РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.06.2019Справа №910/4667/19

Суддя господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в нарадчій кімнаті в порядку письмового провадження справу за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва"

до Головного управління Національної поліції у м. Києві

про стягнення 1 145,72 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2019 року Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" звернулось до господарського суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у м. Києві про стягнення 1 145,72 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прострочено виконання своїх зобов`язань з оплати наданих позивачем у період з 01.12.2016 по 30.06.2018 згідно договору №625/Е від 13.03.2017 послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 048,36 грн. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 20,04 грн. та інфляційні втрати у розмірі 77,32 грн., нараховані за період з 01.12.2016 по 01.03.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.04.2019 відкрито провадження у справі №910/4667/19; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

Ухвала від 15.04.2019 була направлена Головному управлінню Національної поліції у м. Києві на адресу місцезнаходження, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - 01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15 та була одержана відповідачем 18.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №936.

02.05.2019 через відділ діловодства суду від Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що утворення заборгованості за договором №625/Е від 13.03.2017 обумовлене неналежним бюджетним фінансуванням Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Як вбачається із долученого до відзиву фіскального чеку примірник такого відзиву був надісланий Комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" 26.04.2019 та за інформацією, яка міститься на офіційному сайті ПАТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, був вручений позивачу 02.05.2019, однак останній не скористався своїм правом на подання відповіді на відзив у визначений судом згідно Господарського процесуального кодексу України строк.

З огляду на наведене суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив наступне.

13.03.2017 між Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (Підприємство) та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (Орендар) укладено Договір №625/Е про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території (надалі - Договір), згідно п. 1.1 якого Підприємство зобов`язалось забезпечувати обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку пропорційно до займаної орендарем/власником площі нежитлового приміщення, яка становить 17,1 кв.м. та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Олексіївська, 3, а також утримання прибудинкової території, а орендар/власник бере участь у витратах Підприємства на виконання вказаних робіт, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих Підприємством за цим Договором. Приміщення використовується для розміщення бюджетної установи, яка утримується за рахунок державного бюджету, має окремий вхід, працюючих 2 особи.

Пунктом 2.2.1 Договору передбачено, що утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розмір яких на момент укладення договору становить 1,83 грн. за 1 кв.м. (без ПДВ), 31,29 грн. за місяць (без ПДВ), 37,55 грн. за місяць з ПДВ (1,83 грн. х 17,1 кв.м. + 20% ПДВ), 450,60 грн. за рік з ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 Договору тарифи на послуги передбачені даним договором можуть бути змінені за рішенням відповідних державних органів і застосовуються при розрахунках по цьому договору без додаткового погодження з орендарем/власником.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що орендар/власник, незалежно від результатів господарської діяльності, зобов`язується сплачувати вартість наданих послуг на підставі рахунків-фактури до 1 числа місяця, наступного за звітним у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Підприємства.

Орендар/Власник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі здійснювати оплату послуг, передбачених даним Договором (п. 4.3 Договору).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2017, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Цей Договір у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України застосовується до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладення цього Договору - з 01.12.2016 (п.6.1 Договору).

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №668 від 06.06.2017 встановлено тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 3,83 грн. за кв.м.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача про неналежне виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за Договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 1 048,36 грн., а також позивачем вказується про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20,04 грн. та інфляційних втрат у розмірі 77,32 грн., нарахованих за період з 01.12.2016 по 01.03.2019.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором про надання послуг, а тому права та обов`язки сторін визначаються в тому числі положеннями Глави 63 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.ст. 1, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Згідно ст. 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, сторонами було погоджено, що умови даного Договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.12.2016, однак дія даного згідно п. 6.1 Договору припиняється за домовленістю сторін 31.12.2017.

Умовами Договору не передбачено автоматичної пролонгації Договору, в той час як матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували погодження сторонами продовження строку дії Договору.

Частиною 1 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

З огляду на те, що дія Договору припинилась 31.12.2017, суд приходить до висновку, що позивачем надавались відповідачу послуги з 01.12.2016 по 31.12.2017 на підставі Договору, а з 01.01.2018 надання таких послуг відбувалось на позадоговірній основі.

Позивач стверджує, що ним було надано відповідачу послуги у період з 01.12.2016 по 30.06.2018 послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 1 048,72 грн.

У своєму відзиві на позов Головне управління Національної поліції у м. Києві не заперечує факту надання послуг, їх обсягу, якості, вартості, а лише посилається на відсутність вини у виникненні заборгованості.

Згідно частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Частинами 1 та 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки у суду відсутні підстави ставити під сумнів твердження Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" з приводу факту та обсягів наданих послуг, а відповідачем дані обставини не заперечуються, суд вважає, що позивачем доведено надання відповідачу у період з 01.12.2016 по 30.06.2018 послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 1 048,72 грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За положеннями ст. 905 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.4. Договору передбачено що, орендар мав вносити плату за надання послуг кожного місяця на підставі рахунків-фактур до 1 числа місяця, наступного за звітним у безготівковій формі на розрахунковий рахунок позивача.

Позивачем не долучено до матеріалів справи рахунки-фактури на оплату комунальних послуг, проте, суд зазначає, що Договором передбачено вартість послуг, які надаються позивачем згідно умов договору, а тому відповідач був обізнаний щодо суми, яка має сплачуватись ним за договором щомісяця до першого числа місяця, наступного за звітним.

У Договорі чітко вказаний строк оплати, і на підставі ст. 530 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язаний був оплачувати послуги кожного місяця до 1 числа наступного за звітним місяця у розмірі, визначеному договором.

Пункт договору, щодо розповсюдження його дії на правовідносини, які мали місце до його укладення не суперечить чинному законодавству і відповідає ст. 631 Цивільного кодексу України, а тому суд приходить до висновку, що згідно п. 2.4 Договору відповідач повинен був сплачувати за надані у період з 01.12.2016 по 31.12.2017 послуги до 1 числа наступного за звітним місяця.

Щодо наданих позивачем відповідачу послуг у період з 01.01.2018 по 30.06.2018 суд зазначає наступне.

Як зазначалось судом строк дії Договору сплив 31.12.2017, а відтак надання позивачем послуг з 01.01.2018 відбувалось на позадоговірній основі, а відтак без погодження сторонами строку оплати спірних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З системного аналізу наведеної норми в контексті положень Цивільного кодексу України, якими врегульовано порядок початку перебігу строку та припинення такого перебігу, суд приходить до висновку, що згідно даної норми відповідач зобов`язаний був сплачувати за надані у період з 01.01.2018 по 30.06.2018 послуги до останнього дня місяця, в якому ним було одержано такі послуги.

Відповідачем доказів оплати вказаної заборгованості суду не надано, а також у відзиві не заперечувались обставини наявності у нього заборгованості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач вказує у своєму відзиві, що утворення заборгованості за договором №625/Е від 13.03.2017 обумовлене неналежним бюджетним фінансуванням Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Між сторонами виникли господарські відносини, а приписи Господарського кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, які фінансуються за рахунок бюджету, по відповідальності за порушення зобов`язань.

За приписам частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 даного Кодексу і статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За таких обставин, факт відсутності бюджетного фінансування в будь-якому випадку не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати наданих послуг, оскільки такі обставини не визначені законодавством як такі, що звільняють від виконання зобов`язання.

Відсутність бюджетних асигнувань не виправдовує бездіяльність боржника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, про що, зазначав Верховний Суд України в своїй постанові від 15.05.2012 у справі №11/446, а також Європейський суд з прав людини у рішеннях "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та "Бакалов проти України".

Суд приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача заборгованості у розмірі 1 048,72 грн. з оплати наданих відповідачу у період з 01.12.2016 по 30.06.2018 послуг з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 20,04 грн. та інфляційних втрат у розмірі 77,32 грн., нарахованих за період з 01.12.2016 по 01.03.2019.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши долучений позивачем до позову розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень відповідача з приводу вірності здійсненого Комунальним підприємством "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" розрахунку, приходить до висновку про правомірність вимог позивача про стягнення 3% річних у розмірі 20,04 грн. та інфляційних втрат у розмірі 77,32 грн.

За таких обставин позовні вимоги Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" до Головного управління Національної поліції у м. Києві про стягнення 1 145,72 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позову покладається на відповідача з огляду на задоволення позову повністю.

Керуючись статтями 13, 74, 129, 231, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 15; ідентифікаційний код 40108583) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, буд. 6; ідентифікаційний код 35756919) суму основного боргу у розмірі 1 048 (одна тисяча сорок вісім) грн. 36 коп., інфляційні втрати у розмірі 77 (сімдесят сім) грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 20 (двадцять) грн. 04 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 13.06.2019.

Суддя Р.В. Бойко