УХВАЛА

м. Київ

18.06.2019Справа № 910/7563/19

Суддя Кирилюк Т.Ю., розглянувши

позовну заяву Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації

до приватного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»

про стягнення банківської гарантії у сумі 87 530, 00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про стягнення банківської гарантії у сумі 87 530, 00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно частини третьої та четвертої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз положень частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак, підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно різняться.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно.

"Нездійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність захисту" може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Звертаючись з позовною заявою в інтересах держави прокурор зазначив, що представництво інтересів держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації є зволікання вказаного органу із зверненням з позовною заявою до суду щодо захисту інтересів держави, у зв`язку з чим вказане порушення законодавства на даний час залишається не усунутим.

Приводом для звернення прокурора з позовом до суду стало невжиття Департаментом розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації заходів щодо стягнення суми банківської гарантії у примусовому порядку. При цьому, позивач не повідомив причин, які перешкоджають позивачу самостійно захистити інтереси Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації, які збігаються з інтересами держави. Прокурор теж не з`ясував цих причин і не повідомив їх суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено передбачених законом виключних випадків, коли прокурор може звернутися до суду за захистом інтересів держави.

Крім того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Твердження Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області про те, що невиконання умов договору з поставки нового тролейбуса порушує інтереси держави, не спростовують факту наявності у позивача об`єктивної можливості самостійно звернутися з позовом до суду за захистом своїх прав.

При цьому, сам лише той факт, що стороною договору є орган державної влади, не свідчить про автоматичну наявність інтересів держави щодо виконання цього договору.

Враховуючи наведене, Заступником керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області не доведено наявності виключних підстав для звернення до суду з позовом від імені суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, з наданням належних доказів, які б підтверджували встановлення прокурором наявності підстав для представництва у відповідності до статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а також не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Таким чином, позовна заява Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Департаменту розвитку базових галузей промисловості Донецької обласної державної адміністрації до приватного акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» про стягнення банківської гарантії у сумі 87 530, 00 грн. підлягає поверненню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 174, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Заступника керівника Краматорської місцевої прокуратури Донецької області з доданими до неї документами повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Т.Ю.Кирилюк