ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2019 р. м.Львів Справа №914/1260/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб

суддів О.І. Матущака,

О.Л. Мирутенка,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників учасників справи:

стягувача: Гарбузюка Р.О. (керівник),

боржника: не з`явився (належно повідомлений),

органу виконання: не з`явився (належно повідомлений),

розглянувши апеляційну скаргу Малого приватного підприємства ГРО №1260-14 від 03.05.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.04.2019 у справі №914/1260/18 (суддя Юркевич М.В.), постановлену за результатами розгляду скарги МПП ГРО на бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Скопа Т.А. при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18 про: стягнення 57 294,19грн

стягувач: Мале приватне підприємство ГРО, м. Львів

боржник: Львівське міське комунальне підприємство Львівводоканал,м. Львів

ВСТАНОВИВ:

02.04.2019 МПП «ГРО» звернулося до суду з скаргою на бездіяльність державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Скопа Т.А., в якій просило визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця та зобов`язати його вчинити виконавчі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання наказу.

Скарга обгрунтована тим, на підставі заяви стягувача від 01.03.2019 державний виконавець Скоп Т.А. виніс постанову від 05.03.2019 про відкриття виконавчого провадження ВП 58536198 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018, виданого на примусове виконання рішення від 12.11.2018 у справі №914/1260/18 про стягнення з ЛКП Львівводоканал на користь МПП ГРО 14 519, 70 грн неустойки, 41 012, 49 грн втраченої вигоди та 1 762 грн судового збору, а 12.03.2019 виніс постанову про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

Стягувач вказує, що постанова про відкриття виконавчого провадження йому не надходила, у зв`язку з чим він звертався до державного виконавця про надання постанови; станом на день подання даної скарги кошти на його рахунок не надійшли, сплачений авансовий внесок не повернений. В порушення вимог ч.3 ст.13, ч. ч. 2, 4 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець при відкритті виконавчого провадження не виніс постанови про арешт коштів боржника та не надіслав банкам, які обслуговують боржника, копії постанови про накладення арешту на кошти боржника. Державний виконавець мав не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках боржника направити платіжні вимоги на примусове списання коштів, проте внаслідок його бездіяльності наказ суду не виконується упродовж тривалого часу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.04.2019 у справі №914/1260/18 у частині вимоги про зобов`язання державного виконавця вчинити дії, спрямовані на виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18 скаргу залишено без розгляду на підставі заяви скаржника, оскільки на час розгляду скарги рішення суду виконане.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні скарги в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, суд виходив з того, що при пред`явленні наказу суду до виконання та поданні відповідної заяви від 01.03.2019, стягувач не зазначив конкретних рахунків та майно боржника, на яке слід накласти арешт чи з якого здійснити відповідне стягнення грошових коштів, у зв`язку з чим суд погодився з доводами державного виконавця, що в даній ситуації арешт на кошти (майно) боржника міг бути накладений лише після отримання відповідей на запити по рахунках боржника та виявлення його майна. Крім того, суд послався на надану державним виконавцем постанову від 29.11.2017 ВП №55272917 та вказав, що на момент здійснення виконавчого провадження у даній справі, арешт на все майно ЛМКП «Львівводоканал» вже було накладено в межах іншого виконавчого провадження №55272917, тому не вимагається повторного накладення арешту в межах даної справи. Відтак суд дійшов висновку про відсутність порушень з боку державного виконавця при вчиненні виконавчих дій в межах ВП№58536198.

МПП ГРО(стягувач) оскаржило ухвалу суду першої інстанції в частині відмови у визнанні неправомірною бездіяльності державного виконавця, просить в цій частині ухвалу скасувати та визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Скопа Т.А.

В апеляційній скарзі скаржник вказує, що крім винесення постанови про відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вчинив жодних інших дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду. Так, в порушення вимог частин 1, 2 ст. 13, ч.1 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» упродовж всього строку здійснення виконавчого провадження державний виконавець не направив органу доходів і зборів запит про наявні у боржника рахунки у банках, внаслідок чого не виніс постанову про накладення арешту на суму стягнення після отримання відомостей про наявні рахунки та не надіслав платіжної вимоги на примусове списання коштів не пізніше наступного для після накладення арешту. В порушення вимог ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо надіслання сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення, ця постанова більше тижня не направлялась боржнику та стягувачу, у зв`язку з чим стягувач змушений був отримати її безпосередньо у відділі. Зазначає, що боржник невідкладно після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження боржник сплатив борг на рахунки виконавчої служби, однак сплачені кошти більше двох тижнів не перераховувалися стягувачу і незаконно утримувалися на рахунку органу виконання. Вказує, що постановою від 29.11.2017 додатково накладено арешт на майно боржника у іншому виконавчому провадженні у зв`язку з недостатністю коштів на рахунках боржника, що свідчить про те, що державному виконавцеві були відомі рахунки боржника і він міг накласти арешт на кошти та направити в банк платіжну вимогу на примусове списання коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник просить залишити оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу стягувача без задоволення. Вказує, що 19.03.2019 він отримав постанови від 05.03.2019 про відкриття виконавчого провадження та від 12.03.2019 про стягнення виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а платіжним дорученням № 3250 від 27.03.2019 перерахував кошти на рахунок Личаківського ВДВС у повному обсязі , у зв`язку з чим виконав наказ. Вважає, що державний виконавець проводив виконавчі дії в межах чинного законодавства.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою стягувача та призначено розгляд справи в судовому засіданні 11.06.2019.

У судовому засіданні 11.06.2019 представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та надав усні пояснення.

Боржник та орган виконання не забезпечили явки своїх представників в судове засідання, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення ухвал апеляційного суду від 13.05.2019.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.11.2018 у справі №914/1260/18 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28.12.2018), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019, присуджено до стягнення з ЛКП Львівводоканал на користь МПП ГРО 14 519, 70 грн неустойки , 41 012, 49 грн втраченої вигоди та 1 762 грн судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення Господарським судом Львівської області видано наказ від 12.12.2018 (том 2,а.с. 113).

01.03.2019 МПП «ГРО» (стягувач) звернулося до Личаківського відділу ДВС м. Львова із заявою №1260-11 про примусове виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18 (том 1, а.с. 89).

05.03.2019 державний виконавець Личаківського ВДВС Скоп Т.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №58536198 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18 (том 2, а.с. 91).

З матеріалів справи вбачається, що постанова була надана директору МПП «ГРО» 12.03.2019, про що свідчить його підпис про отримання постанови на супровідному листі №5487 від 05.03.2019, доказів надіслання якого сторонам разом з постановами суду не надано (том 2.а.с. 111).

12.03.2019 винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 5 729,41грн та витрат виконавчого провадження в сумі 201,00грн (том 2,а.с. 109,110).

Платіжним дорученням №3250 від 27.03.2019 ЛМКП «Львівводоканал» перерахувало на рахунок Личаківського ВДВС м. Львова 63 224,60грн з призначенням платежу « 14 519, 70 грн неустойка, 41 012, 49 грн втрачена вигода, 1 762 грн судовий збір, 201виконавчі дії» (том 2, а.с. 108).

Платіжним дорученням №4302 від 15.04.2019 Личаківський ВДВС м. Львова перерахував МПП «ГРО» 57 294,19грн з призначенням платежу «зг.вд. №914/1260/18 від 12.12.2018 ВП58536198/10" (том 2.а.с. 105).

15.04.2019 державний виконавець виніс постанову про закриття виконавчого провадження №58536198 у зв`язку зі сплатою боржником на рахунок органу виконання боргу, виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та перерахування боргу на користь стягувача (том 2, а.с. 104).

Дослідивши обставини справи, доводи сторін, заслухавши пояснення представника скаржника, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Порядок примусового виконання судових рішень врегульовано Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року N 1404-VIII(далі - Закон N 1404-VIII).

Частиною 1 статті 13 Закону N 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Господарського суду Львівської області від 12.11.2018 у справі №914/1260/18 про стягнення з ЛКП Львівводоканал на користь МПП ГРО 57 294,19грн( 14 519, 70 грн неустойки , 41 012, 49 грн втраченої вигоди та 1 762 грн судового збору) суд видав наказ від 12.12.2018, який був пред`явлений стягувачем до примусового виконання.

05.03.2019 державний виконавець Личаківського ВДВС Скоп Т.А. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №58536198 з виконання наказу від 12.12.2018 у справі №914/1260/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону N 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Отже, копії постанов про відкриття виконавчого постанови надсилаються сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення рекомендованим поштовим відправленням.

Доказів надіслання сторонам копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 05.03.2019 ВП №58536198 рекомендованим поштовим відправленням суду не надано.

Разом з тим, як стверджує стягувач ( скаржник), він змушений був отримати 12.03.2019 копію постанови про відкриття виконавчого провадження безпосередньо у Личаківському відділі ДВС , оскільки до цього часу така не була надіслана йому. Доводи скаржника підтверджені підписом директора МПП «ГРО» на супровідному листі ВДВС №5487 від 05.03.2019 про отримання12.03.2019 копії постанови.

У відзиві на апеляційну скаргу боржник вказує, що 19.03.2019 він отримав постанову від 05.03.2019 про відкриття виконавчого провадження та постанови від 12.03.2019 про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, що свідчить про те, що постанова від 05.03.2019 про відкриття виконавчого провадження надіслана боржнику не раніше ніж 12.03.2019( оскільки надіслана разом з постановами від 12.03.2019), в той час як державний виконавець зобов`язаний був надіслати постанову від 05.03.2019 про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня винесення, тобто 06.03.2019.

Вказані обставини свідчать про порушення державним виконавцем вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо надсилання сторонам постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно з ст. 10 Закону N 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону N 1404-VIII виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом.

Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України від 13.12.2016 № 3639/5/1085 затверджено Порядок надання інформації Державною фіскальною службою України на запити органів державної виконавчої служби та приватних виконавців, який визначає загальні правила подання органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями запитів та надання Державною фіскальною службою України відповідей на такі запити з інформацією про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи, яку отримує Державна фіскальна служба України від банків та інших фінансових установ.

Відповідно до п.3 вказаного Порядку інформаційна взаємодія здійснюється виключно в електронній формі засобами телекомунікаційного зв`язку.

Доказів звернення до органів доходів і зборів з відповідними запитами про наявні у боржника рахунки та відмови у наданні такої інформації чи наданні інформації про відсутність коштів на рахунках боржника суду не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 48 ЗУ Закону N 1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону N 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частинами 2, 3 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Відтак апеляційний суд погоджується з доводами скаржника, що всупереч вимогам вказаних норм закону державний виконавець не вчинив дій щодо встановлення рахунків боржника у банках та фінансових установах та виявлення коштів на рахунках , і, як наслідок, не вчинив наступних дій: не виніс постанову про накладення арешту на кошти боржника на суму стягнення та не надіслав платіжної вимоги на примусове списання коштів.

Згідно з постановою від 29.11.2017 ВП №55272917 про арешт майна боржника, на яку послався суд першої інстанції, державний виконавець Личаківського ВДВС Скоп Т.А. на підставі ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» наклав арешт на все майно боржника ( ЛМКП «Львівводоканал») ( п.1). У пункті 2 постанови вказано : « Копії постанови направити на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника, та сторонами виконавчого провадження»( т.2, а.с.135).

Разом з тим, частиною 2 ст. 48 Закону N 1404-VIII встановлено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

За приписами частини 4 вказаної статті на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частиною 4 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Вказані обставини свідчать про те, що постановою від 29.11.2017 ВП №55272917 накладено арешт лише на майно боржника, арешт на кошти боржника цією постановою не накладений, оскільки постанова не адресована та не надсилалась на виконання банкам чи іншим фінансовим установам, в яких відкриті рахунки боржника.

Відтак апеляційний суд вважає посилання суду першої інстанції на постанову від 29.11.2017 ВП №55272917 про арешт майна боржника ( ЛМКП «Львівводоканал») безпідставними, а висновки про те, що на момент здійснення виконавчого провадження у даній справі вже було накладено арешт на все майно боржника в межах іншого виконавчого провадження №55272917, тому не вимагається повторного накладення арешту в межах даної справи, необгрунтованими, оскільки державний виконавець в першу чергу повинен був накласти арешт на кошти боржника, який не був накладений, при цьому доказів відсутності коштів у боржника суду не надано.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що платіжним дорученням №3250 від 27.03.2019 боржник(ЛМКП «Львівводоканал») перерахував на рахунок Личаківського ВДВС кошти на погашення заборгованості, присудженої до стягнення рішенням суду у справі №914/1260/18. Личаківський ВДВС перерахував кошти на рахунок стягувача лише 15.04.2019 платіжним дорученням №4302, в той час як згідно з пунктами 13,14 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), державний виконавець повинен був невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів підготувати відповідне розпорядження про перерахування коштів стягувачу та надати його на виконання відповідальній особі.

Статтею 339 ГПК України встановлено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За приписами ч. 2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

На підставі викладеного апеляційний суд погоджується з доводами стягувача та вважає скаргу щодо бездіяльності державного виконавця при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18 обгрунтованою.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги МПП «ГРО» в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця.

Отже, ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.04.2019 у справі №914/1260/18 в частині відмови у задоволенні скарги МПП «ГРО» (стягувача) про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця належить скасувати, скаргу стягувача в цій частині задоволити.

Судовий збір за перегляд ухвали апеляційним судом на підставі ст. 344 ГПК України покладається на орган державної виконавчої служби.

Керуючись ст.ст. 86, 236, 252, 269, 270,275, 277, 281, 282, 339, 343, 344 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства ГРО №1260-14 від 03.05.2019 задоволити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 23.04.2019 у справі №914/1260/18 в частині відмови у задоволенні скарги МПП «ГРО» про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця скасувати, скаргу МПП «ГРО» в цій частині задоволити.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби м. Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Скопа Тараса Андрійовича при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 12.12.2018 у справі №914/1260/18.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

2. Стягнути з Личаківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ідент. код: 35009358, місцезнаходження: 79058, Львівська обл., місто Львів, пр.Чорновола, будинок 39, на користь Малого приватного підприємства «ГРО», ідент. код: 13797945, місцезнаходження: 79014, Львівська обл., місто Львів, вулиця Міжгірна, будинок 52, - 1921грн судового збору за перегляд ухвали судом апеляційної інстанції.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в порядку і строки, визначені ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повна постанова складена 13.06.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.Л. Мирутенко

Суддя О.І. Матущак