ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року Справа № 915/1117/18

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.

за участю представника позивача Гаврилко О.О. дов.№1850 від 28.12.2018

за участю представника відповідача Шевцова Т.М. дов.№1-1-18/135 від 20.12.2018,

розглянувши у відритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: Державного підприємства Адміністрація морських портів України, (пр-т Перемоги, 14, м. Київ, 01135) в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України, вул. Заводська, 23, м. Миколаїв, 54020,

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот (вул. Електриків,8 м. Київ, 04071) в особі філії приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт , вул. Проектна, 1, м. Миколаїв, 54058,

про: стягнення грошових коштів у сумі 20 756 грн. 94 коп.,

Державне підприємство Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт грошових коштів у сумі 20756 грн. 94 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за укладеним між позивачем та відповідачем договором від 28.01.2015 № 6-П-МИФ-15 про надання послуг згідно письмових заявок агента щодо обслуговування суден, а саме зобов`язання щодо своєчасної оплати наданих позивачем послуг портонагляду перевірки судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море, внаслідок чого утворився основний борг у спірній сумі.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 10.10.2018 (суддя Коваль Ю.М.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03 грудня 2018 року.

Відповідач у наданому до суду відзиві проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування зазначає, що 28.01.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір №6-П-МИФ-15, відповідно до умов якого позивач надає послуги згідно письмових заявок агента щодо обслуговування суден, агент приймає ці послуги та оплачує їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок судновласника. У вересні 2015 відповідачу стало відомо, що співробітники позивача сформували рахунки на оплату послуг порто нагляду т/х КПЛ-117, Б-4002 та УРФ-4 (повторна перевірка судна перед виходом у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден групи Е)) на підставі наказу в.о. начальника Адміністрації Миколаївського морського порту №549 від 17.08.2015 з порушенням порядку, передбаченого укладеним між сторонами Договором. Зазначає, що позивачем зобов`язання за Договором з вчасного направлення повідомлення про зміну вільних тарифів виконано не було. Інформація про введення в дію нових тарифів відповідно до наказу №549 від 17.08.2015 була направлена на адресу відповідача та отримана відповідачем 21.10.2015 відповідно до листа №18-06/4970 від 12.10.2015 лише після отримання письмового запиту про наявність подібного наказу та його змісту. Отже, на момент формування та направлення рахунків для оплати послуги з повторної перевірки судна перед виходом у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море зміни до договору щодо введення нових тарифів не набрали чинності для сторін Договору. Крім того, відповідачем заявок на отримання послуг з повторної перевірки суден не подавалося, у відповідача відсутня будь-яка інформація щодо проведення позивачем первинної перевірки суден КПЛ-117, Б-4002, УРФ-4, в результаті якої були виявлені певні недоліки в роботі плавзасобів, що стали підставою для проведення повторної перевірки якості усунення попередніх недоліків. Зазначає, що в якості доказу факту надання послуг позивачем надано копії рахунків та копії довідок рахунків, а також сторінку журналу реєстрації рахунків за 2015 рік. Дані документи є неналежними в розумінні положень Договору та ст.74 ГПК України доказами надання послуг, на підставі яких у відповідача виникає зобов`язання з оплати послуг.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.12.2018 (суддя Коваль Ю.М.) закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19 грудня 2018 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коваля Ю.М. у відпустці, розгляд справи №915/1117/18 призначений на 19.12.2018 не відбувся.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Миколаївської області №31 від 21.01.2019 призначено повторний автоматизований розподіл справи №915/1117/18, у зв`язку із звільненням у відставку головуючого судді ОСОБА_1 (підстава рішення Вищої ради правосуддя від 20.12.2018 №3960/0/15-18), за результатами повторного автоматизованого розподілу здійсненого відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду та на виконання абзацу с) підпункту 3.6.1 пункту 3.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Миколаївської області, - справу №915/1117/18 призначено головуючому судді Семенчук Н.О.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2019 справу №915/1117/18 прийнято до свого провадження суддею Семенчук Н.О. за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче засідання призначено на 20 лютого 2019.

Підготовче засідання призначене на 20.02.2019 було відкладено на 25 березня 2019 року.

04.03.2019 позивач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав відповідь на відзив в якій вказує, що наведені у відзиві доводи не відповідають фактичним обставинам та не спростовують позовних вимог. Вказує, що позивач жодних змін до Договору в односторонньому порядку не здійснював, умов Договору не порушував. Зазначає, що 17.08.2015 наказом начальника Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Миколаївського МП) №549 «Про затвердження та введення в дію вільних тарифі на послуги МФ ДП «АМПУ» були затверджені вільні тарифи на роботи і послуги Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Миколаївського МП). Зазначеним наказом Адміністрації введено в дію вільну ціну (тариф) на послугу - повторна перевірка судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден, що відносяться до групи Е). Вартість послуги становить 5 765,82 грн. без ПДВ. Згідно умов Договору, адміністрація протягом вересня 2015 року надала агенту послуги повторної перевірки судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден, що відносяться до групи Е), що підтверджується Довідками рахунками. Вартість наданих послуг включена позивачем до рахунків №49092647 від 09.09.2015, №49102647 від 03.09.2015 та №4911 від 03.09.2015 на загальну суму 20 756,94 грн. з ПДВ. Зазначені рахунки відповідач отримав 14.09.2015 у приміщенні адміністрації, що підтверджується Журналом реєстрації рахунків за 2015 рік.

14.03.2019 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що відповідь на відзив містить лише декларативні зауваження та цитування умов договору без посилання на наявність відповідних доказів по справі. Вказує, що відповідач не направляв на адресу позивача жодних письмових заявок щодо надання послуг з повторної перевірки судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден групи Е), відповідні приймально здавальні акти між сторонами не було укладено. Вказує, що відповідного листа,який би містив інформацію про введення нових тарифів (чи зміну існуючих) позивачем вчасно на адресу відповідача згідно умов Договору направлено не було. Даний лист вважався би невід`ємною частиною договору. Іншого порядку доведення до відома відповідача інформації щодо зміни вільних тарифів договірними відносинами між сторонами не передбачено.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області 25.03.2019 зарито підготовче провадження та призначено справу №915/1117/18 до судового розгляду на 24 квітня 2019 року.

Судове засідання призначене на 24.04.2019 було відкладено на 28 травня 2019 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

28 січня 2015 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі Миколаївської філії Державного підприємства Адміністрація морських портів України (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі адміністрація) та Публічним акціонерним товариством Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії публічного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство Судноплавна компанія Укррічфлот в особі філії приватного акціонерного товариства Судноплавна компанія Укррічфлот Миколаївський річковий порт (далі агент) було укладено договір №6-П-МИФ-15 (далі Договір), у відповідності до умов якого адміністрація надає послуги згідно письмових заявок агента щодо обслуговування суден, а агент приймає ці послуги та оплачує їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок судновласника, на умовах цього Договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1.1 Договору, адміністрація зобов`язана надавати агенту рахунки для сплати зборів і платежів за користування наданими послугами п.1.1 які розраховані на підставі встановлених цін і державних тарифів та вимог цього Договору. Рахунки направляються поштою або вручаються агенту під розписку. В необхідних випадках рахунки попередньо можуть направлятися факсом.

Згідно п.2.1.2 Договору, адміністрація зобов`язана надавати по можливості і за заявками агента інші послуги з оформлення рахунків відповідно до діючих тарифів. Адміністрація зобов`язана надавати агенту для підписання на наступний день після надання послуг, приймально здавальний акт (п.2.1.3 Договору).

У відповідності до п.2.1.4 Договору, адміністрація зобов`язана інформувати вчасно агента про зміни, які внесені в «Обов`язкові постанови по морському порту Миколаїв», «Звод звичаїв Миколаївського морського порту» й у інші нормативні акти адміністрації.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що агент зобов`язується одержувати попередні рахунки на передплату за портові збори на другу добу після надання заявки на заходження судна в порт. Оплату попередніх рахунків агент виконує за добу до відходу судна з порту.

Згідно з п. 3.2 Договору, агент здійснює остаточні розрахунки за послуги до 10-го числа місяця, наступного за звітним на підставі підтверджуючих документів та приймально-здавальних актів.

Відповідно до п. 3.4 Договору, у разі зміни ціноутворюючих факторів та державних регульованих цін та тарифів, вони набирають чинності в порядку, передбаченому законодавством. Про зміну вільних тарифів адміністрація інформує Агента письмово. Даний лист вважається невід`ємною частиною Договору.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє по 31.12.2015 включно. Договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін, яка попереджує про це іншу сторону за 30 діб до бажаної дати розірвання Договору, що не звільняє сторони від відповідальності щодо виконання умов цього Договору (п.8.2 Договору).

Пунктом 9.1 Договору визначено, що інші зміни і доповнення до даного Договору мають силу у випадку, якщо вони оформлені в письмовому виді, підписані сторонами та скріплені печатками.

Належних доказів які б свідчили, що сторонами було заявлено про розірвання даного договору, у справі не міститься, а тому цей договір є чинним по теперішній час.

30.04.205 між позивачем та відповідачем була підписна Додаткова угода №1 до Договору від 28.01.2015 №6-П-МИФ-15.

17.08.2015 наказом начальника Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Миколаївського МП) №549 «Про затвердження та введення в дію вільних тарифів на послуги МФ ДП «АМПУ» були затверджені вільні тарифи на роботи і послуги Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Миколаївського МП) та введені в дію з 01.09.2015. (а.с.20-22).

Вказаним наказом Адміністрації введено в дію вільну ціну (тариф) на послугу - повторна перевірка судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден, що відносяться до групи Е). Вартість послуги становить 5 765,82 грн. без ПДВ.

Позивач у позовній заяві зазначає, що згідно умов Договору, адміністрація протягом вересня 2015 року надала агенту послуги повторної перевірки судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден, що відносяться до групи Е), в підтвердження чого посилається на Довідки рахунки №152 від 09.09.2015 (а.с.24), №150 від 03.09.2015 (а.с.26), №149 від 03.09.2015 (а.с.28).

Позивачем були сформовані рахунки №49092647 від 09.09.2015 (а.с.23), №49102647 від 03.09.2015 (а.с.25), №49112647 від 03.09.2015 (а.с.27) на загальну суму 20 756,94 грн. з ПДВ. на оплату послуг портонагляду т/х КПЛ-117, Б-4002 та УРФ-4 (повторна перевірка судна перед виходом його у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море (крім суден, що відносяться до групи Е)) на підставі наказу в.о. начальника адміністрації Миколаївського морського порту №549 від 17.08.2015.

Позивач у позовній заяві зазначає, що рахунки відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача боргу з оплати вартості наданих послуг, визначених за тарифами, затвердженими наказом начальника Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрація Миколаївського МП) №549 від 17.08.2015 «Про затвердження та введення в дію вільних тарифів на послуги МФ ДП «АМПУ» та введеними в дію з 01.09.2015. Загальна вартість наданих послуг у вересні 2015 року на підставі вказаного наказу становить 20 756,94 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони.

У відповідності до статей 526, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст. 627 Цивільного Кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, ст.629 Цивільного Кодексу України, що кореспондується зі ст.193 Господарського Кодексу України також передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.651 Цивільного Кодексу України та ст.188 Господарського Кодексу України зміна господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як вбачається з умов п.3.4 укладеного між сторонами Договору, у разі зміни ціноутворюючих факторів та державних регульованих цін та тарифів, вони набирають чинності в порядку, передбаченому законодавством. Про зміну вільних тарифів адміністрація інформує Агента письмово. Даний лист вважається невід`ємною частиною Договору.

Отже, позивач згідно вказаних умов Договору, у разі зміни вільних тарифів повинен інформувати Агента письмово і даний лист є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Закону України Про ціни і ціноутворення №5007-VI від 21.06.2012, суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Статтею 21 Закону України Про морські порти України передбачено, що тарифи на спеціалізовані послуги, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, та послуги, які оплачуються у складі портових зборів, підлягають державному регулюванню національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері транспорту. Перелік спеціалізованих послуг, що надаються у морському порту суб`єктами природних монополій, які підлягають державному регулюванню, визначає Кабінет Міністрів України. Тарифи на інші послуги, крім визначених у частині першій цієї статті, є вільними та визначаються договором між суб`єктом господарювання, який надає відповідні послуги, та їх замовником.

Відповідно до ст.190 Господарського Кодексу України, вільні ціни визначаються на всі види продукції (робіт, послуг) за винятком тих, на які встановлені державні ціни. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін.

В Договорі №6-П-МИФ-15 від 28.01.2015 сторони узгодили умови проведення взаєморозрахунків.

У відповідності до ст.ст. 632, 638 Цивільного Кодексу України та ч.3 ст.180, ч.2 ст.189 Господарського Кодексу України ціна є істотною умовою господарського договору та встановлюється виключно за домовленістю сторін, тому ціна послуг за договором як істотна умова договору не може бути змінена в односторонньому порядку.

Вказані вимоги були враховані сторонами у п. 9.1 Договору, згідно з яким зміни і доповнення до даного договору мають силу у випадку, якщо вони оформлені в письмовому виді, підписані обома сторонами та скріплені печатками.

Відповідно до ст.188 Господарського Кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозицію про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Апеляційним судом установлено, що такий спосіб захисту своїх інтересів позивачем не обраний.

З матеріалів справи вбачається, що після затвердження наказом начальника Миколаївської філії ДП «АМПУ» (адміністрації Миколаївського МП) №549 від 17.08.2015 вільних тарифів на роботи і послуги Миколаївської філії ДП «АМПУ» позивачем свого обов`язку за Договором з вчасного направлення повідомлення (листа) про зміну вільних тарифів виконано не було.

Таким чином, на момент формування та направлення рахунків для оплати послуг з повторної перевірки судна перед виходом у рейс з метою отримання дозволу на вихід судна в море зміни до договору щодо введення нових тарифів не набрали чинності для сторін Договору.

З урахуванням викладеного та враховуючи, що ціна наданих позивачем за Договором послуг як істотна умова договору була погоджена сторонами у Договорі і у визначений діючим законодавством спосіб змінена не була, то самостійне та не узгоджене з відповідачем застосування позивачем іншої ціни послуг (тарифів) є порушенням вимог цивільного та господарського законодавства, а також умов Договору.

Крім того, відповідно до п.1.1 Договору, адміністрація надає послуги згідно письмових заявок агента щодо обслуговування суден, а агент приймає ці послуги та оплачує їх вартість згідно доручень від імені та за рахунок судновласника, на умовах цього Договору.

Як зазначає відповідач, відповідачем заявок на отримання послуг з повторної перевірки суден не подавалось, що не спростовано позивачем.

Згідно п.4.1 Договору, після надання послуг, протягом доби, Адміністрація повинна надати агенту на підписання приймально здавальний акт в двох примірниках, по одному для кожної сторони.

Позивач доказів на виконання п.4.1 Договору до суду не надав.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено обставин надання відповідачем заявок на отримання послуг з повторної перевірки суден, обставин складання приймально-здавальних актів після надання послуг та обставин внесення змін до договору щодо введення нових тарифі на момент формування та направлення спірних рахунків для оплати відповідачу.

Підсумовуючи вищевикладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовує наведених вище висновків.

Судові витрати у відповідності до ст.129 ГПК України слід покласти на позивача

Керуючись ст.ст.2, 11, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI Перехідні положення ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Вступна і резолютивна частина рішення проголошені в судовому засіданні 28.05.2019, повний текст рішення складено та підписано 07.06.2019.

Суддя Н.О. Семенчук