Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/322/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.

секретар судового засідання: Макарчук В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузнєцова Г.В. - довіреність № 3 від 08.05.19

від відповідача: Клименко Т.Б.- довіреність № 1 від 02.01.2019

Шабельнікова-Костякова З.С., довіреність № 3 від 02.01.19

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Житомирського міського центру зайнятості

до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області

про стягнення 17989 грн. 18 коп.

Процесуальні дії по справі.

Житомирський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області 17989,18 грн. відшкодування, виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю.

Ухвалою господарського суду від 09.04.2019 суд залишив позовну заяву без руху.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Житомирської області № 72/2019 від 22.04.2019 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 906/322/19, у зв`язку з перебуванням судді Кудряшової Ю.В. з 17.04.2019 по 26.04.2019 у відпустці.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 906/322/19 передано судді Сікорській Н.А.

Ухвалою від 24.04.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 23.05.2019.

07.05.2019 відповідачем на адресу суду подано клопотання про зупинення провадження у справі. В судовому засіданні від 23.05.2019 суд ухвалив відмовити в задоволені клопотання про зупинення провадження у справі, що про занесено запис до протоколу судового засідання. В судовому засіданні оголошено перерву до 06.06.2019.

04.06.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 45-47).

06.06.2019 на адресу суду від позивача, в порядку ст. 166 ГПК України, надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с. 50).

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначає, що гр. ОСОБА_1 перебувала на обліку в Житомирському міському центрі зайнятості як безробітна у період з 31.01.2018 по 17.05.2018.

До настання страхового випадку ОСОБА_1 працювала на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.05.2018 у справі № 296/816/18 ОСОБА_1 поновлено на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 03.01.2018.

Зазначає, що внаслідок порушення порядку звільнення з боку Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (відповідач), позивачем призначено та виплачено Ковальчук Т.П допомогу по безробіттю у розмірі 17989,18 грн.

Посилаючись на норм ст. 35 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в сумі 17989,18 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач заперечив проти позову у повному обсязі з підстав, зазначених у відзиві.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що ОСОБА_1 була звільнена у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Рішення першої та другої інстанцій винесено на користь ОСОБА_1 однак 29.11.2018 року Управлінням подано касаційну скаргу на рішення першої та постанову другої інстанцій.

Станом на сьогоднішній день відкрито касаційне провадження по даній справі. За таких обставин зазначає, що у разі задоволення касаційної скарги відповідача, будуть відсутні підстави для задоволення позову Житомирського міського центру зайнятості про стягнення 17989,18 грн.

Відповідач зауважує, що з позовної заяви не вбачається, з якої дати виплачувалась допомога по безробіттю ОСОБА_2 .П., оскільки ОСОБА_1 перебувала на обліку у Житомирському міському центрі зайнятості, як безробітна з 31.01.2018 по 17.05.2018, але допомога по безробіттю була виплачена за період з 31.01.2018 по 23.04.2018.

За вказаних обставин відповідач просить відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні представники відповідача заперечили проти позовних вимог в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За даними позивача, що також не заперечується відповідачем, 02.01.2018 ОСОБА_1 була звільнена з посади спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення Управління у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

31.01.2018 ОСОБА_1 звернулася до Житомирського міського центру зайнятості з заявою про надання статусу безробітного (а.с. 13) та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с. 24).

07.02.2018 ОСОБА_1 розпочато виплату допомоги по безробіттю на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Відповідно до довідки Житомирського міського центру зайнятості Ковальчук Т.П. за період з 07.02.2018 по 23.04.2018 отримала допомогу по безробіттю у сумі 17898,18 грн. (а.с. 151).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2018 у справі №296/816/18 позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області про визнання незаконним наказу про звільнення та поновлення на роботі позов задоволено.

Визнано незаконним Наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області №414-К ВІД 19 грудня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_1 .

Визнано незаконним Наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області №489-к ВІД 29 грудня 2017 року «Про перенесення дати звільнення ОСОБА_1 ."

Поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області з 03 січня 2018 року (а.с. 16).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 31.10.2018 апеляційну скаргу управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області залишено без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 травня 2018 року - без змін (а.с. 22-23).

У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду у Житомирській області, позивачем припинено реєстрацію ОСОБА_1 як безробітної та припинено здійснення виплати допомоги по безробіттю.

Керуючись п.4 ст. 35 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", директором Житомирського міського центру зайнятості винесено наказ № 114 від 21.05.2018 "Про повернення коштів, виплачених як допомоги по безробіттю", яким наказано вжити заходів по поверненню коштів в сумі 17989,18 грн., виплачених у вигляді допомоги по безробіттю ОСОБА_1 в зв`язку з поновленням її на роботі за рішенням суду на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у Житомирській області (а.с. 12).

23.05.2018 з метою досудового врегулювання спору Житомирський міський центр зайнятості направив претензію Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області (відповідачу) про повернення коштів (№1342/18 від 23.05.2018) (а.с. 15).

Відповідач у своїй відповіді на претензію за № 07-1166 від 29.05.2018 надав відповідь від 06.11.2018, в якій вказав, що Управлінням готується апеляційна скарга на рішення Корольовського районного суду. Зазначено, що суму виплаченої ОСОБА_1 . допомоги буде добровільно сплачено після прийняття рішення Апеляційним судом Житомирської області (а.с.18).

10.12.2018 відповідач своїм листом № 07-2443 повідомив позивача, що у зв`язку з відсутністю коштів по статті "Витрати" відповідач не має можливості перерахувати суму виплаченої ОСОБА_3 . допомоги по безробіттю (а.с. 19).

13.02.2019 позивач на адресу відповідача повторно направив лист, в якому вимагав сплатити коштів в сумі 17989,18 грн. які сплачені ОСОБА_1 у вигляді допомоги по безробіттю (а.с. 20).

Листом за № 07-445 від 27.02.2019 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з відсутністю коштів по статті "Витрати" відповідач не має можливості перерахувати суму виплаченої допомоги по безробіттю.

Крім того повідомив, що Управлінням подано касаційну скаргу на рішення суду, яким поновлено ОСОБА_1 на роботі. (а.с. 21).

Оскільки відповідач добровільно не повернув сплачені позивачем кошти по допомозі по безробіттю в сумі 17989,18 грн., позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основні обов`язки громадянина, основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Законом України "Про зайнятість населення".

Як передбачено ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Частинами 1, 2 ст. 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття створений для управління страхуванням на випадок безробіття, акумуляції страхових внесків, контролю за використанням коштів, виплати забезпечення та надання соціальних послуг, здійснення застрахованих інших функцій згідно із цим кодексом і статутом фонду. Держава є гарантом застрахованих осіб та надання їм відповідних соціальних послуг Фондом.

За ч. 2 ст. 21 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.

Порядок реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції визначено постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (у редакції від 30.11.2016).

Рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного (п. 6 Порядку).

Матеріалами справи підтверджено, що 31.01.2018 за заявою ОСОБА_1 . Житомирським міським центром зайнятості надано їй статус безробітної (а.с. 13).

Нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" встановлено право застрахованих осіб на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, види забезпечення, зокрема, допомогу по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" допомога по безробіттю виплачується з 8 дня після реєстрації застрахованої особи в установленому порядку в державній службі зайнятості.

Відповідно до п.п. 1, 19 та п. 21 ч. 2 ст. 22 цього ж Закону територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» в межах затвердженого бюджету Фонду відповідно до Закону України: здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи; забезпечують надання соціальних послуг та виплату матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Зважаючи на наведені приписи законодавства, позивачем з 07.02.2018 розпочато виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

За ч. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Як встановлено судом із фактичних обставин справи, Ковальчук ОСОБА_4 повідомила позивача про те, що на підставі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16.05.2018 у справі № 296/816/18 її поновлено на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії відділу бухгалтерського обліку та звітності Житомирського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області з 03.01.2018. Зазначене рішення суду постановою Житомирського апеляційного суду від 31.10.2018 залишено без змін.

Приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України унормовано, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення", реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття зобов`язаний контролювати правильність витрат за страхуванням на випадок безробіття, вживати заходів до раціонального використання коштів; має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також, незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Частиною 4 ст. 35 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Зважаючи на те, що згідно рішенням суду ОСОБА_1 була поновлена на посаді, позивачем було припинено реєстрацію обліку останньої як безробітної.

Згідно довідки позивача про перерахування виплат допомоги по безробіттю ОСОБА_1 . за період з 07.02.2018 по 23.04.2018 було виплачено допомоги в розмірі 17989,18 грн. (а.с. 51).

З урахуванням наведеного судом встановлено, оскільки ОСОБА_1 , як безробітній, виплачено позивачем допомогу по безробіттю в сумі 17989,18 грн., зважаючи, що її у подальшому поновлено на роботі за рішенням суду, то у позивача на підставі п. 4 ст. 35 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виникло право на стягнення з відповідача суми виплачених страхових коштів.

Щодо строків повернення відповідачем сплачених позивачем ОСОБА_1 . допомоги по безробіттю в сумі 17989,93 грн. суд зазначає , що строк для повернення відповідачем виплаченої позивачем допомоги по безробіттю слід рахувати виходячи з норми ст. 530 ЦК України.

Приписами ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що 23.05.2018 позивач направляв на адресу відповідача претензію з вимогою перерахувати суму виплаченої ОСОБА_1 . допомогу по безробіттю в розмірі 17989,18 грн. Вказану вимогу відповідач отримав 24.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 17).

Таким чином у відповідача виник обов`язок перерахувати позивачу суму виплаченої ОСОБА_1 . допомоги по безробіттю в розмірі 17989,18 грн. в строк до 31.05.2018.

Однак відповідач свого обов`язку з повернення сплаченої позивачем допомоги по безробіттю в сумі 17989,18 грн. в строк визначений претензією не виконав.

Станом на день розгляду справи існує заборгованість перед відповідачем в розмірі 17989,18 грн. Доказів погашення заборгованості перед позивачем у заявленій сумі матеріали справи не містять.

За нормами ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших умов, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За таких обставин, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача виплаченої допомоги по безробіттю в сумі 17989,18 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, суд зазначає, що заперечення відповідача в ході вирішення спору спростовані доказами, наданими позивачем, зокрема заперечення щодо строку нарахування та проведених виплат допомоги по безробіттю ОСОБА_1 .

Крім того, оскарження рішення та постанови Житомирського апеляційного суду від 31.10.2018 у справі № 296/816/18 не є підставою для відмови в позові, оскільки оскаржувана постанова набрала законної сили з дня її прийняття.

Крім того, відповідач не позбавлений права на звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в порядку ст. 320 ГПК України.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 17989,18 грн.

В порядку ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Житомирській області ( 10014, Житомирська область, місто Житомир, Майдан Корольова,2, )

на користь Житомирського міського центру зайнятості (10005, м. Житомир, вул. Чуднівська, 110, )

- 17989, 18 грн. - кошти виплачені як допомога по безробіттю Ковальчук Т.П.;

- 1921,00 грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 11.06.19

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1- в справу

2,3- сторонам (рек. з повід.)