї документи на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Приймаючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурором не доведено виключних випадків, коли він може звернутись за захистом інтересів держави.

Суд першої інстанції зазначив, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку; не наведено доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до Селянського (фермерського) господарства "Нива" про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Керівник Старобільської місцевої прокуратури Луганської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 та направити справу для розгляду до господарського суду Луганської області.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. 19 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 16, 256 ЦК України) та порушенням норм процесуального права (ст.ст. 174, 176 ГПК України).

Прокурор посилається на те, що підставою звернення із вказаним позовом в інтересах держави стало порушення інтересів держави у сфері розпорядження земельною ділянкою державної власності, порушення інтересів держави в частині раціонального використання земельної ділянки та надходження коштів з орендної плати до державного бюджету, бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Луганській області, яке було обізнане про вказані порушення, мало повноваження щодо звернення до суду за захистом своїх порушених прав та не вжило заходів щодо витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

Головне управління Держгеокадастру у Луганській області підтримує доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просить її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу Селянське (фермерське) господарства "Нива" вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування.

Відповідач посилається на те, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та належить до земель агропромислового комплексу та вважає, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області наділене повноваженнями, спрямованими на захист права власності, в тому числі, і правом на звернення до суду із позовною заявою.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19, розгляд справи призначено на 12.06.2019.

Про дату, час та місце судового засідання учасники провадження повідомлені належним чином.

У зв`язку з відпусткою судді-члена колегії Мартюхіної Н.О. на дату розгляду справи, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В., суддя Шутенко І.А.

Стаття 269 ГПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ст.ст.222, 223 та п.17.7 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, присутнього у судовому засіданні прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали з урахуванням повноважень, визначених в ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила.

При зверненні з позовом в інтересах держави керівник Старобільської місцевої прокуратури зазначив, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області є органом, який здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог земельного законодавства у процес укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотримання органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Згідно з положеннями статті 1311 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 ст. 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Розглядаючи кожен випадок окремо, суд вирішує, наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідає принципу рівноправності сторін.

Судова колегія приймає до уваги, що у Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Європи від 27.05.2003р. № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належить до сфери кримінального права, наголошено, що вкрай важливо забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і щоб загальні завдання щодо захисту інтересів держави вирішувалися через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій було засновано окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу стосовно рівноправності сторін судового провадження зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави у суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави у суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким має бути визначено виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Частиною 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

У пункті 3 частини першої статті 131-1 Конституції України зазначено про можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, охоплює досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Разом з тим, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного суду від 05.12.2018 у справі №923/129/17.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі № 910/4345/18.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Вищезазначена практика не є намаганням обмежити функції прокуратури сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, а є лише наслідком системного тлумачення положень законодавства, якими встановлена необхідність підтвердження судом підстав для представництва прокуратурою інтересів держави, оскільки право прокуратури на звернення до суду в інтересах уповноваженого суб`єкта, не може презюмуватися, як безспірне.

Як вже зазначалося вище, прокурор обґрунтовував підстави представництва інтересів держави в суді нездійсненням уповноваженим органом - Головним управлінням Держгеокадастру у Луганській області покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів у сфері раціонального використання земель, що полягає у невжитті заходів щодо витребування земельної ділянки з незаконного володіння.

Саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі № 927/246/18.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Органом уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), яка самостійно має право звертатися до суду з метою здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів держави (Головне управління Держгеокадастру у Луганській області є органом державної влади та одночасно територіальним підрозділом Держгеокадастру), що підтверджується наступним.

Відповідно до статті 188 Земельного кодексу України, державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно зі статтею 187 Земельного кодексу України контроль використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

У статті 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" також встановлено, що державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

За приписами статті 152 Земельного кодексу України, які кореспондуються з приписами статті 6 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у т.ч. за дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Відповідно до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Основними завданнями Держгеокадастру є: реалізація державної політики у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок; дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; дотриманням органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування вимог земельного законодавства з питань передачі земель у власність та надання у користування, зокрема в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах; за проведенням землеустрою; виконанням заходів, передбачених проектами землеустрою, зокрема за дотриманням власниками та користувачами земельних ділянок вимог, визначених у проектах землеустрою; дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Враховуючи викладене, органи Держгеокадастру можуть виконувати, зокрема, дві абсолютно різні функції, а саме:

- функції розпорядника земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності від імені власника, яким є держава Україна, з усіма повноваженнями власника на захист права власності;

- функції органу державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2018 у справі № 920/1/18, від 05.02.2019 у справі № 910/7813/18.

Прокурор у позовній заяві посилався на те, що рішенням 10 сесії 21 скликання Старобільської районної ради народних депутатів Старобільського району від 27.02.1992 року, громадянину ОСОБА_2 надано у постійне користування земельну ділянку площею 54,6 га, яка розташована на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області для ведення фермерського господарства. На підставі вищевказаного рішення Моложон ОСОБА_3 отримав державний акт на право постійного користування землею площею 54,6 га серії ЛГ №, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 125.

В подальшому, розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області № 171 від 25.03.2008 частину земельної ділянки площею 7,5311 га, яка входила до складу земельної ділянки загальною площею 54,6 га, надано у приватну власність ОСОБА_2 , що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 111235 від 08.01.2009, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №251815/01. Решта земельної ділянки площею 47,0689 га, згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Луганській області від 05.03.2019 №10-12-0.45-1888/2-19, залишилися у ОСОБА_2 на праві постійного користування.

Відповідно інформації Караяшницької сільської ради від 28.02.2019 № 60, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується інформацією № 696/17.28-08 від 12.03.2019, наданою Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Луганській області.

На думку прокурора, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , право постійного користування вищевказаною земельною ділянкою припинилось.

Разом з цим, незважаючи на те, що вищевказана земельна ділянка починаючи з 19.05.2011 не могла використовуватись та утримуватись СФГ Нива, зазначене фермерське господарство використовує земельну ділянку площею 47,0689 га, що розташована на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області без достатніх правових підстав

Однак, відповідно до п. 3 ч. 6 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Луганській області, затвердженого Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308, посадові особи Головного управління в межах своїх повноважень мають право звертатися до суду з позовом щодо відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився.

Як вбачається з позовної заяви, спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту на території Караяшницької сільської ради Старобільського району Луганської області та є комунальною власністю, цільове призначення (використання) земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка є земельною ділянкою сільськогосподарського призначення та належить до земель агропромислового комплексу, Головне управління Держгеокадастру у Луганській області наділене повноваженнями розпорядника земельною ділянкою, у тому числі, і на захист права власності.

При цьому надані законом функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства наділяють Головне управління Держгеокадастр у Луганській області правом самостійного звернення до суду із позовом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурором при зверненні з позовом до суду не зазначено причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів у судовому порядку; не наведено доказів того, що Головне управління Держгеокадастру у Луганській області не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду з відповідним позовом до Селянського (фермерського) господарства "Нива", про витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Як вже зазначалося вище, за змістом абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовна заява Керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області підлягає поверненню, на підставі пункту 4 частини 5 статі 174 Господарського процесуального кодексу України, оскільки у справі №913/199/19 прокурором не доведено наявності передбачених законом підстав для звернення до суду за захистом інтересів держави.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для її задоволення.

Ухвала господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 підлягає залишенню без змін.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Керівника Старобільської місцевої прокуратури Луганської області на ухвалу господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Луганської області від 22.04.2019 у справі №913/199/19 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанови передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 13.06.2019.

Головуючий суддя Т.Д. Геза

Суддя О.В. Плахов

Суддя І.А. Шутенко