УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

м. Київ

13.06.2019Справа № 910/7740/19

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 28/12; ідентифікаційний код 40888017) про вжиття заходів забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західбудінвест Компані Консалтинг» (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 1; ідентифікаційний код 33640659), без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» звернулося до господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «СІТІ-Оренда», ТОВ «Інтернет Експерт» в розмірі 915547,12 грн. та на грошові кошти ТОВ «Медіа Експерт Плюс» в розмірі 4024500,48 грн.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про забезпечення позову, суд дійшов висновку про її повернення, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Частиною 5 статті 139 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становить 1921 грн.

Згідно з п.п.4 п.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення доказів або позову справляється судовий збір у розмірі 0,5 відсотка розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір перераховується в безготівковій або готівковій формі.

Відповідно до п. 3.1. Інструкції «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті», затвердженої Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до вказаної Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до вказаної Інструкції. Платіжне доручення оформляється платником згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Ураховуючи вищенаведене, суд зазначає, що документом про сплату судового збору є оригінал квитанції установи банку або відділення поштового зв`язку, які прийняли платіж, платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення.

Однак подана до суду заявником заява взагалі не містить жодних доказів на підтвердження сплати судового збору.

Відповідно до ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про повернення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про вжиття заходів забезпечення позову і доданих до неї документів заявнику.

Керуючись ст.ст.136, 137, 138-140 та ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Женева» про вжиття заходів забезпечення позову повернути заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання: 13.06.2019.

Суддя Я.В. Маринченко